natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The final versions of the commitments made by the Icelandic authorities and Arion Bank were submitted on 3 July 2012 [5].
Käesolevas jaotises kirjeldab järelevalveamet sündmusi, asjaolusid ning majanduslikke, poliitilisi ja regulatiivseid tegureid, mis põhjustasid Islandi finantssüsteemi kokkuvarisemise ja ümberkorraldamise alates 2008. aasta oktoobrist praeguseni, et peegeldada olukorda, mis on vaadeldavate abimeetmete hindamisel aluseks võetud.
In addition, the Authority's representatives met with the Icelandic authorities and representatives of Arion Bank on 7 June 2011 and 27-28 February 2012.
Enne seda meenutatakse ettevõtja Kaupthing Bank jagunemist kronoloogilises järjekorras.
BACKGROUND
Ettevõtja Kaupthing Bank kokkuvarisemine
The Authority will describe in this section those events, facts and economic, political and regulatory developments relating to the collapse and the reconstruction of the Icelandic financial system from October 2008 to date that appear necessary to set out the context in which the assessment of aid measures at hand is undertaken.
2008. aasta septembris tabasid mitut suurt finantsinstitutsiooni tõsised raskused.
Before doing so, it will recall in turn the chronology of Kaupthing Bank's breakdown.
Ülemaailmse finantsturu ebastabiilsuse tõttu tekkisid lühiajaliste laenude refinantseerimisel ja hoiuste massilise väljavõtmise tulemusel raskused kolmel Islandi suurimal kommertspangal, kes olid eelnevatel aastatel just kogenud enneolematut kasvu.
The collapse of Kaupthing Bank
septembril esitas pankrotikaitse avalduse Lehman Brothers ning samal päeval teatati, et Bank of Americal on kavas võtta üle ettevõtja Merrill Lynch.
In September 2008 a number of major global financial institutions began to experience severe difficulties.
Lisaks räägiti Lloyds TSB kavatsusest võtta üle üks Ühendkuningriigi suurimatest pankadest HBOS.
In the midst of the turbulence in global financial markets, Iceland's three biggest commercial banks, which had experienced extraordinary growth over the preceding years, encountered difficulties in refinancing their short term debt and a run on their deposits.
Islandi finantssektori probleemid avaldusid selgemalt 29. septembril 2008, kui Islandi valitsus teatas kokkuleppe saavutamisest ettevõtjaga Glitnir Bank, mille tulemusel oli kavas teha omakapitaliinvesteeringuna 600 miljoni euro suurune rahasüst 75 % osaluse eest aktsiakapitalis.
Lehman Brothers filed for bankruptcy protection on 15 September, and on the same day it was announced that the Bank of America was to take over Merrill Lynch.
Valitsuse kavandatud ettevõtja Glitnir Bank ülevõtmine ei suutnud turgude usaldust siiski taastada ning see heideti kõrvale.
Elsewhere, one of the United Kingdom's biggest banks, HBOS, had to be taken over by Lloyds TSB.
Kolme kommertspanga aktsiate hinnad langesid järsult ning reitinguagentuurid alandasid nende krediidireitinguid.
The problems in the Icelandic financial sector unfolded more clearly on 29 September 2008, when the Icelandic Government announced that it had reached an agreement with Glitnir Bank whereby it would inject 600 million euros of equity into the bank in return for 75 % of its shareholdings.
Hoiuste väljavõtmine Landsbanki ja Kaupthingi välisfiliaalidest kasvas järsult, Islandis asuvatest filiaalidest võeti samuti massiliselt sularaha välja.
However, the Government's planned take-over of Glitnir Bank failed to reassure markets and was subsequently abandoned.
Oktoobri esimesel nädalavahetusel oli selge, et suurtes raskustes on veel üks kolmest suurpangast, Landsbanki.
The share prices of the three commercial banks plummeted and credit ratings were downgraded.
Ettevõtja Kaupthing Bank laenulepingud ja väärtpaberid sisaldasid siiski klauslit, milles sätestati, et kui mõnel panga suurtütarettevõtjatest tekivad makseviivitused, tõlgendatakse seda kui ettevõtja Kaupthing Bank makseviivitust, mis võib tingida panga laenude sissenõudmise.
