natgillin/translations-raw huggingface dataset:
When the market price is set through ‘pari passu’ or tender transactions, these results cannot be disputed by other assessment methodologies, such as by independent studies (see Judgment of the Court of Justice of 24 October 2013, Land Burgenland v Commission, Joined Cases C-214/12 P, C-215/12 P and C-223/12 P, ECLI:EU:C:2013:682, paragraphs 94 and 95).
Varasemat kokkupuudet ei tuleks siiski arvesse võtta, kui see tuleneb meetmest, mida meetme kõiki aspekte silmas pidades ei oleks kasumit taotlev erainvestor saanud võtta (Euroopa Kohtu 24. oktoobri 2013. aasta otsus kohtuasjas Land Burgenland vs. komisjon, liidetud kohtuasjad C-214/12 P, C-215/12 P ja C-223/12 P, ECLI:EU:C:2013:682, punktid 52–61.
See Judgment of the General Court of 6 March 2003, Westdeutsche Landesbank Girozentrale and Land Nordrhein-Westfalen v Commission, Joined Cases T-228/99 and T-233/99, ECLI:EU:T:2003:57, paragraph 251.
Vt selles küsimuses Üldkohtu 12. detsembri 2000. aasta otsus kohtuasjas Alitalia vs. komisjon, T-296/97, ECLI:EU:T:2000:289, ning Euroopa Kohtu 24. jaanuari 2013. aasta otsus kohtuasjas Frucona vs. komisjon, C-73/11 P, ECLI:EU:C:2013:32, punktid 79 ja 80.
See Judgment of the General Court of 29 March 2007, Scott v Commission, T-366/00, ECLI:EU:T:2007:99, paragraph 134, and Judgment of the Court of Justice of 16 December 2010, Seydaland Vereinigte Agrarbetriebe, C-239/09, ECLI:EU:C:2010:778, paragraph 39.
Euroopa Kohtu 28. jaanuari 2003. aasta otsus kohtuasjas Saksamaa vs. komisjon, C-334/99, ECLI:EU:C:2003:55, punkt 140.
See Judgment of the General Court of 16 September 2004, Valmont Nederland BV v Commission, T-274/01, ECLI:EU:T:2004:266, paragraph 71.
Üldkohtu 11. septembri 2012. aasta otsus kohtuasjas Corsica Ferries France SAS vs. komisjon, T-565/08, ECLI:EU:T:2012:415, punktid 79–84, rahuldatud apellatsioonikaebus, vt Euroopa Kohtu 4. septembri 2014. aasta otsus kohtuasjas SNCM ja Prantsusmaa vs. komisjon, liidetud kohtuasjad C-533/12 P ja C-536/12 P, ECLI:EU:C:2014:2142, punktid 40 ja 41.
See Judgment of the General Court of 29 March 2007, Scott v Commission, T-366/00, ECLI:EU:T:2007:99, paragraph 158.
Kohtud kinnitasid selles kohtuasjas, et põhimõtteliselt on eelkõige suurte kontsernide ja ettevõtjate vormis tegutsevate eraõiguslike investorite seisukohast pika-ajalises perspektiivis majanduslikult mõistlik maksta täiendavaid kahjuhüvitisi (näiteks konsolideerimisgrupi maine kaitsmiseks).
The IRR is not based on accounting earnings in a given year, but takes into account the stream of future cash flows that the investor expects to receive over the entire lifetime of the investment.
Sellest hoolimata tuleb selliste täiendavate kahjuhüvitiste maksmise vajadust põhjalikult näidata konkreetse juhtumi puhul, mille puhul on maine kaitsmise meetmed vajalikud, ning näidata, et sellised maksed on sarnases olukorras olevate äriühingute hulgas juurdunud praktika (näidetest üksi ei piisa).
It is defined as the discount rate for which the NPV of a stream of cash flows equals zero.
Hindamise kohta, mis tuleb läbi viia riigiabi võimaliku andmise puhul garantii vormis, vt ka suunised riiklike tagatiste kohta, EFTA järelevalveameti 17. detsembri 2008. aasta otsus nr 788/08/COL, millega kuuekümne seitsmendat korda muudetakse riigiabi menetlus- ja sisulisi eeskirju, muutes peatükke, milles käsitletakse viite- ja diskontomäärasid ning garantiina antavat riigiabi ning lisades peatükid ebaseadusliku ja EMP lepinguga kokkusobimatu abi tagasinõudmise ning kinematograafia- ja muudele audiovisuaalteostele ning raudtee-ettevõtjatele riigiabi andmise kohta (ELT L 105, 21.4.2011, lk 32, ja EMP kaasanne nr 23, 21.4.2011, lk 1).
