natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The SIC was of the opinion that the extent of financing of shareholders' equity by borrowing from the system itself was such that the system's stability was threatened.
Eriuurimiskomisjoni arvamuse kohaselt jäi Islandi pädevatel järelevalveasutustel puudu usaldusväärsusest, mida oleks olnud vaja viimase instantsi laenaja vahendite ebapiisavuse korral.
The banks held a substantial amount of their own shares as collateral for their lending and therefore as share prices fell the quality of their loan portfolio declined.
Aruandes jõutakse järeldusele, et Islandi finantsjärelevalveametil (edaspidi „finantsjärelevalveamet”) ja keskpangal puudusid ekspertteadmised ja kogemused pankade reguleerimiseks majanduslikult rasketel aegadel, kuid nad oleksid saanud võtta meetmeid pankade kerkiva riskitaseme alandamiseks.
This affected the banks' performance and put further downward pressure on their share prices; in response to which (the SIC assumed from the information in their possession), the banks attempted to artificially create abnormal demand for their own shares.
Finantsjärelevalveamet näiteks ei kasvanud proportsionaalselt pankadega ja reguleerija jäi oma töös pangatehingute kiirest arengutempost maha.
The size of the banks
Aruanne on oma järeldustes kriitiline ka valitsuse suhtes, kes oleks pidanud võtma meetmeid pankade võimaliku mõju suhtes majandusele, vähendades nende suurust või nõudes ühelt või mitmelt pangalt peakorteri välismaale viimist [9].
In 2001 the balance sheets of the three main banks (collectively) amounted to just over a year of the gross domestic product (‘GDP’) of Iceland.
Islandi majanduse üldine tasakaalustamatus ja ülemäärane kasv
By the end of 2007 the banks had become international and held assets worth nine times the Icelandic GDP.
Eriuurimiskomisjoni aruandes viidatakse üldisematele sündmustele Islandi majanduses, mis samuti mõjutasid pankade kiiret kasvutempot ning soodustasid tasakaalu kadumist ühelt poolt finantsteenuste sektori ulatuslikkuse ja mõju ning teiselt poolt ülejäänud majanduse vahel.
The SIC report notes that by 2006, observers were commenting that the banking system had outgrown the capacity of the Central Bank of Iceland (‘CBI’) and doubted whether it could fulfil the role of lender of last resort.
Selles märgiti, et valitsuspoliitika (eelkõige fiskaalpoliitika) aitas väga tõenäoliselt ülelaienemisele ja tasakaalu kadumisele kaasa ning et Islandi keskpanga rahapoliitika ei olnud piisavalt piirav.
By the end of 2007 Iceland's short-term debts (mainly incurred due to financing of the banks) were 15 times larger than the foreign exchange reserves, and the foreign deposits in the three banks were also 8 times larger than the foreign exchange reserves.
Aruandes osutatakse ka Islandi eluasemerahastamisfondi laenamiseeskirjade leevendamisele kui ühele kõige suuremale veale, mis tehti raha- ja fiskaalpoliitika juhtimises pankade kokkuvarisemisele eelnenud ajal [10].
The Depositors and Investors Guarantee Fund held minimal resources in comparison with the bank deposits it was meant to guarantee.
Samuti kritiseeritakse aruandes seda, kui lihtne oli pankadel Islandi keskpangalt laenu saada, ning asjaolu, et keskpanga lühiajaliste tagatislaenude maht suurenes 30 miljardilt Islandi kroonilt 2005. aasta sügisel 500 miljardi Islandi kroonini 2008. aasta oktoobri alguses.
These factors, the SIC concludes, made Iceland susceptible to a run on its banks.
Islandi kroon, väline tasakaalustamatus ja krediidiriski vahetustehingute riskimarginaalid
The sudden growth of the banks in comparison with the regulatory and financial infrastructure
Aruandes märgitakse, et 2006. aastal oli Islandi krooni väärtus jätkusuutmatult suur, Islandi jooksevkonto puudujääk moodustas rohkem kui 16 % SKPst ja välisvaluutas võetud kohustused, millest on maha arvatud varad, olid ligikaudu võrdsed kogu aastase SKPga.