On the first weekend in October it became clear that another one of the three large banks, Landsbanki, was in severe difficulty.
Järgmisel päeval võttis finantsjärelevalveamet erakorraliste olukordade seadusele tuginedes panga oma kontrolli alla.
Glitnir Bank and Landsbanki were taken over by the FME on 7 October 2008.
Finantskriis ja Islandi pankade kokkuvarisemise peapõhjused
For a while it was hoped that Kaupthing Bank could escape the same fate and on 6 October 2008, the CBI granted Kaupthing a loan to the amount of 500 million euros against collateral in Kaupthing's Danish subsidiary, FIH Erhvervsbanken.
Arion Bankile riigiabi andmist käsitlevas teatises märkisid Islandi ametiasutused, et Islandi panganduskrahhi ning riigi sekkumise põhjuseid on väga üksikasjalikult kirjeldatud aruandes, mille koostas Islandi parlamendi poolt kolme suurpanga kokkuvarisemise põhjustanud protsesside uurimiseks ja analüüsimiseks loodud eriuurimiskomisjon [6].
However, the loan agreements and debt securities of Kaupthing Bank generally contained a clause stating that in the event of one of the bank's large subsidiaries defaulting, this would constitute a default by Kaupthing Bank which could lead to the bank's loans becoming due.
Allpool esitab järelevalveamet kokkuvõtte kõnealuse komisjoni järeldustest eelkõige Kaupthing Banki kokkuvarisemise põhjustanud asjaolude kohta.
On 8 October 2008, the UK authorities placed Kaupthing's subsidiary in Britain, Kaupthing Singer & Friedlander (KSF), under cessation of payments.
Teave pärineb eriuurimiskomisjoni aruande 2. (kommenteeritud kokkuvõte) ja 21. peatükist (Islandi pankade kokkuvarisemise põhjused — vastutus, vead ja hooletus).
The following day, the FME took control of the bank using powers conferred upon it by the Emergency Act.
2007. aastal alanud finantsturgude üldine likviidsuse langus viis lõpuks kolme Islandi suurpanga kokkuvarisemiseni, kuna nende majandustegevus hakkas järjest enam sõltuma vahendite hankimisest rahvusvahelistelt turgudelt.
The financial crisis and major causes of failure of the Icelandic banks
Islandi pankade pankrotistumise põhjused olid keerukad ja neid oli palju.
In their notification of the aid granted to Arion Bank, the Icelandic authorities explained that the reasons for the collapse of the Icelandic banking sector and their need to intervene were set out in considerable detail in a report prepared by a Special Investigation Commission (‘SIC’) established by the Icelandic Parliament [6], whose remit was to investigate and analyse the processes leading to the collapse of the three main banks.
Eriuurimiskomisjon uuris suurpankade kokkuvarisemise põhjuseid, kusjuures märkimisväärne on asjaolu, et enamik järeldusi kehtivad kõigi kolme panga suhtes ja paljud neist on üksteisega seotud.
The Authority summarises below the conclusions of the Commission concerning the causes of failure most relevant to the demise of Kaupthing Bank.
Allpool antakse lühiülevaade pankade tegevusest, mis viis kokkuvarisemiseni.
The information is drawn from Chapters 2 (Executive Summary) and 21 (Causes of the Collapse of the Icelandic Banks — Responsibility, Mistakes and Negligence) of the SIC report.
Valimatu ja ebapüsiv laienemine
The global reduction in liquidity in financial markets that began in 2007 eventually led to the collapse of the three main Icelandic banks, whose business operations had become increasingly dependent on raising funding through international markets.
Eriuurimiskomisjoni järelduste kohaselt suurendasid pangad kokkuvarisemisele eelnenud aastatel oma bilanssi ja laenuportfelle suuremas ulatuses, kui nende tegevus- ja juhtimissuutlikkus võimaldasid.
The reasons for the demise of the Icelandic banks were however complex and numerous.
Sellest järeldas eriuurimiskomisjon, et laenukasv oli tingitud laenu andmisest ettevõtjatele, kellele keelduti mujal laenu andmast.
The SIC investigated the reasons which led to the collapse of the main banks, and it is notable that the majority of the conclusions applied to all three banks and many are inter-related.