The NPV is the difference between the positive and negative cash flows over the lifetime of the investment, discounted at the appropriate return (the cost of capital).
Käesolevad suunised ei asenda kõnealuseid suuniseid.
There is a perfect correlation between NPV and IRR in cases where the IRR is equal to the opportunity cost to the investor.
Vt Euroopa Kohtu 8. detsembri 2011. aasta otsus kohtuasjas Residex Capital vs. Gemeente Rotterdam, C-275/10, ECLI:EU:C:2011:814, punkt 39.
Where the NPV of an investment is positive, this implies that the project has an IRR that exceeds the required rate of return (opportunity cost to the investor).
Vt Euroopa Kohtu 19. märtsi 2015. aasta otsus kohtuasjas OTP Bank Nyrt vs. Magyar Állam ja teised, C-672/13, ECLI:EU:C:2015:185.
In this case, the investment is worth carrying out.
Vt Euroopa Kohtu 8. detsembri 2011. aasta otsus kohtuasjas Residex Capital vs. Gemeente Rotterdam, C-275/10, ECLI:EU:C:2011:814, punkt 42.
If the project has an NPV that is equal to zero, the IRR of the project equals the required rate of return.
Vt Euroopa Kohtu 3. aprilli 2014. aasta otsus kohtuasjas Prantsusmaa vs. komisjon, C-559/12 P, ECLI:EU:C:2014:217, punkt 96.
In this case, it is immaterial whether the investor makes the investment or invests elsewhere.
Vt Euroopa Kohtu 3. aprilli 2014. aasta otsus kohtuasjas Prantsusmaa vs. komisjon, C-559/12 P, ECLI:EU:C:2014:217, punkt 98.
Where the NPV is negative, the IRR is below the cost of capital.
Näiteks RAROCi (riskiga korrigeeritud tulususe) põhjal, mida laenuandjad ja investorid vajavad sarnase võrdlusaluseks oleva riski ja lõpptähtajaga rahastamise pakkumiseks samas sektoris tegutsevale ettevõtjale.
The investment is not profitable enough as better opportunities exist elsewhere.
Vt suunised viite- ja diskontomäärade kohta, otsus nr 788/08/COL.
Where the IRR and the NPV lead to different investment decisions (such a difference in result could arise, in particular, in mutually exclusive projects), in principle the NPV method should be preferred in line with market practice, unless there is significant uncertainty as to the appropriate discount rate.
Allutatud laenude korral, mis ei kuulu viitemäärade teatise reguleerimisalasse, võib kasutada komisjoni 11. detsembri 2008. aasta otsuses riigiabi N 55/2008 kohta (GA/EFRE Nachrangdarlehen (ELT C 9, 14.1.2009)) kindlaksmääratud metoodikat.
For instance, in the case of liquidation of a company, a valuation based on liquidation value or on asset value could be the most appropriate assessment methods.
Kui aga komisjoni määrustes või järelevalveameti otsustes riigiabikavade kohta viidatakse abisumma kindlakstegemisel viitemäärale, käsitab järelevalveamet seda kui võrdlusalust fikseeritud garantiitasudele, mida ei loeta abiks (safe-harbour).
See, for instance, Judgment of the Court of Justice of 29 April 1999, Spain v Commission, C-342/96, ECLI:EU:C:1999:210, paragraph 46, and Judgment of the Court of Justice of 29 June 1999, DMTransport, C-256/97, ECLI:EU:C:1999:332, paragraph 24.
Suunised riiklike tagatiste kohta, otsus nr 788/08/COL.
If the comparative method (benchmarking) is not appropriate and other generally accepted methods appear to fail to accurately establish the land value, an alternative method could be employed, such as the Vergleichspreissystem valuation method proposed by Germany (endorsed for agricultural and forestry land in Commission Decision on State aid SA.33167 Proposed alternative method to evaluate agriculture and forestry land in Germany when sold by public authorities (OJ C 43, 15.2.2013, p. 7).