The SIC concluded that the relevant supervisory bodies in Iceland lacked the credibility that was necessary in the absence of a sufficiently resourced lender of last resort.
Eeldused finantskriisi tekkimiseks olid olemas.
The report concludes that the Icelandic Financial Supervisory Authority (the ‘FME’) and CBI lacked the expertise and experience to regulate the banks in difficult economic times, but that they could have taken action to reduce the level of risk that the banks were incurring.
2007. aasta lõpuks oli krooni väärtus vähenemas ning Islandi ja pankade krediidiriski vahetustehingu riskimarginaalid suurenesid hüppeliselt.
The FME, for example, did not grow in the same proportion as the banks and the regulator's practices did not keep up with the rapid developments in the banks' operations.
Pangandussektori taastamiseks võetud meetmed
The report is also critical of the government, concluding that the authorities should have taken action to reduce the potential impact of the banks on the economy by reducing their size or requiring one or more banks to move their headquarters abroad [9].
Pärast kolme suurima kommertspanga (sealhulgas ettevõtja Landsbanki) kokkuvarisemist 2008. aasta oktoobris olid Islandi ametiasutused ennekuulmatu probleemi ees – tagada pangandustoimingute jätkumine Islandil [11].
Imbalance and overexpansion of the Icelandic economy as a whole
Rahandusministrile anti riigikassa nimel volitus teha väljamakseid eesmärgiga asutada uusi finantsettevõtjaid.
The SIC report makes reference to events concerning the wider economy that also impacted upon the banks' rapid growth and contributed to the imbalance in size and influence between the financial services sector and the remainder of the economy.
Peale selle, finantsettevõtjaid käsitlevates pankrotimenetlustes loetakse hoiused prioriteetseteks muude nõuete suhtes.
The report concluded that government policies (in particular fiscal policy) most likely contributed to the overexpansion and imbalance and that the CBI's monetary policy was not sufficiently restrictive.
Valitsus kinnitas, et riiklikesse kommerts- ja hoiupankadesse ja nende Islandi filiaalidesse paigutatud hoiused on täielikult kaitstud.
The report also refers to relaxing the Icelandic Housing Financing Fund's lending rules as ‘one of the biggest mistakes in monetary and fiscal management made in the period leading up to the banks' collapse’ [10].
Poliitilised prioriteedid olid algselt keskendatud riiklike pangandus-, makse- ja arveldussüsteemide elementaarse toimimise tagamisele.
The report is also critical of the ease with which the banks were able to borrow from the CBI, with the stock of CBI short-term collateral loans increasing from 30 billion ISK in the autumn of 2005 to 500 billion ISK by the beginning of October 2008.
Esimestel krahhijärgsetel nädalatel koostas Islandi valitsus koostöös Rahvusvahelise Valuutafondiga (edaspidi „IMF”) majanduskava, mis päädis Islandi poolt IMFilt taotletud kaheaastase tugilaenu heakskiitmisega 20. novembril 2008.
The report notes that in 2006, the value of the Icelandic króna was unsustainably high, the Icelandic current account deficit was over 16 % of GDP, and liabilities in foreign currencies less assets neared total annual GDP.
Teistelt Põhjamaadelt ja teatavatelt kaubanduspartneritelt võeti täiendavaid laene kokku summas 3 miljardit USA dollarit.
The prerequisites for a financial crisis were in place.
IMFi laenust muudeti kohe kättesaadavaks 827 miljonit USA dollarit, kusjuures ülejäänud laenusumma maksti välja kaheksas võrdses osas vastavalt majanduskava kvartalipõhisele ülevaatamisele.
By the end of 2007 the value of the króna was depreciating and credit default swap spreads on Iceland and the banks rose exponentially.
IMFiga koostatud majanduskava näol oli tegemist laiapõhjalise stabiliseerimiskavaga, milles keskenduti kolmele järgmisele põhieesmärgile.
Measures taken to reconstruct the banking sector
Esiteks Islandi krooni stabiilsuse ja usaldusväärsuse taastamine, et pidurdada kriisi halba mõju majandusele.
