natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In these cases it needs to be established whether the State, in addition to its role of manager of the public assets in question, acts as a regulator that pursues policy objectives by making the selection process of the undertakings concerned subject to qualitative criteria (established ex ante in a transparent and non-discriminatory manner) [82].
Nendel juhtudel tuleb kindlaks teha, kas riik käitub avaliku sektori kõnealuste varade haldamisele lisaks kui valdkonna reguleerija, kes üritab saavutada poliitilisi eesmärke, seades asjaomaste ettevõtjate valimisele kvaliteedialased kriteeriumid (mis määratakse eelnevalt kindlaks läbipaistval ja mittediskrimineerival viisil) [82].
When the State acts as a regulator, it can decide legitimately not to maximise the revenues which could otherwise have been achieved without falling under the scope of State aid rules, provided that all the operators concerned are treated in line with the principle of non-discrimination, and that there is an inherent link between achieving the regulatory purpose and the foregoing of revenue [83].
Kui riik käitub reguleerijana, on tal ilma et see kuuluks riigiabi eeskirjade reguleerimisalasse, seaduspärane õigus otsustada mitte teenida maksimaalset tulu, mida ta oleks muidu teeninud siis, kui kõiki asjaomaseid ettevõtjaid koheldakse võrdselt ning kui regulatiivse eesmärgi saavutamise ja tuludest loobumise vahel on loomulik seos [83].
In any event, a transfer of State resources is present if, in a given case, the public authorities do not charge the normal amount under their general system for access to the public domain or natural resources, or for granting certain special or exclusive rights.
Igal juhul on tegemist riigi vahendite üleminekuga, kui avaliku sektori asutused ei võta tavapärast ja üldisele ligipääsusüsteemile vastavat summat ligipääsu eest riigi varale ja loodusvaradele või ei tee seda eri- ja ainuõiguste andmisel.
A negative indirect effect on State revenues stemming from regulatory measures does not constitute a transfer of State resources where it is an inherent feature of the measure [84].
Regulatiivsetest meetmetest tulenev kaudne negatiivne mõju riigi tuludele ei kujuta endast riigi vahendite üleminekut, kui see on meetmega lahutamatult seotud [84].
For example, a derogation from employment law provisions altering the framework for contractual relations between undertakings and employees does not constitute a transfer of State resources, despite the fact that it may reduce social security contributions or taxes payable to the State [85].
Näiteks ei kujuta tööhõiveseaduse sätete erand, mis muudab ettevõtjate ja töövõtjate vaheliste lepinguliste suhete raamistikku, endast riigi vahendite üleminekut, hoolimata sellest, et see võib vähendada riigile makstavaid sotsiaalkindlustusmakseid ja makse [85].
Similarly, national regulation which sets a minimum price for certain goods does not entail the transfer of State resources [86].
Samuti ei kujuta endast riigi vahendite üleminekut riigi õigusakt, millega määratakse teatavatele kaupadele miinimumhind [86].
The origin of the resources is not relevant provided that, before being directly or indirectly transferred to the beneficiaries, they come under public control and are therefore available to the national authorities [87], even if the resources do not become the property of the public authority [88].
Vahendite päritolu ei ole oluline, kui need lähevad avaliku sektori kontrolli alla enne vahetut või kaudset üleminekut abisaajatele ning on seega kättesaadavad riigi ametiasutustele, [87] isegi kui vahendid ei kandu üle avaliku sektori asutuse omandisse [88].
Thus, subsidies financed through parafiscal charges or compulsory contributions imposed by the State and managed and apportioned in accordance with the provisions of public rules imply a transfer of State resources, even if not administered by the public authorities [89].
Seega viitavad toetused, mida rahastatakse riigi kehtestatud maksulaadsetest lõivudest või kohustuslikest sissemaksetest ning hallatakse ja jaotatakse vastavalt avaliku sektori eeskirjade sätetele, riigi vahendite üleminekule, isegi kui neid ei halda avaliku sektori asutused [89].
Moreover, the mere fact that the subsidies are financed in part by voluntary private contributions is not sufficient to rule out the presence of State resources, since the relevant factor is not the origin of the resources but the degree of intervention of the public authority within the definition of the measure and its method of financing [90].
Üksnes tõsiasi, et toetusi rahastatakse osaliselt vabatahtlikest eramaksetest, ei ole piisav, et välistada riigi vahendite olemasolu, sest oluline ei ole mitte vahendite päritolu, vaid see, mil määral avaliku sektori asutus sekkub meetme ja selle rahastamisviisi määratlemisse [90].
