natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The non-economic nature of public education is in principle not affected by the fact that pupils or their parents sometimes have to pay tuition or enrolment fees which contribute to the operating expenses of the system.
Riikliku hariduse mittemajanduslikku iseloomu ei mõjuta põhimõtteliselt asjaolu, et õpilastel või nende vanematel tuleb mõnikord tasuda õppemaksu või sisseastumismakse, mis aitavad kanda süsteemi toimimiskulusid.
They therefore do not alter the non-economic nature of a general education service predominantly funded by the public purse [43].
Seega ei muuda need peamiselt riigi vahenditest rahastatava üldise haridusteenuse mittemajanduslikku olemust [43].
These principles can cover public educational services such as vocational training [44], private and public primary schools [45] and kindergartens [46], secondary teaching activities in universities [47] and the provision of education in universities [48].
Need põhimõtted võivad hõlmata selliseid riiklikke haridusteenuseid nagu kutseõpe, [44] era- ja riiklikud algkoolid [45] ning lasteaiad, [46] kõrvaltegevus ülikooli õppejõuna [47] ja hariduse andmine ülikoolides [48].
Such public education services must be distinguished from services financed predominantly by parents or pupils or commercial revenues.
Sellist haridusteenuste riiklikku pakkumist tuleb eristada nendest teenustest, mida rahastavad peamiselt lapsevanemad või õpilased või rahastatakse seda äritulude baasil.
For example, higher education financed entirely by students clearly fall within the latter category.
Näiteks jääb täielikult üliõpilaste rahastamisel põhinev kõrgharidus ilmselgelt sellest kategooriast välja.
In certain EEA States public entities can also offer educational services which, due to their nature, financing structure and the existence of competing private organisations, are to be regarded as economic.
Teatavates EMP riikides saavad ka avaliku sektori asutused pakkuda haridusteenuseid, mida tuleks nende olemuse, rahastamisstruktuuri ja konkureerivate eraõiguslike organisatsioonide olemasolu tõttu lugeda majandustegevuseks.
In the light of the principles set out in paragraphs 28, 29 and 30, the Authority considers that certain activities of universities and research organisations fall outside the scope of the State aid rules.
Eespool punktides 28, 29 ja 30 kirjeldatud põhimõtetest lähtudes leiab järelevalveamet, et ülikoolide ja teadusasutuste teatav tegevus jääb riigiabi eeskirjade kohaldamisalast välja.
This concerns their primary activities, namely:
See käib nende põhitegevuse kohta:
the conduct of independent research and development for more knowledge and better understanding, including collaborative research and development;
sõltumatu teadus- ja arendustegevus teadmiste suurendamise ja arusaamise parandamise nimel, sealhulgas teadus- ja arenduskoostöö;
the dissemination of research results.
uurimistulemuste levitamine.
The Authority considers that knowledge transfer activities (licensing, creation of spin-off, or other forms of management of knowledge created by the research organisation or infrastructure) are non-economic where they are conducted either by the research organisation or research infrastructure (including their departments or subsidiaries) or jointly with, or on behalf of other such entities, and all income from those activities is reinvested in the primary activities of the research organisations or infrastructures concerned [49].
Järelevalveamet käsitab teadmussiiret (litsentsid, spin-off-ettevõtete loomine või muud teadusorganisatsiooni või -taristu loodud teadmushalduse vormid) mittemajandusliku tegevusena, kui sellist tegevust viib ellu teadusorganisatsioon või -taristu (sh nende osakonnad või filiaalid) või kui seda viiakse ellu koos teadusorganisatsiooni või -taristuga või nende nimel ja kui kogu sellisest tegevusest saadud tulu investeeritakse taas asjaomase teadusasutuse või -taristu põhitegevusse [49].
Culture is a vehicle of identities, values and meanings that mirror and shape the EEA's societies.
Kultuur kannab endas identiteeti, väärtusi ja tähendusi, mis kajastavad ja kujundavad EMP ühiskondi.