Samuti märgiti aruandes, et oma olemuselt riskantsem investeerimispangandus saavutas pankade tegevuses järjest suurema osakaalu ning kasv suurendas probleeme veelgi.
Excessive and unsustainable expansion
Pankade kasvu lihtsustas olulisel määral juurdepääs rahvusvahelistele finantsturgudele, heade krediidireitingute ärakasutamine ning juurdepääs Euroopa turgudele EMP lepingu alusel.
The SIC concluded that in the years leading up to the collapse the banks had expanded their balance sheets and lending portfolios beyond their own operational and managerial capacity.
2005. aastal laenasid Islandi pangad välismaistelt võlakirjaturgudelt suhteliselt soodsatel tingimustel 14 miljardit eurot.
The combined assets of the three banks had increased exponentially from 1,4 trillion ISK [7] in 2003 to 14,4 trillion ISK at the end of the second quarter of 2008.
Kui juurdepääs Euroopa võlakirjaturgudele ahenes, hakkasid pangad rahastama oma tegevust Ameerika Ühendriikide turgude abil, kusjuures Islandi võlaväärtpaberid moodustasid tagatisega võlakohustuste paketi.
Significantly, a large proportion of the growth of the three banks was in lending to foreign parties, which increased substantially during 2007 [8], most notably after the beginning of the international liquidity crisis.
Kokkuvarisemise eelsel ajal muutusid pangad üha sõltuvamaks lühiajalistest laenudest, mis tõid kaasa väga suured ja (eriuurimiskomisjoni arvamuse kohaselt) prognoositavad refinantseerimisriskid.
This led the SIC to conclude that much of this increase in lending resulted from loans made to undertakings that had been refused credit elsewhere.
Pangaomanike tekitatud finantsvõimendus
The report also concluded that inherently riskier investment banking had become an ever increasing feature of the banks' activities and growth had contributed to the problems.
Kõigi Islandi suurpankade puhul kuulusid suurimate võlglaste hulka põhiomanikud [9].
The reduction in finance available on the international markets
Eriuurimiskomisjoni arvamuse kohaselt oli osal aktsionäridel kui panga omanikel ebaharilikult lihtne juurdepääs laenamisele.
Much of the banks' growth was facilitated by access to international financial markets, capitalising upon good credit ratings and access to European markets through the EEA Agreement.
Ettevõtja Kaupthing Bank suurim aktsionär oli Exista hf., kellele kuulus veidi üle 20 % panga aktsiakapitalist.
The Icelandic banks borrowed 14 billion euros on foreign debt securities markets in 2005 on relatively favourable terms.
Exista oli ka panga üks suurimaid võlgnikke.
When access to European debt securities markets became more limited, the banks financed their activities on US markets, with Icelandic debt securities packaged into collateralised debt obligations.
Ajavahemikus 2005–2008 kasvasid ettevõtja Kaupthing laenud Existale ja seotud isikutele [10] hüppeliselt 400–500 miljonilt eurolt 1400–1700 miljonile eurole ning ajavahemikus 2007–2008 oli laenude maht pea sama suur kui panga kapitalibaas.
In the period before the collapse, the banks were increasingly reliant on short-term borrowing, leading to major and, according to the SIC, foreseeable re-financing risks.
Järjest suurem laenamine põhiaktsionäridele toimus hoolimata Kaupthingil tekkima hakkavatest likviidsus- ja refinantseerimisprobleemidest.
The gearing of the banks' owners
Seotud isikutele laenati sageli ilma igasuguste tagatisteta [11].
In the case of each major Icelandic bank, the principal owners were among the biggest debtors [9].
Kaupthing Banki varahaldusettevõtjatest suurim oli Kaupthingi rahaturufond, mis investeeris 2007. aastal väga olulisel määral Exista emiteeritud võlakirjadesse.
The SIC was of the view that certain shareholders had abnormally easy access to borrowing from the banks in their capacity as owners.
Aasta lõpus kuulus asjaomasele fondile väärtpabereid 14 miljardi Islandi krooni eest.
The biggest shareholder in Kaupthing Bank was Exista hf., with just over a 20 % share in the bank.
See moodustas umbes 20 % fondi selleaegsest koguvarast.
Exista was also one of the bank's biggest debtors.