The transfer of State resources can only be ruled out in very specific circumstances, notably if resources from the members of a trade association are earmarked for funding a specific purpose in the interest of the members, are decided on by a private organisation and have a purely commercial purpose, and if the EEA State is simply acting as a vehicle in order to make the contribution introduced by the trade organisation compulsory [91].
Riigi vahendite ülemineku võib välistada vaid väga erilistel tingimustel, eriti kui kutseorganisatsiooni liikmetelt pärit vahendid on määratud liikmete huvides oleva eriotstarbe rahastamiseks, mis on eraorganisatsiooni poolt otsustatud ja üksnes ärilise eesmärgi saavutamiseks, ning kui EMP riik tegutseb üksnes vahendajana, et muuta kutsealaorganisatsiooni kasutusele võetud makse kohustuslikuks [91].
A transfer of State resources is also present if the resources are at the joint disposal of several EEA States who decide jointly on the use of those resources [92].
Riigi vahendite üleminek toimub ka juhul, kui vahendid on mitme EMP riigi ühises käsutuses ja riigid teevad ühiselt nende kasutamisega seotud otsuseid [92].
This would be the case, for example, for funds from the European Stability Mechanism (ESM).
Heaks näiteks on Euroopa stabiilsusmehhanismi (ESM) vahendid.
Resources coming from the EEA (for example from structural funds or EEA/Norway grants), from the European Investment Bank or the European Investment Fund, or from international financial institutions, such as the International Monetary Fund or the European Bank for Reconstruction and Development, are considered as State resources if national authorities have discretion as to the use of these resources (in particular the selection of beneficiaries) [93].
EMPlt (nt struktuurifondidest või EMP/Norra toetustest), Euroopa Investeerimispangalt, Euroopa Investeerimisfondilt või rahvusvahelistelt finantseerimisasutustelt, nagu Rahvusvaheline Valuutafond või Euroopa Rekonstruktsiooni- ja Arengupank, pärit vahendeid tuleks samuti lugeda riigi vahenditeks, kui riigi ametiasutused võivad neid kasutada omal äranägemisel (eriti seoses abisaajate valikuga) [93].
By contrast, if such resources are awarded directly by the European Union, by the European Investment Bank or by the European Investment Fund, with no discretion on the part of the national authorities, they do not constitute State resources (for example funding awarded in direct management under the Horizon 2020 framework programme, the EU programme for the Competitiveness of Enterprises and Small and Medium-sized Enterprises (COSME) or the Trans-European Transport Network (TEN-T) funds).
Kui aga selliseid vahendeid annab vahetult Euroopa Liit, Euroopa Investeerimispank või Euroopa Investeerimisfond ning riigi ametiasutustel puudub igasugune kaalutlusõigus, ei kujuta need endast riigi vahendeid (nt rahastamine otsese eelarve täitmise alusel raamprogrammi Horisont 2020 ning väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate konkurentsivõime programmi COSME või üleeuroopalise transpordivõrgu (TEN-T) fondide raames).
Regulation that leads to financial redistribution from one private entity to another without any further involvement of the State does not, in principle, entail a transfer of State resources if the money flows directly from one private entity to another, without passing through a public or private body designated by the State to administer the transfer [94].
Regulatsioon, mille tulemusena jaotatakse eraõiguslike juriidiliste isikute vahel raha ümber ilma riigipoolse täiendava osaluseta, ei too põhimõtteliselt kaasa riigi vahendite üleminekut, kui raha liigub vahetult ühelt eraõiguslikult juriidiliselt isikult teisele, läbimata eraõiguslikku või avalik-õiguslikku asutust, mis on määratud riigi poolt ülekannet haldama [94].
For example, an obligation imposed by an EEA State on private electricity suppliers to purchase electricity produced from renewable energy sources at fixed minimum prices does not entail the direct or indirect transfer of State resources to undertakings which produce that type of electricity [95].
Näiteks ühe EMP riigi poolt erakapitalil põhinevatele elektrimüügiettevõtjatele pandud kohustus osta kindlaksmääratud miinimumhindadega taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergiat ei too kaasa riigi vahendite otsest ega kaudset üleminekut seda liiki elektrienergiat tootvatele ettevõtjatele [95].
In this case, the undertakings concerned (that is to say the private electricity suppliers) are not appointed by the State to manage an aid scheme, but are only bound by an obligation to purchase a specific type of electricity with their own financial resources.
Sellel juhul ei olnud ettevõtjatel (st erakapitalil põhinevad elektrimüügiettevõtjad) riigi antud volitust abikava hallata, vaid neile oli pandud teatud liiki elektrienergia ostmise kohustus, mida nad pidid täitma oma rahalistest vahenditest.