Following the collapse of the three biggest commercial banks in October 2008 (including Landsbanki) the Icelandic authorities were faced with the unprecedented challenge of safeguarding continued banking operations in Iceland [11].
Meetmed hõlmasid kapitali kontrollimist, eesmärgiga takistada kapitali väljavoolu.
The policy followed by the Icelandic Government is primarily laid down in the Emergency Act [12] adopted by the Icelandic Parliament on 6 October 2008.
Teiseks sisaldas kava laiapõhjalist strateegiat pankade restruktureerimiseks, mille põhieesmärk oli elujõulise finantssüsteemi taastamine Islandil ning riigi rahvusvaheliste finantssuhete säilitamine.
The law grants extraordinary powers to the FME to take control of financial undertakings and to dispose of their assets and liabilities as required.
Kõrvaleesmärgid olid tagada pankade vara õiglane hindamine, maksimeerida vara sissenõudmist ja tugevdada järelevalvetegevust.
The Minister of Finance was authorised, on behalf of the Treasury, to disburse funds in order to establish new financial undertakings.
Kolmandaks oli kava eesmärk tagada jätkusuutlik riigi rahandus, piirates pankrotistunud pankade kahjumite ühiskonna õlule lükkamist ning rakendades eelarve konsolideerimise kava keskmises perspektiivis.
Moreover, in bankruptcy proceedings of financial undertakings, deposits would be given priority over other claims.
Islandi ametiasutused on rõhutanud, et erakordse olukorra tõttu, mille põhjustas pangandussüsteemi suurus riigikassa finantssuutlikkuse küündimatuse valguses, olid võimalikud poliitilised valikud piiratud.
The Government declared that deposits in domestic commercial and savings banks and their branches in Iceland would be fully protected.
Seetõttu olid lahendused paljuski erinevad teiste riikide valitsuste meetmetest, kelle finantsstabiilsus oli ohus.
Policy priorities focused initially on securing the basic functioning of the domestic banking, payment and settlement systems.
Erakorraliste olukordade seaduse alusel jagati kolm suurt kommertspanka – Glitnir Bank, Landsbanki Íslands ja Kaupthing Bank – n-ö endisteks ja uuteks pankadeks.
In the first weeks after the crash, the Icelandic Government also prepared an economic program in collaboration with the International Monetary Fund (the IMF), leading to the approval on 20 November 2008 of Iceland's request for a two year stand-by-arrangement from the Fund, which included a 2,1 billion USD loan from the IMF aimed at strengthening Iceland's currency reserves.
Rahandusminister asutas kolm piiratud vastutusega äriühingut, mis võtsid üle endiste pankade riigisisesed tehingud ning nimetasid ametisse nende juhatused.
Additional loans of up to 3 billion USD were secured from other Nordic countries as well as certain other trading partners.
Finantsjärelevalveamet võttis kontrolli endiste pankade üle, paigutas nende omamaised varad ja kohustused (hoiused) uutesse pankadesse, mis jätkasid pangandustoiminguid Islandil.
Of the IMF loan, 827 million USD was made available immediately, while the remaining amount was disbursed in eight equal instalments, subject to quarterly reviews of the program.
Endised pangad anti nende vastavate kriisilahendamiskomiteede järelevalve alla [13].
The IMF Program was a broad-based stabilisation program focusing on three key objectives.
Välismaised varad ja kohustused paigutati suures osas endistesse pankadesse, mille suhtes alustati hiljem likvideerimismenetlust ja mis lõppkokkuvõttes lõpetasid kogu oma tegevuse välismaal [14].
Firstly, to stabilise and restore confidence in the króna so as to contain the negative impact of the crisis on the economy.
(30) 14. novembril 2008 kolme uue panga kohta koostatud algbilansi kohaselt moodustas pankade koguvara kokku 2886 miljardit Islandi krooni, sealhulgas riigi eraldatav omakapital 385 miljardit Islandi krooni.
The measures included the introduction of capital controls aimed at stemming capital flight.
Uute pankade poolt endiste pankade kasuks emiteeritavate võlakirjade hulka prognoositi 1153 miljardile Islandi kroonile.