Euroopa Kohtu 19. septembri 2000. aasta otsus kohtuasjas Saksamaa vs. komisjon, C-156/98, ECLI:EU:C:2000:467, punktid 26 ja 27; Euroopa Kohtu 28. juuli 2011. aasta otsus kohtuasjas Mediaset SpA vs. komisjon, C-403/10 P, ECLI:EU:C:2011:533, punktid 73–77; Euroopa Kohtu 13. juuni 2002. aasta otsus kohtuasjas Madalmaad vs. komisjon, C-382/99, ECLI:EU:C:2002:363, punktid 60–66; Üldkohtu 4. märtsi 2009. aasta otsus kohtuasjas Itaalia vs. komisjon, T-424/05, ECLI:EU:T:2009:49, punktid 136–147.
On the limitations of other methods see Judgment of the Court of Justice of 16 December 2010, Seydaland Vereinigte Agrarbetriebe, C-239/09, ECLI:EU:C:2010:778, paragraph 52.
Vt ka EMP lepingu artikli 61 lõike 2 punkt a.
See Judgment of the Court of Justice of 3 April 2014, ING Groep NV, C-224/12 P, ECLI:EU:C:2014:213, paragraphs 29 to 37.
Kui vahendav ettevõtja on vaid vahend, mille abil antakse eelis üle abisaajale, ning ta ise ei saa ühtegi eelist, ei loeta teda tavaliselt riigiabi saajaks.
However the prior exposure should not be taken into account if it results from a measure which, on a global assessment of all aspects of that measure, could not have been undertaken by a private investor seeking a profit (Judgment of the Court of Justice of 24 October 2013, Land Burgenland v Commission, Joined Cases C-214/12 P, C-215/12 P and C-223/12 P, ECLI:EU:C:2013:682, paragraphs 52 to 61.
Euroopa Kohtu 19. septembri 2000. aasta otsus kohtuasjas Saksamaa vs. komisjon, C-156/98, ECLI:EU:C:2000:467, punktid 26 ja 27; Euroopa Kohtu 28. juuli 2011. aasta otsus kohtuasjas Mediaset SpA vs. komisjon, C-403/10 P, ECLI:EU:C:2011:533, punkt 81.
See, to that effect, Judgment of the General Court of 12 December 2000, Alitalia v Commission, T-296/97, ECLI:EU:T:2000:289, or Judgment of the Court of Justice of 24 January 2013, Frucona v Commission, C-73/11 P, ECLI:EU:C:2013:32, paragraphs 79 and 80.
Seevastu võib esineda üksnes teisest majanduslikku mõju suurenenud toodangu vormis (mis ei kujuta endast kaudset abi), kui abi suunatakse abisaajani, kasutades selleks ettevõtjat (nt finantsvahendajat) ja kui see ettevõtja annab selle abi tervikuna edasi.
Judgment of the Court of Justice of 28 January 2003, Germany v Commission, C-334/99, ECLI:EU:C:2003:55, paragraph 140.
Euroopa Kohtu 29. juuni 1999. aasta otsus kohtuasjas DMTransport, C-256/97, ECLI:EU:C:1999:332, punkt 27; Üldkohtu 6. märtsi 2002. aasta otsus kohtuasjas Territorio Histórico de Álava – Diputación Foral de Álava ja teised vs. komisjon, liidetud kohtuasjad T-127/99, T-129/99 ja T-148/99, ECLI:EU:T:2002:59, punkt 149.
Judgment of the General Court of 11 September 2012, Corsica Ferries France SAS v Commission, T-565/08, ECLI:EU:T:2012:415, paragraphs 79 to 84, upheld on appeal, see Judgment of the Court of Justice of 4 September 2014, SNCM and France v Commission, Joined Cases C-533/12 P and C-536/12 P, ECLI:EU:C:2014:2142, paragraphs 40 and 41.
Vt ka EFTA kohtu 10. mai 2011. aasta otsus liidetud kohtuasjades E-04/10, E-06/10 ja E-07/10, Liechtensteini Vürstiriik ja teised vs. EFTA järelevalveamet (EFTA kohtu lahendid 2011, lk 16, punkt 78).
The Courts confirmed in this case that, in principle, it might be economically rational in the long term for private investors, in particular larger groups of companies, to pay complementary indemnities (for instance, to protect the brand image of a group).
Vaata nt Euroopa Kohtu 17. juuni 1999. aasta otsus kohtuasjas Belgia vs. komisjon, C-75/97, ECLI:EU:C:1999:311, punkt 32; Euroopa Kohtu 8. novembri 2001. aasta otsus kohtuasjas Adria-Wien Pipeline, C-143/99, ECLI:EU:C:2001:598, punkt 48.