Robert Tchenguiz omas aktsiaid ettevõtjates Kaupthing Bank ja Exista ning samal ajal kuulus Exista juhatusse.
During the period from 2005 to 2008, Kaupthing's total lending to Exista and related parties [10] increased steadily from 400-500 million euros to 1400-1700 million euros and during 2007 and 2008 such lending was nearly equal to the bank's capital base.
Asjaomane isik sai olulisel määral laenuvahendeid ka ettevõtjatelt Kaupthing Bank Iceland, Kaupthing Bank Luxembourg ja Kaupthing Singer & Friedlander (KSF).
This increase in lending to major shareholders occurred despite the fact that Kaupthing was starting to face liquidity and refinancing problems.
Kokku moodustasid Robert Tchenguizile ja seotud isikutele ettevõtja Kaupthing Bank emaettevõtja poolt panga kokkuvarisemise ajal antud laenuvahendid kokku ligikaudu kaks miljardit eurot [12].
Loans to related parties were also often granted without any specific collateral [11].
Riskikontsentratsioon
Kaupthing's Money Market Fund was the biggest fund of the Kaupthing Bank Asset Management Company and in 2007 the fund invested significantly in bonds issued by Exista.
Põhiaktsionäride suhtes võetud ebaharilikult suur risk oli eriuurimiskomisjoni arvates tingitud asjaolust, et pankade varaportfellid ei olnud piisavalt hajutatud.
At year end it owned securities to the value of around 14 billion ISK.
Eriuurimiskomisjoni kohaselt tõlgendati liiga suurt riski käsitlevaid ELi eeskirju eeskätt seoses aktsionäridega kitsalt ning pangad püüdsid eeskirju eirata.
This represented approximately 20 % of the fund's total assets at that time.
Omavahendite väike osakaal
Robert Tchenguiz owned shares in Kaupthing Bank and Exista and also sat on the board of Exista.
Kuigi Kaupthingi ja Islandi kahe teise suurpanga deklareeritud omavahendite suhtarv oli endiselt veidi kõrgem kui kohustuslik miinimum, ei kajastanud omavahendite suhtarvud eriuurimiskomisjoni arvates täpselt pankade finantsvõimekust.
He also received major loan facilities from Kaupthing Bank in Iceland, Kaupthing Bank Luxembourg and Kaupthing Singer & Friedlander (KSF).
See oli tingitud pankade omaaktsiate riskipositsioonist seoses põhitagatiste ja aktsiate tähtajalepingutega.
In total, the loan facilities Robert Tchenguiz and related parties had received from Kaupthing Bank's parent company at the collapse of the bank amounted to around 2 billion euros [12].
Eriuurimiskomisjoni viidatud „omavahendite väike osakaal” [13] väljendus ettevõtjate endi rahastatavas osakapitalis, mis moodustas rohkem kui 25 % pankade regulatiivsest kapitalist (või rohkem kui 50 % kapitali põhikomponendist — aktsionäride vähem immateriaalsest põhivarast).
Concentration of risk
Sellele lisandusid probleemid, mis olid tingitud pankade kahjuriskist seoses osalusega üksteise kapitalis.
Related to the issue of the abnormal exposure to major shareholders was the conclusion of the SIC that the banks' portfolios of assets were insufficiently diversified.
2008. aasta keskpaigaks moodustas pankade omaaktsiate otserahastamine ning kahe muu panga aktsiate vastastikune rahastamine ligikaudu 400 miljardit Islandi krooni ehk umbes 70 % kapitali põhikomponendist.
The SIC was of the view that European rules on large exposure were interpreted in a narrow way, in particular in the case of the shareholders, and that the banks had sought to evade the rules.
Eriuurimiskomisjoni järgi toimus aktsiakapitali rahastamine süsteemist endast laenamise läbi ulatuses, mis ohustas süsteemi stabiilsust.
Weak equity
Kuna väga suur osa omaaktsiatest oli antud laenutagatisteks, siis aktsiahindade langemise järel langes ka pankade laenuportfellide kvaliteet.
Although the capital ratio of Kaupthing and the other two major Icelandic banks was always reported to be slightly higher than the statutory minimum, the SIC concluded that the capital ratios did not accurately reflect the financial strength of the banks.