Secondly, the program included a comprehensive bank restructuring strategy, ultimately aimed at rebuilding a viable financial system in Iceland as well as safeguarding the country's international financial relations.
See oli mõeldud ülemääraste kohustuste eest üle kantud vara hüvitamiseks.
Among subsidiary goals was to ensure fair valuation of the banks' assets, maximise asset recovery and strengthen supervisory practices.
Finantsjärelevalveamet määras ülekantud varade ja kohustuste hindamist teostama ettevõtja Deloitte LLP.
Thirdly, the program aimed at ensuring sustainable public finances, by limiting the socialisation of losses in the failed banks and implementing a medium-term fiscal consolidation program.
Protsessi käigus ilmnes, et sõltumatu hindamise tulemus ei kajasta netovarade konkreetset väärtust, vaid esitatakse teatav väärtuse vahemik.
The Icelandic authorities have underlined that due to the exceptional circumstances linked to the large size of the banking system in relation to the financial capacity of the Treasury, the policy options available to the authorities were limited.
Ühtlasi väljendasid pankade võlausaldajad hindamisprotsessi suhtes rahulolematust – leiti, et see ei ole erapooletu ning et võlausaldajatel on võimatu oma huve kaitsta.
The solutions relied upon were therefore in many ways different to the measures taken by the governments of other countries facing threats to financial stability.
Nende komplikatsioonide tõttu muudeti endiste ja uute pankade vahelise tasaarveldamise poliitikat.
On the basis of the Emergency Act, the three large commercial banks, Glitnir Bank, Landsbanki Íslands and Kaupthing Bank, were split into ‘old’ and ‘new’ banks.
Selle asemel, et tugineda sõltumatute ekspertide läbi viidud väärtuse hindamisele, püüdsid pooled jõuda üle kantud netovarade väärtuse küsimuses kokkuleppele läbirääkimiste kaudu.
The Minister of Finance founded three limited liability companies to take over the domestic operations of the old banks and appointed them boards of directors.
Oli selge, et pooltel saab olema raske väärtuse hindamises kokkuleppele jõuda, sest hindamine sõltus ilmselgelt arvukatest oletustest, milles pooled tõenäoliselt üksmeelt ei saavuta.
The FME took control of the old banks, allocated essentially their domestic assets and liabilities (deposits) to the new banks which continued banking operations in Iceland.
Riigi eesmärk oli jõuda kokkuleppele baasväärtuses, mis oleks kindlaks aluseks uute pankade esialgsele kapitaliseerimisele.
The old banks were placed under the supervision of their respective resolution committees.
Varade baasväärtust ületava hinnavahe võib võlausaldajatele välja maksta tingimuslike võlakirjadena või pankade aktsiakapitali väärtuse suurendamisena, sest läbirääkimiste käigus oli selgunud, et ettevõtjate Glitnir ja Kaupthing kriisilahendamiskomiteed ning enamik nende võlausaldajatest võiksid olla huvitatud osaluse omandamisest uutes pankades.
Foreign assets and liabilities were in the main placed in the old banks, which were later submitted to winding-up procedures and the eventual closure of all foreign operations.
See võimaldaks neil saada kasu üle kantud varade väärtuse potentsiaalsest kasvust.
[14]
Kolme uue panga täielik kapitaliseerimine ja endiste pankade võlausaldajatega sõlmitud eelkokkulepped selle kohta, kuidas makstakse hüvitist uutesse pankadesse üle kantud netovarade eest, tehti teatavaks 20. juulil 2009. aastal.
In the provisional opening balance sheets of the three new banks of 14 November 2008 it was estimated that the banks' combined total assets would amount to 2886 billion ISK, with an equity to be provided by the State of 385 billion ISK.
Kahe uue panga – ettevõtja New Glitnir (uue nimega Íslandsbanki) ja ettevõtja New Kaupthing (uue nimega Arion Bank) – puhul hõlmas see tingimuslikke kokkuleppeid, mille kohaselt endised pangad märgivad suurema osa aktsiakapitalist uutes pankades.
The total amount of bonds to be issued by the new banks in favour of the old banks as payment for the value of the assets transferred in excess of liabilities was estimated at 1153 billion ISK.