However, the necessity of paying such complementary indemnities should be demonstrated thoroughly in the concrete case in which the protection of the image is needed and it should also be demonstrated that such payments are an established practice amongst private companies in similar circumstances (mere examples are not sufficient).
Üldkohtu 29. septembri 2000. aasta otsus kohtuasjas Confederación Espanola de Transporte de Mercancías vs. komisjon, T-55/99, ECLI:EU:T:2000:223, punkt 40.
For information on the assessment to be carried out concerning the possible grant of State aid in the form of a guarantee, see also Guidelines on State Guarantees, adopted by EFTA Surveillance Authority Decision No 788/08/COL of 17 December 2008 amending, for the sixty-seventh time, the procedural and substantive rules in the field of State aid by amending the existing chapters on reference and discount rates and on State aid granted in the form of guarantees and by introducing a new chapter on recovery of unlawful and incompatible State aid, on State aid to cinematographic and other audiovisual works and State aid for railway undertakings (OJ L 105, 21.4.2011, p. 32 and EEA Supplement No 23, 21.4.2011, p. 1).
Vt ka Üldkohtu 13. septembri 2012. aasta otsus kohtuasjas Itaalia vs. komisjon, T-379/09, ECLI:EU:T:2012:422, punkt 47.
Those Guidelines are not replaced by the present Guidelines.
Kõnealune meede oli kasvuhoonete kütmiseks kasutatava diislikütuse osaline aktsiisivabastus.
See Judgment of the Court of Justice of 8 December 2011, Residex Capital v Gemeente Rotterdam, C-275/10, ECLI:EU:C:2011:814, paragraph 39.
Üldkohus näitas, et tõsiasi, et meetmest oleks võinud kasu saada kõik kasvuhoonetes toota otsustavad ettevõtjad, ei olnud piisav, et teha kindlaks meetme üldine olemus.
See Judgment of the Court of Justice of 19 March 2015, OTP Bank Nyrt v Magyar Állam and Others, C-672/13, ECLI:EU:C:2015:185.
( 184a) Vt ka EFTA kohtu 21. juuli 2005. aasta otsus liidetud kohtuasjades E-05/04 – E-07/04, Fesil ja teised vs. EFTA järelevalveamet (EFTA kohtu lahendid 2005, lk 117, punktid 78–79).
See Judgment of the Court of Justice of 8 December 2011, Residex Capital v Gemeente Rotterdam, C-275/10, ECLI:EU:C:2011:814, paragraph 42.
Euroopa Kohtu 8. septembri 2011. aasta otsus kohtuasjas Paint Graphos ja teised, liidetud kohtuasjad C-78/08 – C-80/08, ECLI:EU:C:2011:550, punkt 52.
See Judgment of the Court of Justice of 3 April 2014, France v Commission, C-559/12 P, ECLI:EU:C:2014:217, paragraph 96.
Üldkohtu 4. septembri 2009. aasta otsus kohtuasjas Itaalia vs. komisjon, T-211/05, ECLI:EU:T:2009:304, punkt 120, ning Euroopa Kohtu 24. novembri 2011. aasta otsus kohtuasjas Itaalia vs. komisjon, C-458/09 P, ECLI:EU:C:2011:769, punktid 59 ja 60.
See Judgment of the Court of Justice of 3 April 2014, France v Commission, C-559/12 P, ECLI:EU:C:2014:217, paragraph 98.
Euroopa Kohtu 22. juuni 2006. aasta otsus kohtuasjas Belgia ja Forum 187 vs. komisjon, liidetud kohtuasjad C-182/03 ja C-217/03, ECLI:EU:C:2006:416, punkt 122.
For instance, through RAROC (Risk Adjusted Return on Capital), which is what lenders and investors require for providing finance of similar benchmark risk and maturity to an undertaking active in the same sector.
Üldkohtu 4. veebruari 2016. aasta otsus kohtuasjas Heitkamp Bauholding vs. komisjon, T-287/11, ECLI:EU:T:2016:60, punkt 129 ja järgnevad punktid.
See Guidelines on Reference and Discount Rates, adopted by Decision No 788/08/COL.
