natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Where the provision of adequate broadband internet access and voice communications services or the provision of other services in accordance with this Directive result in an unfair burden on a provider, taking due account of the costs and revenues as well as the intangible benefits resulting from the provision of the services concerned, that unfair burden can be included in any net cost calculation of universal service obligations.
Universaalteenuse pakkumise kohustuse netokulude arvestamisel tuleks nõuetekohaselt arvesse võtta kulusid ja tulusid ning universaalteenuse pakkumisega kaasnevaid immateriaalseid hüvesid, kuid selline arvestamine ei tohiks takistada kulude kajastamist hinnakujunduses.
Member States should, where necessary, establish mechanisms for financing the net cost of universal service obligations where it is demonstrated that the obligations can only be provided at a loss or at a net cost which falls outside normal commercial standards.
Kõigi universaalteenuse pakkumise kohustuste netokulude arvestamiseks tuleks kasutada läbipaistvaid menetlusi.
It is important to ensure that the net cost of universal service obligations is properly calculated and that any financing is undertaken with minimum distortion to the market and to undertakings, and is compatible with Articles 107 and 108 TFEU.
Immateriaalse kasu arvessevõtmine tähendab seda, et üldkulude kindlaksmääramiseks lahutatakse universaalteenuse pakkumise kohustuste otsestest netokuludest see kaudne kasu, mis tuleneb ettevõtja universaalteenuse pakkuja seisundist.
Any calculation of the net cost of universal service obligations should take due account of costs and revenues, as well as the intangible benefits resulting from providing universal service, but should not hinder the general aim of ensuring that pricing structures reflect costs.
Kui universaalteenuse pakkumise kohustusega kaasneb teenusepakkujale ebaõiglane koormus, on otstarbekas lubada liikmesriikidel luua mehhanisme netokulude tulemuslikuks katmiseks.
Any net costs of universal service obligations should be calculated on the basis of transparent procedures.
Üks võimalus universaalteenuse pakkumise kohustuste netokulude katmiseks on riigi vahendite kasutamine.
Taking into account intangible benefits means that an estimate in monetary terms, of the indirect benefits that an undertaking derives by virtue of its position as universal service provider, should be deducted from the direct net cost of universal service obligations in order to determine the overall cost burden.
Teiseks meetodiks on jagada universaalteenuse pakkumise kohustuste netokulu elektroonilise side võrkude ja -teenuste pakkujate vahel.
When a universal service obligation represents an unfair burden on a provider, it is appropriate to allow Member States to establish mechanisms for efficiently recovering net costs.
Liikmesriikidel peaks olema võimalik rahastada universaalteenuse eri elementide netokulud eri mehhanismide abil või rahastada mõne või kõigi elementide netokulud kahest mehhanismist ühe või nende kahe kombineerimise abil.
Recovery via public funds constitutes one method of recovering the net costs of universal service obligations.
Piisav lairibaühendus on kasulik nii elektroonilise side sektorile kui ka laiemale digitaalmajandusele ja ühiskonnale tervikuna.
Sharing the net costs of universal service obligations between providers of electronic communications networks and services is another method.
Lairibaühenduse kiirust toetava ühenduse pakkumine aina rohkematele lõppkasutajatele võimaldab neil kasutada internetipõhiseid teenuseid ja seeläbi aktiivselt osaleda digiühiskonnas.
Member States should be able to finance the net costs of different elements of universal service through different mechanisms, or to finance the net costs of some or all elements from either of the mechanisms or a combination of both.
Selliste ühenduste tagamine universaalteenuse pakkumise kohustuste alusel teenib nii avalikku huvi kui ka elektroonilise side pakkujate huve.
Adequate broadband internet access brings benefits not only to the electronic communications sector but also to the wider online economy and to society as a whole.
Neid asjaolusid peaksid liikmesriigid arvesse võtma, kui nad valivad ja kujundavad mehhanisme netokulude katmiseks.
Providing a connection which supports broadband speeds to an increased number of end-users enables them to use online services and so actively to participate in the digital society.
Kui kulude katmisel jagatakse universaalteenuse pakkumise kohustuste netokulu elektroonilise side võrkude ja -teenuste pakkujate vahel, peaksid liikmesriigid tagama, et teenusepakkujate vahelise eraldamise meetod põhineb objektiivsetel ja mittediskrimineerivatel kriteeriumidel ning on kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega.
Ensuring such connections on the basis of universal service obligations serves both the public interest and the interests of electronic communications providers.
See põhimõte ei takista liikmesriikidel vabastada lõivust uusi turuletulijaid, kes ei ole saavutanud märkimisväärset turuosa.
Those facts should be taken into account by Member States when choosing and designing mechanisms for recovering net costs.
