natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This plan is described in the Transmission Code 2007 (Network and System Rules of the German Transmission System Operators).
Energiakasutust arvesse võttes tekitasid baaskoormuse tarbijad aastatel 2011–2013 palju vähem vajadust süsteemiteenuste järele kui teised võrgukasutajad.
They also claim that this load shedding would occur outside any contractual relationship and without compensation and that the full exemption compensates them for their contribution to security of supply.
Kulude põhjuslikkuse põhimõttest lähtuvas võrgutasude süsteemis ei saa seega nende süsteemiteenuste kulusid, mida baaskoormuse tarbijad ei vaja, jaotada neile sama meetodi alusel nagu võrgukasutajatele, kelle koormus on muutuv ja prognoosimatu.
On this point, it is noted first that these claims are contradicted by the Transmission Code 2007 itself.
Lisaks sellele ei võta üheaegsusfunktsioonil põhinev arvutusmeetod arvesse mastaabisäästu.
Article 7.3.4(6) of the Transmission Code 2007 explicitly indicates that load shedding will be assured by contractual arrangements with the network customers.
Kui võrku kasutatakse pidevalt täisvõimsusel, on ühiku maksumus palju väiksem kui siis, kui muutuva tarbimisharjumusega tarbijad kasutavad sama võrku ainult aeg-ajalt täisvõimsusel, kuid üldjuhul vaid kuni 30 % ulatuses selle võimsusest.
In addition there is no correlation between the full exemption and the load shedding in the sense that the inclusion in the five stage load shedding plan is not a requirement to be eligible for the full exemption.
Kasutajate üldise tarbimise muutlikkuse ja prognoosimatuse tõttu peavad võrguettevõtjad võtma võrgu dimensioonimisel arvesse ohutusvaru.
Interested parties admit on this point that their stable consumption only increases the likelihood to be included in the plan.
Üheaegsustegur väljendab ainult tõenäosust, et konkreetne tarbija tarbib elektrit tippkoormuse ajal, kuid ei saa seda tagada.
Also consumers who do not qualify as baseload consumers can be part of the plan.
Baaskoormuse tarbijate puhul on sellise ohutusvaru vajadus siiski väiksem või puudub üldse.
In fact, the five stage load shedding plan will have to include consumers other than baseload consumers.
Seega, kui baaskoormuse tarbijate võrgutasud arvutataks üheaegsusfunktsioonil põhineva võrgutasude meetodi alusel, oleksid need jällegi ülehinnatud.
Indeed, it includes between 35 % to 50 % of the system load (after shedding of pumps).
Seetõttu leiab komisjon, et 2011. aasta EnWG §-s 24 sätestatud võimalus määrata ebatüüpiliste kasutajate, näiteks baaskoormuse tarbijate jaoks kindlaks individuaalsed võrgutasud, on kooskõlas kulude põhjuslikkuse ja mittediskrimineerimise põhimõttega.
Based on the information submitted by Germany the beneficiaries of the full exemption would in total reach a peak load of around 3,5 GW which represents around 4,2 % of peak demand in Germany in 2013.
Seda tuleb pidada võrdlussüsteemi lahutamatuks osaks, kuna see toimib parandusmeetmena, et võtta arvesse ebatüüpiliste võrgukasutajate, näiteks baaskoormuse tarbijate tegelikult tekitatud võrgukulusid.
Hence, even assuming that the exemption could constitute remuneration for the inclusion in the five stage plan it would still constitute a selective advantage given that it would be limited to baseload consumers and excluded for all other consumers that are also part of the five stage load shedding plan.
Komisjon leiab ka, et säte, mille kohaselt ebatüüpiliste võrgukasutajate makstavad individuaalsed võrgutasud ei saa olla väiksemad kui 20 % avaldatud võrgutasudest, on StromNEVi kohaselt individuaalseid võrgutasusid reguleerivate eeskirjade lahutamatu osa.
Finally some interested parties seem to imply that baseload consumers would need to comply with specific technical specifications when connecting to the grid and that to meet those specifications baseload consumers would need to make investments in devices that improve the stability of the network because delivering reactive power but for which they are not compensated.