However, a transfer of State resources is present where the charges paid by private persons transit through a public or private entity designated to channel them to the beneficiaries.
Riigi vahendite üleminek toimub siiski juhul, kui eraisikute makstavad tasud liiguvad läbi avaliku sektori asutuse või eraõigusliku juriidilise isiku, kes on määratud suunama neid abisaajateni.
For example, this is the case even where a private entity is appointed by law to collect such charges on behalf of the State and to channel them to the beneficiaries, but is not allowed to use the proceeds from the charges for purposes other than those provided for by the law.
Näiteks kehtib see isegi juhul, kui seadusega on määratud, et riigi asemel kogub ja edastab neid tasusid abisaajateni erasektori üksus ning koguval üksusel ei ole lubatud kasutada kõnealuse maksu tulu muudel kui seadusega ette nähtud eesmärkidel.
In this case, the sums in question remain under public control and are therefore available to the national authorities, which is sufficient reason for them to be considered State resources [96].
Sellisel juhul jäävad kõnealused summad avaliku kontrolli alla ning on seega pädevatele riigiasutustele kättesaadavad, mis on piisav selleks, et kvalifitseerida need riigi vahenditeks [96].
Since this principle applies both to public bodies and private entities appointed to collect the charges and process the payments, changing the status of the intermediary from a public to a private entity has no relevance for the State resources criterion if the State continues to strictly monitor that entity [97].
Kuna see põhimõte kehtib nii avaliku sektori asutuste kui ka erasektori üksuste suhtes, kes on määratud makse koguma ja sissemakseid menetlema, siis ei ole vahendaja muutmine avaliku sektori asutusest eraõiguslikuks juriidiliseks isikuks riigi vahendite kriteeriumi puhul oluline, kui riik jätkab selle juriidilise isiku ranget kontrollimist [97].
Moreover, a mechanism for offsetting in full the additional costs imposed on undertakings because of an obligation to purchase a product from certain providers at a price higher than the market price that is financed by all final consumers of the said product also constitutes an intervention through State resources, even when this mechanism is partly based on a direct transfer of resources between private entities [98].
Ka ettevõtjatele tekkivate selliste lisakulude täieliku hüvitamise mehhanismi, mis tulenevad kohustusest osta toodet teatavatelt pakkujatelt turuhinnast kõrgema hinnaga ning mille rahastamise tagavad lõpptarbijad, tuleb käsitada riigi vahendite kaudu sekkumisena, isegi kui see mehhanism põhineb osaliselt vahendite otsesel ülekandmisel eraõiguslike isikute vahel [98].
An advantage, within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement, is any economic benefit which an undertaking could not have obtained under normal market conditions, that is to say in the absence of State intervention [99].
EMP lepingu artikli 61 lõike 1 tähenduses on eelis iga majanduslik kasu, mida ettevõtja ei oleks saanud tavalistes turutingimustes, st riigi sekkumiseta [99].
Section 4.2 of these Guidelines provides detailed guidance on the question whether a benefit can be considered to be obtained under normal market conditions.
Käesolevate suuniste jaos 4.2 antakse üksikasjalikud juhised, kuidas teha kindlaks, kas kasu on saadud tavalistes turutingimustes.
Only the effect of the measure on the undertaking is relevant, and not the cause or the objective of the State intervention [100].
Oluline on vaid meetme mõju ettevõtjale, mitte riigi sekkumise põhjus ega eesmärk [100].
Whenever the financial situation of an undertaking is improved as a result of State intervention [101] on terms differing from normal market conditions, an advantage is present.
Eelis on antud iga kord, kui ettevõtja finantsseisund on riigi sekkumise tagajärjel ja tavalistest turutingimustest erinevatel tingimustel paranenud [101].
To assess this, the financial situation of the undertaking following the measure should be compared with its financial situation if the measure had not been taken [102].
Selle hindamiseks peab võrdlema ettevõtja finantsseisundit pärast meetme võtmist olukorraga, milles ettevõtja oleks olnud, kui meedet ei oleks võetud [102].
Since only the effect of the measure on the undertaking matters, it is irrelevant whether the advantage is compulsory for the undertaking in that it could not avoid or refuse it [103].
Kuna oluline on vaid meetme mõju, ei puutu asjasse see, kas eelis on ettevõtjale kohustuslik, nii et ettevõtja ei saanud seda vältida ega sellest keelduda [103].
The precise form of the measure is also irrelevant in establishing whether it confers an economic advantage on the undertaking [104].
Meetme konkreetne vorm ei ole samuti oluline, et määrata kindlaks, kas see annab ettevõtjale majandusliku eelise [104].