The area of culture and heritage conservation covers a vast array of purposes and activities, inter alia, museums, archives, libraries, artistic and cultural centres or spaces, theatres, opera houses, concert halls, archaeological sites, monuments, historical sites and buildings, traditional customs and crafts, festivals and exhibitions, as well as cultural and artistic education activities.
Kultuur ja kultuuripärandi säilitamine hõlmab suurt hulka eesmärke ja tegevusi, mille hulka kuuluvat nt muuseumid, arhiivid, raamatukogud, kunsti- ja kultuurikeskused, teatrid, ooperiteatrid, kontserdisaalid, arheoloogiamälestised, mälestusmärgid ning ajaloolised paigad ja ehitised, rahvakombed ja käsitöö, festivalid, näitused, samuti kultuuri- ja kunstihariduse alane tegevus.
Europe's rich natural heritage, including conservation of biodiversity, habitats and species further provides valuable benefits for societies in the EEA.
Euroopa rikkaliku looduspärandi, sealhulgas bioloogilise mitmekesisuse, elupaikade ja liikide kaitse, toob EMP ühiskondadele märkimisväärset kasu.
Taking into account their particular nature, certain activities related to culture, heritage and nature conservation may be organised in a non-commercial way and thus be non-economic in nature.
Võttes arvesse nende erilist laadi, võib teatavaid kultuuri edendamise ja kultuuripärandi säilitamisega seotud tegevusi korraldada mitteärilisel moel ning seega on need mittemajanduslikud.
Public funding thereof may therefore not constitute State aid.
Seetõttu ei pruugi riiklik rahastamine kujutada endast riigiabi.
The Authority considers that public funding of a cultural or heritage conservation activity accessible to the general public free of charge fulfils a purely social and cultural purpose which is non-economic in nature.
Järelevalveamet leiab, et selliste kultuuri ja kultuuripärandi säilitamise tegevuste riiklik rahastamine, mis on üldsusele tasuta, täidab puhtalt sotsiaalset ja kultuurilist eesmärki, mis on olemuselt mittemajanduslik.
In the same vein, the fact that visitors of a cultural institution or participants in a cultural or heritage conservation activity, including nature conservation, open to the general public are required to pay a monetary contribution that only covers a fraction of the true costs does not alter the non-economic nature of that activity, as it cannot be considered genuine remuneration for the service provided.
Samamoodi asjaolu, et üldsusele avatud kultuuriasutuste külastajad või kultuuri ja kultuuripärandi säilitamise tegevuses (sh looduskaitse) osalejad peavad maksma tasu, mis katab vaid pisku tegelikest kuludest, ei muuda selle tegevuse mittemajanduslikku olemust, sest seda ei saa pidada tegelikuks tasuks osutatud teenuse eest.
In contrast, cultural or heritage conservation activities (including nature conservation) predominantly financed by visitor or user fees or by other commercial means (for example, commercial exhibitions, cinemas, commercial music performances and festivals and arts schools predominantly financed from tuition fees) should be qualified as economic in nature.
Seevastu kultuuri ja kultuuripärandi säilitamise tegevusi (sh loodushoid), mida rahastatakse valdavalt külastus-või kasutustasude või muude vahenditega (nt kommertslikud näitused, kinod, kommertslikud muusikaüritused ja festivalid ning kunstikoolid, mida rahastatakse valdavalt õppemaksudest), tuleks käsitada majanduslikuna.
Similarly, heritage conservation or cultural activities benefitting exclusively certain undertakings rather than the general public (for example, the restoration of a historical building used by a private company) should normally be qualified as economic in nature.
Samuti tuleks tavaliselt käsitada majanduslikuna kultuuripärandi säilitamise või kultuuri edendamise tegevusi, mis toovad üldsuse asemel kasu üksnes teatavatele ettevõtjatele (näiteks eraettevõtja kasutatava ajaloolise hoone restaureerimine).