Esiteks on see minimaalne tasu olnud StromNEVi § 19 lõike 2 esimeses lauses käsitletud ebatüüpiliste võrgukasutajate rühma suhtes pidevalt kohaldatav nõue, mida kohaldati eelkõige ajavahemikus 2011–2013 (vt käesoleva otsuse põhjendus 21).
It is noted, however, that the full exemption cannot be seen as remuneration for this alleged service that a market economy operator would have paid.
Teiseks kohaldati seda 2010. aasta StromNEVi kohaselt ka baaskoormuse tarbijate suhtes (vt käesoleva otsuse põhjendus 20).
Indeed, the situation described by the interested parties does not correspond to a service that network operators would buy.
Lõpuks on see 20 % suurune minimaalne võrgutasu selliste ebatüüpiliste lõpptarbijate nagu baaskoormuse tarbijad puhul – nagu Saksamaa on selgitanud (vt põhjendus 20) – ettevaatusabinõu, mis tagab, et ebatüüpilised tarbijad annavad minimaalse panuse võrguga ühendamisest saadava kasu kompenseerimisse.
It corresponds to a technical specification that consumers need to meet in order to be connected to the network.
Konkreetselt baaskoormuse tarbijate puhul võetakse 20 % suuruse minimaalse tasu puhul arvesse ka seda, et füüsilise tee meetod, mis kajastab küll üsna täpselt baaskoormuse tarbijate tekitatud võrgukulusid, tähendab siiski teatavat ühtlustamist.
In particular, they need to ensure that their shift factor remains between – 0,9 and + 0,9.
Kõrvalekaldumine võrdlussüsteemist
Depending on the circumstances, this might indeed require the consumer to invest into specific equipment that make sure that their shift factor remains between the prescribed values.
Komisjon leiab siiski, et 26. juuli 2011. aasta seadusega kehtestatud täielik vabastus on vastuolus 2011. aasta EnWG § 24 esimese lause punktis 3 sätestatud individuaalsete võrgutasude põhimõttega, mille kohaselt võib individuaalseid võrgutasusid kohaldada võrgu ebatüüpilise kasutamise puhul.
This cannot be considered as a service to the grid but constitutes a preventive measure against bigger network disturbances.
Kulude põhjuslikkuse põhimõte ja põhimõte, et võrgutasud peaksid olema proportsionaalsed ja mittediskrimineerivad, viitavad sellele, et võrgutasud määratakse kindlaks konkreetse võrgukasutajaga seostatavate individuaalsete võrgukulude põhjal.
Interested parties themselves acknowledge that this specification is necessary to ensure safe network management.
Seda ei ole aga tõendatud.
In addition, technical specifications apply to any consumer requesting connection to the concerned network and not specifically to baseload consumers so even if the exemption could be seen as a ‘remuneration’ (which however is not the case), it would still constitute a selective advantage given that it would be limited to baseload consumers and excluded for all other consumers that are subject to the same requirement.
Vastupidi, baaskoormuse tarbijad tekitavad võrgukulusid, eriti kui nad on alles liitunud olemasoleva võrguga, kuna nende liitumise tõttu võib olla vaja suurendada sellise võrgu võimsust.
EXISTENCE OF A SELECTIVE ADVANTAGE
Samuti, kui võrku ei ole veel ehitatud, tuleb seda dimensioonida, nii et see vastaks vähemalt baaskoormuse tarbijate nõudlusele.
Both the interested parties and Germany have argued that the full exemption did not constitute a selective advantage as that exemption was justified by the nature and logic of the network charge system in Germany.
Seda on tunnistanud ka Saksa piirkondlikud kohtud ja kõrgeim üldkohus.
They underline that the network charge system in Germany is based on cost-causality but that baseload consumers have a consumption and load pattern that is very different from typical network users, which have a variable and unpredictable consumption and load.
Nad on sõnaselgelt leidnud, et täielik vabastus on vastuolus 2011. aasta EnWG §-ga 24 (vt käesoleva otsuse põhjendused 52 ja 52).