Kõigi rahastamismehhanismide puhul tuleks tagada, et turul tegutsevad ettevõtjad osalevad ainult universaalteenuse pakkumise kohustuste rahastamises ega toeta toiminguid, mis ei ole otseselt seotud universaalteenuse pakkumise kohustustega.
In the case of cost recovery by means of sharing the net cost of universal service obligations between providers of electronic communications networks and services, Member States should ensure that the method of allocation amongst providers is based on objective and non-discriminatory criteria and is in accordance with the principle of proportionality.
Kulude katmise mehhanismid peaksid alati olema kooskõlas liidu õigusega ja eriti jagamismehhanismide puhul ka mittediskrimineerimise ja proportsionaalsuse põhimõtetega.
This principle does not prevent Member States from exempting new entrants which have not achieved any significant market presence.
Kõik rahastamismehhanismid peaksid tagama, et ühe liikmesriigi kasutajad ei aita katta universaalteenuse pakkumise kulusid teises liikmesriigis.
Any funding mechanism should ensure that market participants only contribute to the financing of universal service obligations and not to other activities which are not directly linked to the provision of the universal service obligations.
Universaalteenuse pakkumise kohustuste kulud peaks olema võimalik jagada kõigi teenusepakkujate või kindlaksmääratud klassi kuuluvate teenusepakkujate vahel.
Recovery mechanisms should respect the principles of Union law, and in particular in the case of sharing mechanisms those of non-discrimination and proportionality.
Liikmesriigid peaksid tagama, et jagamismehhanismi puhul järgitakse läbipaistvuse, minimaalse turumoonutuse, mittediskrimineerimise ja proportsionaalsuse põhimõtteid.
Any funding mechanism should ensure that users in one Member State do not contribute to the costs of providing universal service in another Member State.
Minimaalne turumoonutus tähendab seda, et maksed tuleb sisse nõuda nii, et lõppkasutajate kanda jääv rahaline koormus on võimalikult väike, kasutades selleks näiteks maksere võimalikult ulatuslikku jaotamist.
It should be possible to share the net cost of universal service obligations between all or certain specified classes of providers.
Teenusepakkujad, kes saavad kasu universaalteenuse rahastamisest, peaksid esitama riigi reguleerivatele asutustele oma taotluse põhjendamiseks piisavad üksikasjad konkreetsete elementide kohta, mille jaoks sellist rahastamist vaja on.
Member States should ensure that the sharing mechanism respects the principles of transparency, least market distortion, non-discrimination and proportionality.
Liikmesriikide skeemid universaalteenuse pakkumise kohustuste kuluarvestuse ja finantseerimise kohta tuleks edastada komisjonile, kes kontrollib nende vastavust ELi toimimise lepingule.
Least market distortion means that contributions should be recovered in a way that as far as possible minimises the impact of the financial burden falling on end-users, for example by spreading contributions as widely as possible.
Liikmesriigid peaksid tagama universaalteenuse pakkumise kohustuste rahastamiseks sissenõutavate tasude tegeliku läbipaistvuse ja kontrolli nende summade üle.
Providers benefiting from universal service funding should provide national regulatory authorities with a sufficient level of detail of the specific elements requiring such funding in order to justify their request.
Universaalteenuse pakkumise netokulude arvutamine peaks baseeruma objektiivsel ja läbipaistval metoodikal, et tagada universaalteenuse kulutõhus pakkumine ja edendada võrdsete tingimuste loomist turuosaliste jaoks.
Member States’ schemes for the costing and financing of universal service obligations should be communicated to the Commission for verification of compatibility with the TFEU.
Läbipaistvust võiks aidata suurendada see, kui universaalteenuse üksikelementide netokulude arvutamiseks kasutatav metoodika tehtaks eelnevalt teatavaks.
Member States should ensure effective transparency and control of amounts charged to finance universal service obligations.
Liikmesriigid ei või turuosalistele kehtestada rahalist osalust seoses meetmetega, mis ei kuulu universaalteenuse pakkumise kohustuste hulka.
Calculation of the net costs of providing universal service should be based on an objective and transparent methodology to ensure the most cost-effective provision of universal service and promote a level playing field for market participants.
Individuaalselt on liikmesriikidel vabadus kehtestada erimeetmeid (väljaspool universaalteenuse pakkumise kohustuste ulatust) ja rahastada neid liidu õiguse kohaselt, kuid mitte turuosaliste osamakseid kasutades.
Making the methodology intended to be used to calculate the net costs of individual universal service elements known in advance before implementing the calculation could help to achieve increased transparency.
Selleks, et tõhusalt toetada kaupade, teenuste ja isikute vaba liikumist liidus, peaks olema võimalik teatavaid riiklikke numeratsiooniressursse, eelkõige teatavaid mittegeograafilisi numbreid, kasutada territooriumiväliselt, väljaspool määrava liikmesriigi territooriumi.