Euroopa Kohtu 10. detsembri 1969. aasta otsus kohtuasjas komisjon vs. Prantsusmaa, liidetud kohtuasjad 6 ja 11/69, ECLI:EU:C:1969:68, punkt 3; Euroopa Kohtu 7. juuni 1988. aasta otsus kohtuasjas Kreeka vs. komisjon, 57/86, ECLI:EU:C:1988:284, punkt 8; Euroopa Kohtu 15. juuli 2004. aasta otsus kohtuasjas Hispaania vs. komisjon, C-501/00, ECLI:EU:C:2004:438, punkt 92.
For subordinated loans, which are not covered in the Reference Rate Communication, the methodology set out in Commission Decision of 11 December 2008 on State aid N 55/2008, GA/EFRE Nachrangdarlehen (OJ C 9, 14.1.2009), can be used.
Sellist olukorda iseloomustab Euroopa Kohtu 15. novembri 2011. aasta otsus kohtuasjas komisjon ja Hispaania vs. Gibraltari valitsus ja Ühendkuningriik, liidetud kohtuasjad C-106/09 P ja C-107/09 P, ECLI:EU:C:2011:732, Gibraltari maksureformi kohta, mis soodustas tegelikult offshore-äriühinguid.
However, where Commission regulations or Authority decisions on aid schemes refer to the reference rate for the identification of the aid amount, the Authority will consider it as a fixed no-aid benchmark (safe-harbour).
Vt selle otsuse punkt 101 ja sellele järgnevad punktid.
Guidelines on State Guarantees, adopted by Decision No 788/08/COL.
Reformiga võeti kasutusele maksusüsteem, mis koosnes kolmest Gibraltari ettevõtjate suhtes kohaldatavast maksust, nimelt palgafondimaksust, äriruumide kasutusmaksust ja registreerimistasust.
Judgment of the Court of Justice of 19 September 2000, Germany v Commission, C-156/98, ECLI:EU:C:2000:467, paragraphs 26 and 27; Judgment of the Court of Justice of 28 July 2011, Mediaset SpA v Commission, C-403/10 P, ECLI:EU:C:2011:533, paragraphs 73 to 77; Judgment of the Court of Justice of 13 June 2002, Netherlands v Commission, C-382/99, ECLI:EU:C:2002:363, paragraphs 60 to 66; Judgment of the General Court of 4 March 2009, Italy v Commission, T-424/05, ECLI:EU:T:2009:49, paragraphs 136 to 147.
Palgafondimaksu ja äriruumide kasutusmaksu tasumise kohustuse ülempiir oleks olnud 15 % kasumist.
See also Article 61(2)(a) of the EEA Agreement.
Kohus leidis, et selline maksude kombinatsioon välistas algusest peale igasuguse offshore-äriühingute maksustamise, sest neil puudus maksustatav alus töötajate ja Gibraltaril asuvate äriruumide näol.
In case an intermediary undertaking is a mere vehicle for transferring the advantage to the beneficiary and it does not retain any advantage, it should not normally be considered as a recipient of State aid.
Vaata nt Üldkohtu 6. märtsi 2002. aasta otsus kohtuasjas Ramondin SA ja Ramondín Cápsulas SA vs. komisjon, liidetud kohtuasjad T-92/00 ja T-103/00, ECLI:EU:T:2002:61, punkt 39.
Judgment of the Court of Justice of 19 September 2000, Germany v Commission, C-156/98, ECLI:EU:C:2000:467, paragraphs 26 and 27; Judgment of the Court of Justice of 28 July 2011, Mediaset SpA v Commission, C-403/10 P, ECLI:EU:C:2011:533, paragraph 81.
Üldkohtu 12. septembri 2007. aasta otsus kohtuasjas Itaalia ja Brandt Itaalia vs. komisjon, liidetud kohtuasjad T-239/04 ja T-323/04, ECLI:EU:T:2007:260, punkt 66; Üldkohtu 4. septembri 2009. aasta otsus kohtuasjas Itaalia vs. komisjon, T-211/05, ECLI:EU:T:2009:304, punkt 120; Euroopa Kohtu 24. novembri 2011. aasta otsus kohtuasjas Itaalia vs. komisjon, C-458/09 P, ECLI:EU:C:2011:769, punktid 59 ja 60.
By contrast, a mere secondary economic effect in the form of increased output (which does not amount to indirect aid) can be found where the aid is simply channelled through an undertaking (for example a financial intermediary) which passes it on in full to the aid beneficiary.