Baseload consumers contributed to the reduction of various network costs which justified the full exemption.
Peale selle tuleb märkida, et StromNEVi § 19 lõike 2 esimeses lauses osutatud teise ebatüüpiliste võrgukasutajate kategooria suhtes kohaldati aastatel 2011–2013 endiselt individuaalseid võrgutasusid, mis arvutati nende individuaalsete koormusnäitajate alusel (vt käesoleva otsuse põhjendus 21).
The full exemption can only amount to State aid to the extent that the advantage granted to baseload consumers is selective.
Seepärast kujutas baaskoormuse tarbijate täielik vabastus endast diskrimineerimist, mis hõlmas mõlemat teist ebatüüpiliste võrgukasutajate rühma, kelle suhtes kohaldati endiselt individuaalseid võrgutasusid, ja kõiki teisi lõpptarbijaid, kuna täielik vabastus kaldub kõrvale kulude põhjuslikkuse ja võrgutasude proportsionaalsuse põhimõttest.
In order to establish that an advantage is selective, the Commission has to demonstrate that a measure differentiates between economic operators who are, in light of the objective of the reference system identified, in a comparable factual and legal situation and that such a differentiation cannot be justified by the nature or the general scheme of the reference system.
Tuleb märkida, et enne täieliku vabastuse kehtestamist 2011. aastal kohaldati baaskoormuse tarbijate suhtes individuaalseid võrgutasusid, mis tuli kindlaks määrata, võttes arvesse võrgukulude vähenemist või võrgukulude suurenemise leevenemist, mis tulenes baaskoormuse tarbijatest.
In order to verify whether, under the relevant legal regime, the full exemption constitutes a selective advantage for certain undertakings over others which are, in the light of the objective pursued by that regime, in a comparable factual and legal situation, it is necessary to first define the reference framework within which the measure concerned fits.
Need individuaalsed võrgutasud ei võinud siiski olla väiksemad kui 20 % avaldatud võrgutasudest.
The reference system
BNetzA oli nende kulude arvutamiseks välja töötanud füüsilise tee meetodi (vt põhjendus 19).
The Commission agrees that, for the purposes of the present decision, the relevant reference framework is the German network charge system.
Komisjon peab seda meetodit usaldusväärseks baaskoormuse tarbijate poolt ajavahemikus 2011–2013 tekitatud ligilähedaste kulude arvutamise viisiks, võttes arvesse tolleaegse elektrisüsteemi omadusi.
This network charge system is based on the principle that network charges must be cost-based and non-discriminatory.
Selle meetodi puhul määratakse võrgutasud kindlaks baaskoormuse tarbijaga seostatavate kulude põhjal, st kapitalikulude ja tegevuse püsikulude põhjal, mis on seotud selle võrguosaga, mis ühendab baaskoormuse tarbijat lähima baaskoormuselektrijaamaga, mis saab tegelikult katta kogu tema nõudluse.
Indeed, Paragraph 21 of the EnWG establishes the principle that network charges must be proportionate (‘angemessen’), non-discriminatory and transparent (see recital 7 of this Decision).
Kuigi on tõsi, et selle meetodi tulemusena saadakse – nagu üks huvitatud isik on kritiseerinud – erinevad võrgutasud sõltuvalt baaskoormuse tarbija asukohast võrgus, seisneb just selles individuaalsete võrgutasude mõte, nimelt kontrollida iga baaskoormuse tarbija poolt individuaalselt võrgule tekitatud kulusid.
The cost-causality principle is enshrined in Paragraph 16 of the StromNEV and implicit in Paragraph 3 of the StromNEV which states that network charges correspond to the payment for the use of the networks.
Kui baaskoormuse tarbija asub baaskoormuselektrijaamast kaugemal, kasutab ta ka palju suuremat osa võrgust, et transportida elektrienergiat sellest elektrijaamast, mis on tegelikult suuteline katma tema nõudluse.
The StromNEV sets out detailed rules on the methodology for a cost-reflective determination of network charges.
Õigustatud on ka see, et füüsilise tee arvutamisel võetakse arvesse elektrijaama, mis katab kogu baaskoormuse tarbija nõudluse.