Moreover, many cultural or heritage conservation activities are objectively non-substitutable (for example, keeping public archives holding unique documents) and thus exclude the existence of a genuine market.
Lisaks on paljud kultuuri ja kultuuripärandi säilitamise tegevused objektiivselt asendamatud (nt unikaalseid dokumente sisaldavad avalikud arhiivid) ja välistavad toimiva turu olemasolu.
In the Authority's view, such activities would also qualify as non-economic in nature.
Järelevalveameti arvates on selline tegevus samuti olemuselt mittemajanduslik.
In cases where an entity carries out cultural or heritage conservation activities, some of which are non-economic activities as set out in paragraphs 34 and 36 and some of which are economic activities, public funding it receives will fall under the State aid rules only insofar as it covers the costs linked to the economic activities [50].
Kui üksus tegeleb kultuuri ja kultuuripärandi säilitamise tegevustega, millest mõned on mittemajanduslikud tegevused, nagu on sätestatud punktides 34 ja 36, ning mõned majanduslikud tegevused, kuulub riiklik rahastamine riigiabi eeskirjade kohaldamisalasse üksnes niivõrd, kuivõrd see hõlmab majandustegevusega seotud kulusid [50].
STATE ORIGIN
RIIKLIK PÄRITOLU
The granting of an advantage directly or indirectly through State resources and the imputability of such a measure to the State are two separate and cumulative conditions for State aid to exist [51].
Riigi vahenditest otseselt või kaudselt eelise andmine ja meetme omistatavus riigile on riigiabi olemasolu kaks eraldi ja kumuleeruvat tingimust [51].
However, they are often considered together when assessing a measure under Article 61(1) of the EEA Agreement, as they both relate to the public origin of the measure in question.
Kui meedet hinnatakse EMP lepingu artikli 61 lõike 1 alusel, käsitletakse neid tingimusi aga tihti koos, sest mõlemad on seotud käsitletava meetme avalik-õigusliku päritoluga.
In cases where a public authority grants an advantage to a beneficiary, the measure is by definition imputable to the State, even if the authority in question enjoys legal autonomy from other public authorities.
Juhtudel, kus avaliku sektori asutus annab abisaajale eelise, on meede olemuslikult riigile omistatav isegi siis, kui kõnealune asutus on muudest riigiasutustest õiguslikult sõltumatu.
The same applies if a public authority designates a private or public body to administer a measure conferring an advantage.
Sama kehtib juhul, kui avaliku sektori asutus määrab eraõigusliku või avaliku sektori asutuse eelist andvat meedet haldama.
Indeed, EEA law cannot permit the rules on State aid to be circumvented through the creation of autonomous institutions charged with allocating aid [52].
EMP õiguse kohaselt ei saa olla lubatud riigiabi eeskirjadest kõrvalehiilimine pelgalt seeläbi, et luuakse sõltumatud asutused, kelle ülesandeks on abi jaotada [52].
Imputability is less evident, however, if the advantage is granted through public undertakings [53].
Riigile omistatavus aga ei ole nii ilmne, kui eelis antakse riigi osalusega äriühingu kaudu [53].
In such cases, it is necessary to determine whether the public authorities can be regarded as having been involved, in one way or another, in adopting the measure [54].
Sellistel juhtudel on oluline teha kindlaks, kas avaliku sektori asutusi on võimalik pidada mingil viisil seotuks meetme võtmisega [54].
The mere fact that a measure is taken by a public undertaking is not per se sufficient to consider it imputable to the State [55].
Üksnes asjaolu, et meetme võttis riigi osalusega äriühing, ei ole iseenesest piisav, et lugeda seda riigile omistatavaks [55].
However, it does not need to be demonstrated that, in a particular case, the public authorities specifically incited the public undertaking to take the measure in question [56].
Samas ei ole tarvis tõestada, et avaliku sektori asutused andsid riigi osalusega äriühingule vahetu korralduse neid meetmeid võtta [56].