Nimetatud esialgsete kokkulepete põhjal otsustasid endiste pankade kriisilahendamiskomiteed 2009. aasta oktoobris (Glitnir) ja 2009. aasta detsembris (Kaupthing Bank ja Landsbanki Islands) märkida aktsiaid uutes pankades.
The FME appointed Deloitte LLP to perform assessments of the value of transferred assets and liabilities.
Valitsus teatas 18. detsembril 2009. aastal, et panga taastamine oli lõpule viidud ning et Islandi ametiasutused olid jõudnud kokkuleppele ühelt poolt uute pankadega ja teiselt poolt ettevõtjate Glitnir Bank, Landsbanki Íslands ja Kaupthing Bank kriisilahendamiskomiteedega nende pankade võlausaldajate nimel.
In this process it transpired that the independent assessment would not result in fixed values of net assets transferred but valuations within certain ranges.
Kokkulepetega oli leitud lahendus küsimusele seoses endistest pankadest uutesse pankadesse üle kantud varadega ning uued pangad loeti täielikult finantseerituteks.
It also emerged that the banks' creditors raised disagreements concerning the valuation process, which they considered not to be impartial, and complained that they were unable to protect their interests.
Riigikassa panust uute pankade omakapitali vähendati olulisel määral algselt kavandatud 385 miljardilt Islandi kroonilt 135 miljardile Islandi kroonile aktsiakapitali vähendamisega ning kolmest pangast kahe puhul (st ettevõtjate Íslandsbanki ja Arion Bank puhul) vähendati II taseme omavahendeid allutatud laenude andmisega ligikaudu 55 miljardit Islandi krooni või kogusummas 190 miljardit Islandi krooni.
These complications resulted in a change of policy for settling the accounts between the old and the new banks.
Peale selle tagas riigikassa ettevõtjatele Íslandsbanki ja Arion Bank teatavad likviidsusvahendid.
Instead of relying on valuations by an independent expert, the parties would try through negotiations to reach agreements on the value of the net assets transferred.
Aktsiakapital, mille endised pangad andsid uutele pankadele, moodustas kokku ligikaudu 156 miljardit Islandi krooni.
It was clear that it would be difficult for the parties to reach agreements on the valuations as they were evidently subject to numerous assumptions on which the parties were likely to disagree.
Uued pangad olid seega kapitaliseeritud kokku umbes 346 miljardi Islandi krooniga.
The state aimed to reach agreements on base evaluations providing a firm foundation for the initial capitalisation of the new banks.
Seega vähendati kokkulepete alusel riigi täielikku osalust kolmes pangas umbes 5 %-le ettevõtjas Íslandsbanki, 13 %-le ettevõtjas Arion Bank ja 81 %-le ettevõtjas Landsbankinn.
Price performance of assets in excess of the base evaluation could be attributed to the creditors in the form of contingent bonds or increases in the value of the banks' share capital, as it had emerged in the negotiations that the resolution committees of Glitnir and Kaupthing and a majority of their creditors could be interested to acquire holdings in the new banks, and this would allow them to benefit from potential increases in the values of the assets transferred.
Kuigi kolmest pangast kahe selline ülevõtmine endiste pankade võlausaldajate poolt lahendas suured probleemid finantssektori taastamisel ja kindlustas uutele pankadele tugevama kapitali, vajasid mitmed kitsaskohad endiselt käsitlemist.
The full capitalisation of the three new banks and heads of agreements with the creditors of the old banks on how compensation for the transfer of net assets into the new banks would be paid was announced on 20 July 2009.
Alates 2009. aasta augustist on pangad keskendanud oma jõupingutused peamiselt sisemistele küsimustele, määrates kindlaks üldise tegevusstrateegia ning eelkõige tehes ümberkorraldusi oma laenuportfellides, mis on nende tegevuse ja pikaajalise elujõulisuse seisukohast suurim riskitegur.
With regard to two of the new banks, New Glitnir (later named Íslandsbanki) and New Kaupthing (later named Arion Bank), this included conditional agreements for the old banks to subscribe for majority equity interests in the new banks.