Not only the granting of positive economic advantages is relevant for the notion of State aid, but relief from economic burdens [105] can also constitute an advantage.
Riigiabi mõiste seisukohast ei ole oluline üksnes positiivse majandusliku eelise andmine, vaid eelis võib seisneda ka majanduslikest koormistest vabastamises [105].
The latter is a broad category which comprises any mitigation of charges normally included in the budget of an undertaking [106].
Viimane on lai kategooria, mis hõlmab ettevõtja eelarvet tavaliselt koormavate mis tahes kulude vähendamist [106].
This covers all situations in which economic operators are relieved of the inherent costs of their economic activities [107].
See hõlmab kõiki olukordi, kus ettevõtjad vabastatakse oma majandustegevuse otsestest kuludest [107].
For instance, if an EEA State pays part of the costs of the employees of a specific undertaking, it relieves that undertaking from costs that are inherent in its economic activities.
Näiteks kui EMP riik maksab osa konkreetse ettevõtja tööjõukuludest, vabastab see ettevõtja kuludest, mis kaasnevad tema majandustegevusega.
An advantage also exists where public authorities pay a salary supplement to the workers of a specific undertaking, even if the undertaking was under no legal obligation to pay such a supplement [108].
Eelis eksisteerib ka juhul, kui riigiasutused maksavad konkreetse ettevõtja töötajatele lisatasu, kuigi ettevõtjal ei ole õiguslikku kohustust sellise lisatasu maksmiseks [108].
It also covers situations where some operators do not have to bear costs that other comparable operators normally do under a given legal order, regardless of the non-economic nature of the activity to which the costs relate [109].
See hõlmab ka olukordi, kus ettevõtjad ei pea kandma kulusid, mida sarnased ettevõtjad teatava õiguskorra alusel tavapäraselt kannavad, olenemata selle tegevuse mittemajanduslikust olemusest, millega kulud seonduvad [109].
Costs arising from regulatory obligations imposed by the State can in principle be considered to relate to the inherent costs of the economic activity, so that any compensation for these costs confers an advantage on the undertaking [110].
Kulusid, mis tekivad riigi kehtestatud regulatiivsetest kohustustest, võib põhimõtteliselt pidada seotuks majandustegevuse olemuslike kuludega, nii et nende kulude kompenseerimine annab ettevõtjale eelise [110].
This means that the existence of an advantage is in principle not excluded by the fact that the benefit does not go beyond compensation for a cost stemming from the imposition of a regulatory obligation.
See tähendab, et eelise olemasolu ei ole põhimõtteliselt välistatud vaid seetõttu, et eelis ei ületa regulatiivse kohustuse määramisest tekkiva kulu kompenseerimist.
The same applies to relief for costs that the undertaking would not have incurred had there been no incentive stemming from the State measure because without this incentive it would have structured its activities differently [111].
Sama kehtib nende kulude hüvitamise kohta, mis ei oleks ilma riigi meetmest tuleneva ajendita ettevõtjale tekkinud, sest ilma selle ajendita oleks ta struktureerinud oma tegevused teisiti [111].
The existence of an advantage is also not excluded if a measure compensates charges of a different nature that are unconnected with that measure [112].
Eelise olemasolu ei ole välistatud ka siis, kui meetmega hüvitatakse teist laadi kulud, mis ei ole meetmega seotud [112].
As regards compensation for costs incurred to provide a service of general economic interest, the Court of Justice made clear in the Altmark judgment that the granting of an advantage can be excluded if four cumulative conditions are met [113].
Seoses kulude hüvitamisega, mis on tekkinud üldist majandushuvi pakkuva teenuse pakkumisel, selgitas Euroopa Kohus oma otsuses Altmarki juhtumi kohta, et eelise andmine on välistatud, kui täidetud on neli kumulatiivset tingimust [113].
Third, the compensation cannot exceed what is necessary to cover all or part of the costs incurred in the discharge of public service obligations, taking into account the relevant receipts and a reasonable profit.
Kolmandaks ei tohi hüvitis olla suurem, kui on vajalik avaliku teenindamise kohustuse täitmisest tulenevate kulude täielikuks või osaliseks katmiseks, arvestades asjakohast tulu ja mõistlikku kasumit.
Fourth, where the undertaking that is to discharge public service obligations is not chosen following a public procurement procedure to select a tenderer capable of providing these services at the least cost to the community, the level of compensation needed must be determined on the basis of an analysis of the costs which a typical undertaking, well-run and adequately provided with means to meet the public service requirements, would have incurred in discharging those obligations, taking into account the relevant receipts and a reasonable profit for discharging the obligations.