In fact, since relations between the State and public undertakings are necessarily close, there is a real risk that State aid may be granted through the intermediary of those undertakings in a non-transparent manner and in breach of the rules on State aid laid down by the EEA Agreement [57].
Õigupoolest on riigi ja riigi osalusega äriühingute vahelise tiheda seose tõttu olemas reaalne oht, et nende äriühingute kaudu antakse riigiabi läbipaistmatult ja EMP lepingus sisalduvaid riigiabi eeskirju rikkudes [57].
Moreover, precisely because of the privileged relations that exist between the State and public undertakings, it will, as a general rule, be very difficult for a third party to demonstrate that measures taken by such an undertaking were in fact adopted on the instructions of the public authorities in a particular case [58].
Teiseks on kolmandal isikul riigi ja riigi osalusega äriühingu privilegeeritud suhete tõttu üldiselt väga keeruline tõendada, et konkreetsel juhul võttis asjaomane äriühing meetmed riigi ametiasutuste korralduse alusel [58].
For these reasons, the imputability to the State of a measure taken by a public undertaking may be inferred from a set of indicators arising from the circumstances of the case and the context in which the measure was taken [59].
Seetõttu saab riigi osalusega äriühingu võetud meetme omistatavust riigile tuletada mitmete abi andmise konkreetsete asjaolude ja taustaga seotud näitajate põhjal [59].
Possible indicators to establish whether a measure is imputable include the following [60]:
Võimalikud näitajad tegemaks kindlaks, kas meede on riigile omistatav, on järgmised [60]:
the fact that the body in question could not take the contested decision without taking account of the requirements of the public authorities;
asjaolu, et kõnealune asutus ei saanud vaidlustatud otsust vastu võtta ilma, et ta oleks arvestanud avaliku sektori asutuste nõudeid;
the presence of factors of an organic nature which link the public undertaking to the State;
asjaolu, et riiki ja riigi osalusega äriühingut seovad organisatsioonilised elemendid;
the fact that the undertaking through which aid was granted had to take account of directives issued by governmental bodies [61];
asjaolu, et ettevõtja, kelle vahendusel abi anti, pidi arvesse võtma ametiasutuste juhiseid [61];
the integration of the public undertaking into the structures of the public administration;
riigi osalusega äriühingu seotus riigiasutuste süsteemiga;
the nature of the public undertaking's activities [62] and their exercise on the market in normal conditions of competition with private operators;
riigi osalusega äriühingu tegevuse laad [62] ja selle teostamine turul tavapärase konkurentsi tingimustes kõrvuti eraettevõtjatega;
the legal status of the undertaking (whether it is subject to public law or ordinary company law), although the mere fact that a public undertaking has been constituted in the form of a capital company under ordinary law cannot be regarded as sufficient reason to exclude imputability [63], having regard to the autonomy which that legal form confers on it;
äriühingu õiguslik seisund (st kas tema suhtes kohaldatakse avalikku õigust või üldist äriühinguõigust), ehkki ainuüksi asjaolu, et riigi osalusega äriühing on asutatud kapitaliühingu vormis üldise äriühinguõiguse alusel, ei ole siiski piisav põhjus, et välistada niisuguse äriühingu võetud abimeetme omistatavus riigile, [63] arvestades autonoomiat, mille niisugune õiguslik vorm võib talle anda;
the degree of supervision that the public authorities exercise over the management of the undertaking;
äriühingu juhtimise üle teostatava riikliku järelevalve määr;
any other indicator showing the involvement of the public authorities in adopting the measure in question or the unlikelihood of their not being involved, taking account of the scope of the measure, its content or the conditions it contains.
mõni muu näitaja, mis konkreetse juhtumi puhul näitab riiklike asutuste seotust meetme võtmisega või nende mitteseotuse ebatõenäosust, kusjuures arvesse võetakse ka meetme ulatust, sisu ja tingimusi.
A measure is not imputable to an EEA State if the EEA State is under an obligation to implement it under EEA law without any discretion.