Vt Euroopa Kohtu 29. juuni 1999. aasta otsus kohtuasjas DMTransport, C-256/97, ECLI:EU:C:1999:332, punkt 27.
Judgment of the Court of Justice of 29 June 1999, DMTransport, C-256/97, ECLI:EU:C:1999:332, paragraph 27; Judgment of the General Court of 6 March 2002, Territorio Histórico de Álava – Diputación Foral de Álava et al. v Commission, Joined Cases T-127/99, T-129/99 and T-148/99, ECLI:EU:T:2002:59, paragraph 149.
Vt Euroopa Kohtu 18. juuli 2013. aasta otsus kohtuasjas P Oy, C-6/12, ECLI:EU:C:2013:525, punkt 27.
See also Judgment of the EFTA Court of 10 May 2011 in Joined Case E-04/10, E-06/10 and E-07/10 The Principality of Liechtenstein and others v EFTA Surveillance Authority EFTA Ct.
Vt Euroopa Kohtu 12. juuli 2001. aasta otsus kohtuasjas Smits and Peerbooms, C-157/99, ECLI:EU:C:2001:404, punkt 90; Euroopa Kohtu 3. juuni 2010. aasta otsus kohtuasjas Sporting Exchange Ltd, trading „Betfair“ vs. Minister van Justitie, C-203/08, ECLI:EU:C:2010:307, punkt 50.
Rep [2011] p. 16, paragraph 78.
Vt Euroopa Kohtu 4. juuni 2015. aasta otsus kohtuasjas komisjon vs. MOL, C-15/14 P, ECLI:EU:C:2015:362, punkt 60 ja järgmised punktid; kohtujurist Mengozzi 27. juuni 2013. aasta ettepanek kohtuasjas Deutsche Lufthansa, C-284/12, ECLI:EU:C:2013:442, punkt 52.
See, for instance, Judgment of the Court of Justice of 17 June 1999, Belgium v Commission, C-75/97, ECLI:EU:C:1999:311, paragraph 32; Judgment of the Court of Justice of 8 November 2001, Adria-Wien Pipeline, C-143/99, ECLI:EU:C:2001:598, paragraph 48.
Vaata nt Euroopa Kohtu 8. septembri 2011. aasta otsus kohtuasjas komisjon vs. Madalmaad, C-279/08 P, ECLI:EU:C:2011:551, punkt 62; Euroopa Kohtu 8. novembri 2001. aasta otsus kohtuasjas Adria-Wien Pipeline, C-143/99, ECLI:EU:C:2001:598.
Judgment of the General Court of 29 September 2000, Confederación Espanola de Transporte de Mercancías v Commission, T-55/99, ECLI:EU:T:2000:223, paragraph 40.
Vaata nt Euroopa Kohtu 8. septembri 2011. aasta otsus kohtuasjas Paint Graphos ja teised, liidetud kohtuasjad C-78/08 – C-80/08, ECLI:EU:C:2011:550, punkt 49 ja järgmised punktid; Euroopa Kohtu 29. aprilli 2004. aasta otsus kohtuasjas GIL Insurance, C-308/01, ECLI:EU:C:2004:252.
See also Judgment of the General Court of 13 September 2012, Italy v Commission, T-379/09, ECLI:EU:T:2012:422, paragraph 47.
Vt Euroopa Kohtu 22. detsembri 2008. aasta otsus kohtuasjas British Aggregates vs. komisjon, C-487/06 P, ECLI:EU:C:2008:757, punktid 85 ja 89 ning seal viidatud kohtupraktika; Euroopa Kohtu 8. septembri 2011. aasta otsus kohtuasjas komisjon vs. Madalmaad, C-279/08 P, ECLI:EU:C:2011:551, punkt 51; Euroopa Kohtu 15. novembri 2011. aasta otsus kohtuasjas komisjon ja Hispaania vs. Gibraltari valitsus ja Ühendkuningriik, liidetud kohtuasjad C-106/09 P ja C-107/09 P, ECLI:EU:C:2011:732, punkt 87.
The measure in question in that case was a partial exemption from excise duty on the diesel used for the heating of greenhouses.
Euroopa Kohtu 15. novembri 2011. aasta otsus kohtuasjas komisjon ja Hispaania vs. Gibraltari valitsus ja Ühendkuningriik, liidetud kohtuasjad C-106/09 P ja C-107/09 P, ECLI:EU:C:2011:732.