Paragraph 24 of the EnWG 2011 empowers the federal government to specify by ordinance the methodology for determining the general network charges to be paid.
Kui elektrijaam kataks ainult osa baaskoormuse tarbija nõudlusest, tähendaks see seda, et ta kasutab oma nõudluse katmiseks mitut võrguosa ja on seega ka vastutav suuremate võrgukulude eest.
As set out in recital 7 of this Decision, Paragraph 24 of the EnWG makes a distinction in this respect between the generality of users and atypical network users which can be charged an individual network charge.
Mis puutub asjaolusse, et füüsilise tee meetodi puhul ei aktsepteerita hüdroelektrijaamu baaskoormuselektrijaamadena, siis tuleb märkida, et eespool põhjenduses 19 viidatud BNetzA 2010. aasta suunisdokumendis aktsepteeritakse hüdroelektrijaamu baaskoormuselektrijaamadena.
The StromNEV implements this distinction and also contains two sets of methodologies: the methodology applicable to typical network users (Paragraphs 15, 16 and 17 of the StromNEV) and the methodology applicable to atypical network users (see recitals 17 to 20 of this Decision).
Lisaks sellele võetakse füüsilise tee meetodi puhul arvesse ka võrgukadusid ja neid võrguteenuseid, mida baaskoormuse tarbija on kasutanud (kui on).
Paragraphs 15, 16 and 17 of the StromNEV provide for the general calculation method to determine the network charges.
Saksa kõrgeim üldkohus kinnitas 2016. aastal füüsilise tee meetodi sobivust baaskoormuse tarbijate tekitatud võrgukulude kindlaksmääramiseks.
This methodology has been described in recitals 10 and 14 of this Decision.
Komisjon leiab seega, et ebatüüpiliste kasutajate (st mittetippkoormuse tarbijad ja baaskoormuse tarbijad) erinev kohtlemine võrreldes teiste võrgukasutajatega on võrdlussüsteemi lahutamatu osa ja väljendub selle ülesehituses seni, kuni see lähtub konkreetsele võrgukasutajale individuaalsete võrgukulude omistamise põhimõttest.
In particular, the simultaneity function described in Paragraph 16(2) of the StromNEV and Annex 4 to the StromNEV allows for an allocation of the network costs to the various network users according to the probability that the electricity consumption of the individual user in question contributes to the annual peak.
Ajavahemikus 2011–2013 kehtinud täielik vabastus erineb siiski ebatüüpilistele kasutajatele kohaldatavate individuaalsete võrgutasude kindlaksmääramisest, kuna täielik vabastus ei tugine baaskoormuse tarbija poolt tekitatud kulude individuaalsele kindlaksmääramisele.
Germany has submitted that in a system in which electricity flows from the top down, the annual peak element is one of the main cost drivers of the network.
Kuigi nii mittetippkoormuse tarbijad kui ka baaskoormuse tarbijad on võrgutasude süsteemi eesmärki silmas pidades võrreldavas faktilises ja õiguslikus olukorras (nad on ebatüüpilised kasutajad, kelle puhul avaldatud võrgutasud ajavahemikus 2011–2013 ei oleks viinud kulusid kajastavate võrgutasude kohaldamiseni), koheldi neid erinevalt.
Germany has however demonstrated that while this general methodology enables a reliable determination of the network costs caused by most end users, the simultaneity function – if applied in the same way to all network users – de facto overestimated the costs caused by baseload consumers in the period 2011-2013.
Peale selle erineb täielik vabastus ka võrdlussüsteemist, kuna see ei nõua, et baaskoormuse tarbijad maksaksid vähemalt 20 % avaldatud võrgutasudest, nagu nõutakse teistelt ebatüüpilistelt kasutajatelt, nimelt mittetippkoormuse tarbijatelt.
This is explained by the fact that the calculation methodology based on the simultaneity function spreads the entire network costs between all users while these costs contain costs that baseload consumers did not cause, or caused in the period 2011-2013 to a much lower degree.