Meede ei ole EMP riigile omistatav, kui EMP riigil on EMP õigusest tulenev ja kaalutlusõiguseta kohustus see meede võtta.
In that case, the measure stems from an obligation under EEA law and is not imputable to the EEA State [64].
Sellisel juhul tuleneb meede EMP õigusest tulenevast kohustusest ning seda ei saa omistada EMP riigile [64].
However, this is not the case in situations where EEA law simply allows for certain national measures and the EEA State enjoys discretion (i) as to whether to adopt the measures in question or (ii) in establishing the characteristics of the concrete measure which are relevant from a State aid perspective [65].
See reegel ei kehti siiski juhul, kui EMP õigus lihtsalt võimaldab võtta teatavaid riiklikke meetmeid ja EMP riikidel on kaalutlusõigus, i) kas võtta kõnealuseid meetmeid, või ii) konkreetse meetme selliste omaduste kindlaksmääramisel, mis on riigiabi seisukohalt olulised [65].
Measures that are adopted jointly by several EEA States are imputable to all the EEA States concerned pursuant to Article 61(1) of the EEA Agreement [66].
Mitme EMP riigi poolt ühiselt võetud meetmed on vastavalt EMP lepingu artikli 61 lõikele 1 omistatavad kõigile neile EMP riikidele [66].
Only advantages granted directly or indirectly through State resources can constitute State aid within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement [67].
EMP lepingu artikli 61 lõike 1 tähenduses kujutavad endast riigiabi üksnes need eelised, mis on võimaldatud otseselt või kaudselt riigi vahenditest [67].
State resources include all resources of the public sector [68], including resources of intra-State entities (decentralised, federated, regional or other) [69] and, under certain circumstances, resources of private bodies (see paragraphs 57 and 58).
Riigi vahendid hõlmavad kõiki avaliku sektori vahendeid, [68] sealhulgas riigisiseste üksuste (detsentraliseeritud, föderaalsete, piirkondlike või muude üksuste) vahendid, [69] ning teatavatel tingimustel ka eraõiguslike asutuste vahendeid (vt punktid 57 ja 58).
It is irrelevant whether or not an institution within the public sector is autonomous [70].
See, kas avaliku sektorisse kuuluv asutus on sõltumatu, ei puutu asjasse [70].
Funds provided by the central bank of an EEA State to specific credit institutions generally imply the transfer of State resources [71].
EMP riigi keskpanga poolt konkreetsetele krediidiasutustele antavad vahendid hõlmavad samuti üldjuhul riigi vahendite üleminekut [71].
Resources of public undertakings also constitute State resources within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement because the State is capable of directing the use of these resources [72].
Riigi osalusega äriühingu vahendid on samuti riigi vahendid EMP lepingu artikli 61 lõike 1 tähenduses, sest riik saab suunata nende vahendite kasutamist [72].
For the purposes of State aid law, transfers within a public group may also constitute State aid if, for example, resources are transferred from the parent company to its subsidiary (even if they constitute a single undertaking from an economic point of view) [73].
Riigiabiõiguse seisukohast on riigiabi ka riigiomanduses oleva konsolideerimisgrupi raames toimuv vahendite üleminek, näiteks kui emaettevõtja annab vahendid üle tütarettevõtjale (isegi kui majanduslikust seisukohast on tegemist ühe ettevõtjaga) [73].
The question of whether the transfer of such resources is imputable to the State is addressed in section 3.1.
Küsimust, kas selline vahendite üleminek on riigile omistatav, käsitletakse jaos 3.1.
The fact that a public undertaking is a beneficiary of an aid measure does not mean it may not grant aid to another beneficiary by way of a different aid measure [74].
Tõsiasi, et riigi osalusega äriühing on riigiabi saaja, ei tähenda, et ta ei tohi muu meetme raames ka ise mõnele teisele abisaajale abi anda [74].
The fact that a measure granting an advantage is not financed directly by the State, but by a public or private body established or appointed by the State to administer the aid, does not necessarily mean that the measure is not financed through State resources [75].