See mõjutas pankade tulemuslikkust ja tekitas veelgi suurema surve nende aktsiahindade langemiseks.
This was due to risk exposure of the banks' own shares through primary collaterals and forward contracts on the shares.
Eriuurimiskomisjon eeldas oma käsutuses oleva teabe alusel, et vastukaaluks püüdsid pangad tekitada kunstlikult suurt nõudlust iseenda aktsiate järele.
Share capital financed by the companies themselves, referred to by the SIC as ‘weak equity’ [13], represented more than 25 % of the banks' capital bases (or over 50 % when assessed against the core component of the capital, i.e. shareholders' equity less intangible assets).
Pankade suurus
Added to this were problems caused by the risk that the banks were exposed to by holding each other's shares.
Eriuurimiskomisjoni aruande kohaselt leidsid vaatlejad 2006. aastal, et pangandussüsteem oli ületanud Islandi keskpanga finantsvõimekuse ning kahtlesid, kas keskpank on suuteline täitma viimase instantsi laenaja rolli.
By the middle of 2008 direct financing by the banks of their own shares, as well as cross-financing of the other two banks' shares, amounted to approximately 400 billion ISK, around 70 % of the core component of the capital.
2007. aasta lõpuks olid Islandi lühiajalised võlad (peamiselt pankade rahastamiseks) 15 korda suuremad kui välisvaluutareservid, kolmes pangas olevad välishoiused aga välisvaluutareservidest kaheksa korda suuremad.
This affected the banks' performance and put further downward pressure on their share prices; in response to which (the SIC assumed from the information in their possession), the banks attempted to artificially create abnormal demand for their own shares.
Pankade ebaproportsionaalne kasv võrreldes reguleeriva ja finantsinfrastruktuuriga
The size of the banks
Eriuurimiskomisjoni kohaselt jäi Islandi pädevatel järelevalveasutustel puudu usaldusväärsusest, mida oleks olnud vaja viimase instantsi laenaja vahendite ebapiisavuse tagajärjel.
In 2001 the balance sheets of the three main banks (collectively) amounted to just over a year of the gross domestic product (GDP) of Iceland.
Aruande kohaselt puudusid Islandi finantsjärelevalveametil ja keskpangal ekspertteadmised ja kogemus pankade tegevuse reguleerimiseks keerulises majanduslikus olukorras, kuid nimetatud asutused oleksid võinud võtta meetmeid pankade võetavate riskide vähendamiseks.
By the end of 2007 the banks had become international and held assets worth nine times the Icelandic GDP.
Finantsjärelevalveamet ei kasvanud näiteks pankadega samaväärselt ning reguleerija jäi oma töös pangatehingute kiirest arengutempost maha.
The SIC report notes that by 2006, observers were commenting that the banking system had outgrown the capacity of the CBI and doubted whether it could fulfil the role of lender of last resort.
Aruandes kritiseeritakse ka Islandi valitsust, kes oleks pidanud võtma meetmeid pankade võimaliku mõju suhtes majandusele, vähendades nende suurust või nõudes ühe või mitme panga peakontori ümbersuunamist välisriiki [14].
By the end of 2007 Iceland's short-term debts (mainly incurred due to financing of the banks) were 15 times larger than the foreign exchange reserves, and the foreign deposits in the three banks were also 8 times larger than the foreign exchange reserves.
Islandi üldmajanduslik ebastabiilsus ja ülelaienemine
The Depositors and Investors Guarantee Fund held minimal resources in comparison with the bank deposits that it was meant to guarantee.
Eriuurimiskomisjoni aruandes viidatakse üldisematele sündmustele Islandi majanduses, mis samuti mõjutasid pankade kiiret kasvutempot ning soodustasid tasakaalu kadumist ühelt poolt finantsteenuste sektori ulatuslikkuse ja mõju ning teiselt poolt ülejäänud majanduse vahel.
These factors, the SIC concludes, made Iceland susceptible to a run on its banks.
Selles märgiti, et valitsuspoliitika (eelkõige maksupoliitika) aitas väga tõenäoliselt ülelaienemisele ja tasakaalu kadumisele kaasa ning et Islandi keskpanga rahapoliitika ei olnud piisavalt piirav.