Restruktureerimisprotsess on olnud keerukas erinevate raskendavate tegurite tõttu, sealhulgas ülemkohtu lahendid, millega kuulutati ebaseaduslikuks Islandi kroonides antud, kuid välisvaluutas indekseeritud laenud.
On the basis of the heads of agreements, the resolution committees of the old banks decided in October 2009 (Glitnir) and December 2009 (Kaupthing Bank and Landsbanki Islands) to subscribe to shareholding in the new banks.
Seoses ettevõtjaga Landsbankinn arutatakse neid küsimusi täiendavalt allpool, niivõrd kui see on asjakohane panga restruktureerimise seisukohast.
On 18 December 2009 the Government announced that bank reconstruction had been concluded and that agreements had been reached between the Icelandic authorities and the new banks, on the one hand, and the resolution committees of Glitnir Bank, Landsbanki Íslands and Kaupthing Bank on behalf of their creditors, on the other hand.
Makromajanduslik keskkond
The agreements contained settlements concerning assets which were transferred from the old banks to the new ones, and that the new banks were then fully financed.
Pärast pangandussüsteemi kokkuvarisemist 2008. aasta oktoobris valitses majanduses väga pingeline olukord.
The Treasury's contribution to the new banks' equity was reduced substantially, from 385 billion ISK as originally envisaged to 135 billion ISK in the form of share capital and, in the case of two of the three banks, Íslandsbanki and Arion Bank, approximately ISK 55 billion of Tier II capital in the form of subordinated loans or a total of 190 billion ISK.
Islandi finantssüsteemi raskustega kaasnes usalduse kadumine riigi omavääringu suhtes.
In addition, the Treasury provided Íslandsbanki and Arion Bank with certain liquidity facilities.
Islandi krooni väärtus langes 2008. aasta esimeses kvartalis järsult, seejärel taas sama aasta sügisel, seega enne ja pärast kolme kommertspanga kokkuvarisemist.
The share capital provided by the old banks to the new ones amounted in total to approximately 156 billion ISK.
Majanduskriisi mõjul suurenes järsult ka töötuse määr, kasvades 1,6 %-lt 2008. aastal 8 %-le 2009. aastal.
Total capitalisation of the new banks therefore amounted to approximately 346 billion ISK.
Lisaks täheldati inflatsiooni kasvu ja reaalsissetulekute vähenemist.
While this takeover of two of the three banks by the creditors of the old banks resolved major issues in the rebuilding of the financial sector and established firmer capital foundation for the new banks, numerous weaknesses remained which needed to the addressed.
Samal ajal suurendasid pangandussüsteemi restruktureerimise suured eelarvekulud järsult eelarvepuudujääki ja avaliku sektori võlga.
Since the autumn of 2009, the banks have concentrated their efforts mostly on internal issues, determining the overall strategy for their operations and in particular restructuring their loan portfolios, which represent the greatest risk factor to their operations and long-term viability.
Islandi statistikaameti esialgsetest andmetest nähtub, et pärast suurt langust toimus 2011. aasta teises pooles pööre paremuse suunas ja võrreldes varasema aastaga kasvas aastane SKP 3,1 %.
The restructuring process has been complex due to various complicating factors, including Supreme Court rulings on illegality of loans granted in ISK but indexed to foreign currencies.
Eelnenud aasta majanduskasv oli peamiselt tingitud omamaise nõudluse kasvust, kusjuures kodumajapidamiste tarbimine kasvas 4 %.
As for Landsbankinn, in so far as relevant for its restructuring, these matters are discussed further below.
Seda toetas palga- ja sotsiaaltoetuste kasv, samuti teatavad poliitilised algatused, mis tehti kodumajapidamiste võlgnevustega seotud maksekoormuse leevendamiseks, sealhulgas ajutise intressitoetuse kehtestamine, laenumaksete külmutamine ja kogumispensioni varajane väljamaksmine.
Macroeconomic environment
2011. aasta esialgsed andmed näitavad ka investeeringute aeglast kasvu, kuigi see toimus väga madalalt tasemelt [16].
Major economic turbulence followed the collapse of the banking system in October 2008.
Seevastu on valitsemissektori tarbimine olnud viimase kolme aasta jooksul tagasihoidlik.