Tõsiasi, et eelist andvat meedet ei rahasta vahetult riik, vaid riigi poolt abi haldamiseks asutatud või määratud avaliku sektori või eraõiguslikud asutused, ei tähenda, et seda meedet ei rahastata riigi vahenditest [75].
A measure adopted by a public authority and favouring certain undertakings or products does not lose the character of a gratuitous advantage by virtue of the fact that it is wholly or partially financed by contributions imposed by the public authority and levied on the undertakings concerned [76].
Avaliku sektori asutuse võetud meede, millega soodustatakse teatud ettevõtjaid või teatud tooteid, ei lakka olemast tasuta eelis ka siis, kui seda rahastatakse osaliselt või täielikult avaliku sektori asutuse kehtestatud maksetest, mida kogutakse asjaomastelt ettevõtjatelt [76].
The transfer of State resources may take many forms, such as direct grants, loans, guarantees, direct investment in the capital of companies and benefits in kind.
Riigi vahendite üleminek võib toimuda mitmes vormis, näiteks otsetoetused, laenud, garantiid, osalus ettevõtjate kapitalis ja mitterahalised hüvitised.
A firm and concrete commitment to make State resources available at a later point in time is also considered a transfer of State resources.
Kindlat ja konkreetset kohustust muuta riigi vahendid kättesaadavaks teataval hilisemal ajahetkel peetakse samuti riigi vahendite üleminekuks.
A positive transfer of funds does not have to occur; foregoing State revenue is sufficient.
Tegelik vahendite üleminek ei ole vajalik, sest riigituludest loobumisest piisab.
Waiving revenue which would otherwise have been paid to the State constitutes a transfer of State resources [77].
Riigile muidu makstavast sissetulekust loobumine on samuti riigi vahendite üleminek [77].
For example, a ‘shortfall’ in tax and social security revenue due to exemptions or reductions in taxes or social security contributions granted by the EEA State, or exemptions from the obligation to pay fines or other pecuniary penalties, fulfils the State resources requirement of Article 61(1) of the EEA Agreement [78].
Näiteks maksutulu ja sotsiaalkindlustusmaksete riigieelarvesse laekumata jäämine EMP riigi poolse maksudest ja sotsiaalkindlustusmaksetest vabastamise ja nende vähendamise või trahvide maksmise kohustusest või muudest rahalistest karistustest vabastamise tulemusel täidab riigi vahendite nõude vastavalt EMP lepingu artikli 61 lõikele 1 [78].
The creation of a concrete risk of imposing an additional burden on the State in the future, by a guarantee or by a contractual offer, is sufficient for the purposes of Article 61(1) [79].
Samuti piisab artikli 61 lõikest 1 lähtudes garantiist või lepingu pakkumisest, mis tekitab riigile konkreetse tulevikus tekkida võivate täiendavate kohustuste riski [79].
If public authorities or public undertakings provide goods or services at a price below market rates, or invest in an undertaking in a manner that is inconsistent with the market economy operator test, as described from paragraph 73 onwards, this implies foregoing State resources (as well as the granting of an advantage).
Kui avaliku sektori asutused või riigi osalusega äriühingud pakuvad kaupu ja teenuseid turumääradest madalama hinnaga või investeerivad mõnda ettevõtjasse viisil, mis ei ole kooskõlas turumajandusliku investori põhimõttega, nagu on kirjeldatud alates lõikest 73, viitab see riigi vahendite kasutamisele (ning eelise andmisele).
Granting access to a public domain or natural resources, or granting special or exclusive rights [80] without adequate remuneration in line with market rates, can constitute foregoing State revenues (as well as the granting of an advantage) [81].
Ligipääsu andmine riigivarale või loodusvaradele või eri- või ainuõiguste andmine [80] ilma piisava turumääradele vastava tasuta võib kujutada endast riigituludest loobumist (ning eelise andmist) [81].