Kõnealune erinev kohtlemine vastab diskrimineerimisele, sest puudub põhjus, miks baaskoormuse tarbijad tuleks sellest nõudest vabastada.
In particular, the costs that are linked to balancing out sudden variations in the demand are not caused by baseload consumers, as they have a predictable and a much more constant consumption.
Eelkõige ei ole mingit põhjust, miks mittetippkoormuse tarbijate individuaalsed võrgutasud peaksid kuuluma ettevaatusabinõu kohaldamisalasse, kuid baaskoormuse tarbijate omad mitte, võttes arvesse, et ka baaskoormuse tarbijad saavad samamoodi kui mittetippkoormuse tarbijad võrguga liitumisest kasu.
The same is true for measures that need to be taken to keep the frequency of the network despite variations in load.
Füüsilise tee meetodil arvutatud individuaalsed võrgutasud tähendavad ka teatavat ühtlustamist.
It is true that baseload consumers contribute to peak load like all other network users and that peak load is relevant for the dimensioning of the network, and hence for one factor creating network costs.
Õigustus ei saa põhineda võrgutasude süsteemi laadil ja loogikal
However, it is not relevant for allocating other network costs (for example the costs linked to the reserves needed to supply balancing energy).
Abi mõiste ei hõlma meetmeid, millega kehtestatakse ettevõtjate erinev kohtlemine nende poolt makstavate tasude kohaldamisel, kui selline erinev kohtlemine tuleneb kõnealuste tasude süsteemi laadist ja ülesehitusest.
If all network users had unpredictable and variable consumption patterns, it would still be rational to allocate those costs using the same allocation key, i.e. in proportion to their contribution to peak load.
Seda viimast peab tõendama liikmesriik.
However, baseload consumers have a predictable and much more stable load pattern.
Tuleb märkida, et Saksamaa ei ole esitanud ühtegi tõendit selle kohta, et täielikku vabastust õigustavad Saksamaa võrgutasude süsteemi laad ja ülesehitus.
In 2011-2013 given the energy mix, baseload consumers generated much less need for system services than other network users.
Ta väitis, et täielik vabastus võib aidata tagada varustuskindlust, kindlustades varustuskindluse tagamiseks vajalike tavapäraste elektrijaamade olemasolu, ning võib aidata ka kaasa taastuvelektri kasutamise edendamisele.
Hence, in a network charge system based on the cost–causality principle, costs for system services that are not needed for baseload consumers could not be allocated to them by using the same key as for network users having a variable and unpredictable load.
Need eesmärgid ei puuduta siiski võrgutasusid ja neid tuleb seetõttu kontrollida kokkusobivuse hindamise raames kooskõlas Euroopa Kohtu praktikaga (vt punkt 3.3.1).
Also, the calculation methodology based on the simultaneity function does not take into account economies of scale.
Järeldus
Where a network is constantly used up to its full capacity, the costs per unit are much lower than for where the same network is used by variable consumers only from time to time up to its full capacity but generally only up to 30 % of its capacity.
Täielikku vabastust ei saa õigustada Saksamaa võrgutasude loogikaga ulatuses, milles see läheb kaugemale avaldatud võrgutasude vähendamisest, kajastades baaskoormuse tarbijate panust kulude kokkuhoidu või kulude vältimisse.
Finally, due to the variability and unpredictability of the consumption of users in general, network operators have to take a safety margin into account when they dimension the network.
Täielik vabastus kujutab endast põhjendamatut kõrvalekaldumist võrdlussüsteemist, kuna see vabastab baaskoormuse tarbijad kuludest, mis neile omistataks võrdlussüsteemi raames, st individuaalsetest võrgukuludest, mis arvutatakse füüsilise tee meetodil ja mis ei saa olla väiksemad kui 20 % avaldatud võrgutasudest.
Indeed, the simultaneity factor only expresses the likelihood that a given consumer will consume at the moment of peak load but cannot guarantee this.
Seetõttu järeldab komisjon, et niivõrd kui baaskoormuse tarbijad vabastati võrgutasude maksmisest nende tarbimise tekitatud võrgukuludest suuremas ulatuses või need kulud olid miinimumtasust väiksemad ehk alla 20 % avaldatud võrgutasudest, ei ole vabastus kooskõlas võrdlussüsteemi loogikaga ja sellega antakse valikuline eelis.