Member States are not permitted to impose on market participants financial contributions which relate to measures which are not part of the universal service obligations.
Isikutevahelise sidega seonduvat arvestatavat pettuse ohtu arvesse võttes peaks selline territooriumiväline kasutus olema lubatud ainult nende elektroonilise side teenuste pakkumiseks, mis ei ole isikutevahelise side teenused.
Individual Member States remain free to impose special measures (outside the scope of universal service obligations) and finance them in accordance with Union law but not by means of contributions from market participants.
Liikmesriigid peaksid tagama asjaomaste õigusnormide, eelkõige tarbijakaitse normide ja numeratsiooniressursside kasutusega seotud muude normide jõustamise sõltumata sellest, kus kasutusõigused on antud ja kus numeratsiooniressursse liidus kasutatakse.
In order to effectively support the free movement of goods, services and persons within the Union, it should be possible to use certain national numbering resources, in particular certain non-geographic numbers, in an extraterritorial manner, that is to say outside the territory of the assigning Member State.
Liikmesriikidele jääb pädevus kohaldada oma õigust tema territooriumil kasutatavate numeratsiooniressursside suhtes, sealhulgas siis, kui õigused on antud teises liikmesriigis.
In light of the considerable risk of fraud with respect to interpersonal communications, such extraterritorial use should be allowed only for the provision of electronic communications services other than interpersonal communications services.
Teise liikmesriigi numeratsiooniressursse kasutavate liikmesriikide riigi reguleerivatel asutustel või muudel pädevatel asutustel ei ole kõnealuste numeratsiooniressursside üle kontrolli.
Enforcement of relevant national laws, in particular consumer protection rules and other rules related to the use of numbering resources should be ensured by Member States independently of where the rights of use have been granted and where the numbering resources are used within the Union.
Seetõttu on oluline, et territooriumivälise kasutuse õiguse andnud liikmesriigi reguleeriv asutus või muu pädev asutus tagaks ka lõppkasutajate tõhusa kaitse liikmesriikides, kus neid numbreid kasutatakse.
Member States remain competent to apply their national law to numbering resources used in their territory, including where rights have been granted in another Member State.
Tõhusa kaitse tagamiseks peaksid territooriumivälise kasutuse õiguse andnud riigi reguleerivad asutused või muud pädevad asutused kehtestama kooskõlas käesoleva direktiiviga tingimused, mis käsitlevad tarbijakaitsenormide ja numeratsiooniressursside kasutamisega seotud muude normide järgimist teenusepakkuja poolt nendes liikmesriikides, kus neid ressursse kasutatakse.
The national regulatory or other competent authorities of the Member States where numbering resources from another Member State are used, do not have control over those numbering resources.
Teise liikmesriigi numeratsiooniressursse kasutavate liikmesriikide reguleerivatel asutustel või muudel pädevatel asutustel peaks olema võimalik taotleda numeratsiooniressursside kasutusõigused andnud riigi reguleerivatelt asutustelt või muudelt pädevatelt asutustelt abi nende normide jõustamisel.
It is therefore essential that the national regulatory or other competent authority of the Member State which grants the rights of extraterritorial use should also ensure the effective protection of the end-users in the Member States where those numbers are used.
Kasutusõigused andnud riigi reguleerivate asutuste või muude pädevate asutuste poolt võetavad jõustamismeetmed peaksid hõlmama hoiatavaid karistusi, eeskätt olulise rikkumise korral eelkõige asjaomasele ettevõtjale määratud numeratsiooniressursside territooriumivälise kasutamise õiguse äravõtmist.
In order to achieve effective protection, national regulatory or other competent authority granting rights of extraterritorial use should attach conditions in accordance with this Directive regarding the respect by the provider of consumer protection rules and other rules related to the use of numbering resources in those Member States where those resources will be used.
Territooriumivälise kasutuse nõuded ei tohiks piirata liikmesriikide voli tõkestada juhtumipõhiselt juurdepääs numbritele või teenustele, kui see on põhjendatud pettuse või väärkasutuse tõttu.
The national regulatory or other competent authorities of those Member States where numbering resources are used should be able to request the support of the national regulatory or other competent authorities that granted the rights of use for the numbering resources to assist in enforcing its rules.
Numeratsiooniressursside territooriumiväline kasutus ei tohiks piirata rändlusteenuste pakkumisega seonduvaid liidu norme, sealhulgas neid, mis seonduvad selliste rändlusteenuste anomaalse või lubamatu kasutamise ärahoidmisega, mille suhtes kohaldatakse jaehinna reguleerimist ja mille puhul saab kasutada reguleeritud rändlusteenuse hulgihindu.
Enforcement measures by the national regulatory or other competent authorities that granted the rights of use should include dissuasive penalties, in particular in the case of a serious breach the withdrawal of the right of extraterritorial use for the numbering resources assigned to the undertaking concerned.