The sudden growth of the banks in comparison with the regulatory and financial infrastructure
Aruandes märgitakse ühtlasi, et eluasemerahastamisfondi laenueeskirjade leevendamine oli üks suurimaid vigu, mida tehti raha- ja maksujuhtimises panganduskrahhi eelsel ajal [15].
The SIC concluded that the relevant supervisory bodies in Iceland lacked the credibility that was necessary in the absence of a sufficiently resourced lender of last resort.
Selles kritiseeritakse ka asjaolu, et pankadel oli väga kerge saada laenu Islandi keskpangalt, kelle lühiajaliste tagatisega laenude maht kasvas 30 miljardilt Islandi kroonilt 2005. aasta sügisel 500 miljardile Islandi kroonile 2008. aasta oktoobri alguses.
The report concludes that the FME and CBI lacked the expertise and experience to regulate the banks in difficult economic times, but that they could have taken action to reduce the level of risk that the banks were incurring.
Islandi kroon, väline tasakaalustamatus ja krediidiriski vahetustehingud
The FME, for example, did not grow in the same proportion as the banks and the regulator's practices did not keep up with the rapid developments in the banks' operations.
Aruandes on märgitud, et 2006. aastal oli Islandi krooni väärtus mittejätkusuutlikult kõrge, jooksevkonto puudujääk rohkem kui 16 % SKPst ning kohustused seoses välisvaluutaga miinus vara võrdus ligikaudu kogu aastase SKPga.
The report is also critical of the Government, concluding that the authorities should have taken action to reduce the potential impact of the banks on the economy by reducing their size or requiring one or more banks to move their headquarters abroad [14].
Seega olid olemas kõik eeldused finantskriisi puhkemiseks.
Imbalance and overexpansion of the Icelandic economy as a whole
2007. aasta lõpus oli Islandi kroon languses ning krediidiriski vahetustehingud Islandi ja pankade suhtes kasvasid hüppeliselt.
The SIC report makes reference to events concerning the wider economy that also impacted upon the banks' rapid growth and contributed to the imbalance in size and influence between the financial services sector and the remainder of the economy.
Pangandussektori restruktureerimiseks võetud meetmed
The report concluded that government policies (in particular fiscal policy) most likely contributed to the overexpansion and imbalance and that the CBI's monetary policy was not sufficiently restrictive.
Pärast kolme suurima kommertspanga (sealhulgas Kaupthing) kokkuvarisemist 2008. aasta oktoobris olid Islandi ametiasutused ennetundmatu probleemi ees — kuidas tagada pangatehingute järjepidevus Islandil [16].
The report also refers to relaxing the Icelandic Housing Financing Fund's lending rules as ‘one of the biggest mistakes in monetary and fiscal management made in the period leading up to the banks' collapse’ [15].
Rahandusministeerium andis rahandusministrile loa riigikassa väljamaksete tegemiseks uute finantsasutuste asutamise eesmärgil.
The report is also critical of the ease with which the banks were able to borrow from the CBI, with the stock of CBI short-term collateral loans increasing from 30 billion ISK in the autumn of 2005 to 500 billion ISK by the beginning of October 2008.
Lisaks oli kavas eelistada finantsasutuste pankrotimenetluses hoiuste väljamaksmist muudele nõuetele.
The Icelandic króna, external imbalances and CDS spreads
Valitsus teatas, et riigi kommerts- ja hoiupankades ning nende Islandi filiaalides olevatele hoiustele tagatakse täielik kaitse.
The report notes that in 2006, the value of the Icelandic króna was unsustainably high, the Icelandic current account deficit was over 16 % of GDP, and liabilities in foreign currencies less assets neared total annual GDP.
Poliitilised prioriteedid olid esialgu kodumaise panganduse põhifunktsioonide, maksete ja arvelduste tagamine.
By the end of 2007 the value of the króna was depreciating and credit default swap spreads (CDS) on Iceland and the banks rose exponentially.
IMFilt saadud laenusumma oli 2,1 miljardit USA dollarit ning see oli mõeldud Islandi valuutareservide suurendamiseks.
Measures taken to reconstruct the banking sector
Põhjamaadest ja teatavatelt kaubanduspartneritelt võeti täiendavaid laene kokku summas 3 miljardit USA dollarit.