Neljandaks, kui avaliku teenindamise kohustust täitvat ettevõtjat ei valitud avalikus hankemenetluses, mis võimaldab välja valida kandidaadi, kes suudab asjaomaseid teenuseid pakkuda üldsuse jaoks kõige väiksemate kuludega, peab sobiva hüvitise tase olema kindlaks määratud selliste kulude analüüsi alusel, mida tüüpiline hästi korraldatud juhtimise ja asjaomase avaliku teenindamise nõuete täitmiseks vajalike vahenditega varustatud ettevõtja oleks nende kohustuste täitmiseks kandnud, arvestades nende kohustuste täitmisega seotud tulusid ja mõistlikku kasumit.
The Authority has further elaborated its understanding of these conditions in its Guidelines on the application of State aid rules to compensation granted for the provision of services of general economic interest [114].
Järelevalveamet on täpsustanud kõiki neid tingimusi oma suunistes riigiabi eeskirjade kohaldamise kohta üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamise eest makstava hüvitise suhtes [114].
The existence of an advantage is excluded in the case of a reimbursement of illegally levied taxes [115], an obligation for the national authorities to compensate for damage they have caused to certain undertakings [116] or the payment of compensation for an expropriation [117].
Eelise olemasolu välistatakse ebaseaduslikult määratud maksude tagasimaksmise puhul, [115] riigi ametiasutuste kohustuse korral hüvitada teatavatele ettevõtjatele tekitatud kahju [116] või sundvõõrandamise eest makstavate hüvitiste puhul [117].
The existence of an advantage is not ruled out by the mere fact that competing undertakings in other EEA States are in a more favourable position [118], because the notion of advantage is based on an analysis of the financial situation of an undertaking in its own legal and factual context with and without the particular measure.
Eelise olemasolu ei ole välistatud üksnes asjaolu tõttu, et muude EMP riikide konkureerivad ettevõtjad on soodsamas olukorras, [118] sest eelise mõiste põhineb ettevõtja finantsseisundi analüüsil ettevõtjale omases õiguslikus ja faktilises raamistikus meetme kohaldamisel ja kohaldamata jätmisel.
The EEA legal order is neutral with regard to the system of property ownership [119] and does not in any way prejudice the right of EEA States to act as economic operators.
EMP õiguskord on neutraalne omandi õigusliku režiimi suhtes [119] ning ei piira mingilgi määral EMP riikide õigust tegutseda ettevõtjana.
However, when public authorities directly or indirectly carry out economic transactions in any form [120], they are subject to EEA State aid rules.
Kui aga avaliku sektori asutused teevad otseselt või kaudselt ükskõik mis kujul majanduslikke tehinguid, [120] kuuluvad nad EMP riigiabi eeskirjade reguleerimisalasse.
Economic transactions carried out by public bodies (including public undertakings) do not confer an advantage on its counterpart, and therefore do not constitute aid, if they are carried out in line with normal market conditions [121].
Majanduslikud tehingud, mida teeb avaliku sektori asutus (sh riigi osalusega äriühing) tavalistes turutingimustes, ei anna teisele osapoolele eelist ning seetõttu ei kujuta endast abi [121].
This principle has been developed with regard to different economic transactions.
See põhimõte on välja töötatud erinevaid majandustehinguid silmas pidades.
The EEA courts have developed the ‘market economy investor principle’ to identify the presence of State aid in cases of public investment (in particular, capital injections): to determine whether a public body's investment constitutes State aid, it is necessary to assess whether, in similar circumstances, a private investor of a comparable size operating in normal conditions of a market economy could have been prompted to make the investment in question [122].
EMP kohtud on töötanud välja nn turumajandusliku investeerimise põhimõtte, et tuvastada riiklike investeeringute (eriti kapitalisüstide) puhul riigiabi olemasolu: määramaks, kas avaliku sektori asutuse investeering on riigiabi, tuleb hinnata, kas sarnastel asjaoludel oleks tavalistes turumajanduslikes tingimustes tegutsev sarnase suurusega erainvestor olnud valmis tegema kõnealust investeeringut [122].
Similarly, the EEA courts have developed the ‘private creditor test’ to examine whether debt renegotiations by public creditors involve State aid, comparing the behaviour of a public creditor to that of hypothetical private creditors that find themselves in a similar situation [123].
Sarnaselt on EMP kohtud töötanud välja erasektori võlausaldaja testi, et uurida, kas võla uuesti läbivaatamine avalik-õigusliku võlausaldaja poolt sisaldab riigiabi, võrreldes avalik-õigusliku võlausaldaja käitumist hüpoteetilise erasektori võlausaldajaga, kes on sarnases olukorras [123].