Such a safety margin is however not needed to the same degree for baseload consumers, if at all.
SEOSTATAVUS
Hence if the network charges of baseload consumers would be calculated on the basis of the network charge methodology using the simultaneity function, they would again be overestimated
Täielik vabastus on sätestatud 26. juuli 2011. aasta seaduse artiklis 7 (vt käesoleva otsuse põhjendus 21) ja seda on rakendatud vabastuse taotlusi kinnitavate haldusaktidega (vt käesoleva otsuse põhjendus 24).
The Commission therefore considers that the possibility provided for in Paragraph 24 of the EnWG 2011 to determine individual network charges for atypical users such as baseload consumers is in line with the principle of cost-causality and non-discrimination.
Seda saab seetõttu seostada riigiga.
It must be regarded as an integral part of the reference system as it serves as a corrective to take into account the network costs actually caused by atypical network users such as baseload consumers.
Vabastuse rahastamiseks kasutatud § 19 kohast lisatasu saab samuti seostada riigiga.
The Commission also considers that the provision according to which the individual network charges paid by atypical network users cannot go below 20 % of the published network charges forms an integral part of the rules governing individual network charges under the StromNEV.
Esiteks oli § 19 kohane lisatasu sätestatud 26. juuli 2011. aasta seaduse artiklis 7 (vt käesoleva otsuse põhjendus 21) ja seda rakendas valitsusasutusena BNetzA (vt käesoleva otsuse punkt 2.4.2 ja joonealune märkus 22).
First, this minimum contribution has continuously been a requirement as regards the group of atypical network users addressed in the first sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV and was in particular applicable in the period 2011 to 2013 (see recital 21 of this Decision).
Seda järeldust ei mõjuta asjaolu, et tasu arvutavad eraettevõtjad, kellele on seadusega antud see ülesanne, sest neil eraettevõtjatel – põhivõrguettevõtjatel – puudub selle ülesande täitmisel kaalutlusõigus ja riik on volitanud neid seda ülesannet täitma neile kui põhivõrguettevõtjatele 2011. aasta StromNEVi § 19 lõike 2 kohaselt antud volituste raames.
Second, it also applied to baseload consumers under the StromNEV 2010 (see recital 20 of this Decision).
Lisaks sellele on BNetzA-l tavapärased järelevalveõigused põhivõrguettevõtjate üle ja ta võib vastu võtta põhivõrguettevõtjatele siduvaid otsuseid, kui nad ei täida oma kohustusi (2011. aasta EnWG §-d 29 ja 54).
And finally, the minimum contribution network charge of 20 % for atypical end users such as baseload consumers corresponds – as Germany has explained (see recital 20) – to a safety net that ensures that atypical consumers contribute to a minimum to remunerating the benefit that derives from being connected to the network.
2012. aasta kohta otsustas BNetzA otseselt, milline kogusumma tuleb hüvitada § 19 kohase lisatasu arvelt (vt käesoleva otsuse põhjendus 37).
Specifically as regards baseload consumers, the minimum contribution of 20 % also takes into account that the physical path methodology, while mirroring closely the network costs caused by baseload consumers, still implies a certain approximation.
RIIGI RESSURSSIDE OLEMASOLU
Deviation from the reference system
Aluslepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses kujutavad endast riigiabi üksnes need valikulised eelised, mis on antud otseselt või kaudselt riigi ressurssidest.
However, the Commission considers that the full exemption introduced by the Law of 26 July 2011 is at odds with the concept of individual network charges set out in point 3 of the first sentence of Paragraph 24 of the EnWG 2011 pursuant to which atypical forms of network use might be subject to individual network charges.
Mõiste „riigi ressursside kaudu“ sekkumine hõlmab lisaks riigi poolt vahetult antud eelistele ka neid „eeliseid, mida antakse riigi poolt abi haldamiseks määratud või asutatud avalik-õigusliku või eraõigusliku isiku kaudu“.