The General Court indicated that the fact that the exemption could benefit all undertakings choosing greenhouse production was not sufficient to establish the general character of the measure.
Euroopa Kohtu 15. novembri 2011. aasta otsus kohtuasjas komisjon ja Hispaania vs. Gibraltari valitsus ja Ühendkuningriik, liidetud kohtuasjad C-106/09 P ja C-107/09 P, ECLI:EU:C:2011:732, punkt 101 ja järgmised punktid.
( 184a) See also Judgment of the EFTA Court of 21 July 2005 in Joined Cases E-05/04 to E-07/04 Fesil and others v EFTA Surveillance Authority EFTA Ct.
Euroopa Kohtu 15. novembri 2011. aasta otsus kohtuasjas komisjon ja Hispaania vs. Gibraltari valitsus ja Ühendkuningriik, liidetud kohtuasjad C-106/09 P ja C-107/09 P, ECLI:EU:C:2011:732, punkt 106.
Rep [2005] p. 117, paragraphs 78-79.
Euroopa Kohtu 22. novembri 2001. aasta otsus kohtuasjas Ferring, C-53/00, ECLI:EU:C:2001:627, punkt 20.
Judgment of the Court of Justice of 8 September 2011, Paint Graphos and others, Joined Cases C-78/08 to C-80/08, ECLI:EU:C:2011:550, paragraph 52.
Euroopa Kohtu 22. novembri 2001. aasta otsus kohtuasjas Ferring, C-53/00, ECLI:EU:C:2001:627, punktid 19 ja 20.
Judgment of the General Court of 4 September 2009, Italy v Commission, T-211/05, ECLI:EU:T:2009:304, paragraph 120, and Judgment of the Court of Justice of 24 November 2011, Italy v Commission, C-458/09 P, ECLI:EU:C:2011:769, paragraphs 59 and 60.
Vt Euroopa Kohtu 8. septembri 2011. aasta otsus kohtuasjas Paint Graphos ja teised, liidetud kohtuasjad C-78/08 – C-80/08, ECLI:EU:C:2011:550, punkt 50.
Judgment of the Court of Justice of 22 June 2006, Belgium and Forum 187 v Commission, Joined Cases C-182/03 and C-217/03, ECLI:EU:C:2006:416, paragraph 122.
Kohus kasutab selles kontekstis mõnikord terminit „üldkehtiva õigusega kehtestatud kord“ (Euroopa Kohtu 22. juuni 2006. aasta otsus kohtuasjas Belgia ja Forum 187 vs. komisjon, liidetud kohtuasjad C-182/03 ja C-217/03, ECLI:EU:C:2006:416, punkt 95) või „tavaline maksusüsteem“ (vt Euroopa Kohtu 15. detsembri 2005. aasta otsus kohtuasjas Itaalia vs. komisjon, C-66/02, ECLI:EU:C:2005:768, punkt 100).
Judgment of the General Court of 4 February 2016, Heitkamp Bauholding v Commission, T-287/11, ECLI:EU:T:2016:60, paragraph 129 et seq.
Vt kohtu põhjendused valikulisuse kohta Euroopa Kohtu 3. märtsi 2005. aasta otsuses kohtuasjas Heiser, C-172/03, ECLI:EU:C:2005:130, punkt 40 ja järgmised punktid.
Judgment of the Court of Justice of 10 December 1969, Commission v France, Joined Cases 6 and 11/69, ECLI:EU:C:1969:68, paragraph 3; Judgment of the Court of Justice of 7 June 1988, Greece v Commission, 57/86, ECLI:EU:C:1988:284, paragraph 8; Judgment of the Court of Justice of 15 July 2004, Spain v Commission, C-501/00, ECLI:EU:C:2004:438, paragraph 92.
Vt Euroopa Kohtu 29. aprilli 2004. aasta otsus kohtuasjas GIL Insurance, C-308/01, ECLI:EU:C:2004:252, punktid 75 ja 78.
This was the case in the Judgment of the Court of Justice of 15 November 2011, Commission and Spain v Government of Gibraltar and United Kingdom, Joined Cases C-106/09 P and C-107/09 P, ECLI:EU:C:2011:732, concerning the Gibraltar tax reform, which de facto favoured offshore companies.
Vt Üldkohtu 7. märtsi 2012. aasta otsus kohtuasjas British Aggregates Association vs. komisjon, T-210/02 RENV, ECLI:EU:T:2012:110, punktid 49 ja 50.