Liikmesriikidel peaks jätkuvalt olema võimalik sõlmida kolmandate riikidega numeratsiooniressursside territooriumivälist kasutust käsitlevaid erilepinguid.
The requirements on extraterritorial use should be without prejudice to Member States’ powers to block, on a case-by-case basis, access to numbers or services where that is justified by reasons of fraud or misuse.
Liikmesriigid peaksid elektroonilise side pakkujate vahetamise hõlbustamiseks soodustama numeratsiooniressursside eraldamist raadiolainete abil.
The extraterritorial use of numbering resources should be without prejudice to Union rules related to the provision of roaming services, including those relative to preventing anomalous or abusive use of roaming services which are subject to retail price regulation and which benefit from regulated wholesale roaming rates.
Numeratsiooniressursside eraldamine raadiolainete abil võimaldab kommunikatsiooniseadmete tunnuste ümberprogrammeerimist ilma, et oleks vaja füüsilist juurdepääsu asjaomastele seadmetele.
Member States should continue to be able to enter into specific agreements on extraterritorial use of numbering resources with third countries.
See võimalus on iseäranis oluline masinatevaheliste teenuste puhul, st teenuste puhul, mis hõlmavad andmete ja teabe automaatset edastamist seadmete või tarkvarapõhiste rakenduste vahel nii, et inimeste sekkumine on piiratud või puudub täielikult.
Member States should promote over-the-air provisioning of numbering resources to facilitate switching of electronic communications providers.
Selliste masinatevaheliste teenuste pakkujatel ei pruugi olla füüsilist juurdepääsu oma seadmetele, kuna neid kasutatakse kaugel või kasutatavate seadmete arv on suur või tulenevalt nende kasutustavadest.
Over-the-air provisioning of numbering resources enables the reprogramming of communications equipment identifiers without physical access to the devices concerned.
Pidades silmas tärkavat masinatevahelist turgu ja uusi tehnoloogiaid, peaksid liikmesriigid püüdlema selle poole, et tagada raadiolainete abil eraldamise tehnoloogianeutraalsus.
This feature is particularly relevant for machine-to-machine services, that is to say services involving an automated transfer of data and information between devices or software-based applications with limited or no human interaction.
Läbipaistvatel, objektiivsetel ja mittediskrimineerivatel kriteeriumidel põhinev juurdepääs numeratsiooniressurssidele on ettevõtjatele äärmiselt oluline konkureerimiseks elektroonilise side sektoris.
Providers of such machine-to-machine services might not have recourse to physical access to their devices due to their use in remote conditions, or to the large number of devices deployed or to their usage patterns.
Liikmesriikidel peaks olema õigus anda numeratsiooniressursside kasutusõigusi muudele ettevõtjatele kui elektroonilise side võrkude või teenuste pakkujad, võttes arvesse numbrite kasvavat olulisust asjade interneti mitmesuguste teenuste jaoks.
In light of the emerging machine-to-machine market and new technologies, Member States should strive to ensure technology neutrality in promoting over-the-air provisioning.
Kõiki riikliku numeratsiooniplaani elemente, sealhulgas võrkudes adresseerimiseks kasutatavaid punktikoode, peaksid haldama riigi reguleerivad asutused või muud pädevad asutused.
Access to numbering resources on the basis of transparent, objective and non-discriminatory criteria is essential for undertakings to compete in the electronic communications sector.
Kui üleeuroopaliste teenuste või piiriüleste teenuste, eelkõige selliste uute masinatevaheliste teenuste nagu võrku ühendatud autod, arendamiseks on vaja ühtlustada liidu numeratsiooniressursside kasutamist ning kui olemasolevate numeratsiooniressursside alusel ei ole nõudlust võimalik täita, võib komisjon võtta BERECi abil rakendusmeetmeid.
Member States should be able to grant rights of use for numbering resources to undertakings other than providers of electronic communications networks or services in light of the increasing relevance of numbers for various Internet of Things services.
Numeratsiooniressursside kasutusõiguste andmise otsuste avaldamise nõude täitmiseks peaks olema võimalik teha kõnealused otsused avalikult kättesaadavaks koduleheküljel.
All elements of national numbering plans should be managed by national regulatory or other competent authorities, including point codes used in network addressing.
Arvestades kadunud lastest teavitamise eriomaseid aspekte, peaksid liikmesriigid järgima võetud kohustust tagada, et nende territooriumil oleks hästitoimiv kadunud lastest teavitamise teenus numbri 116000 all kättesaadav.
Where there is a need for harmonisation of numbering resources in the Union to support the development of pan-European services or cross-border services, in particular new machine-to-machine-based services such as connected cars, and where the demand could not be met on the basis of the existing numbering resources in place, the Commission can take implementing measures with the assistance of BEREC.
Liikmesriigid peaksid võtma asjakohaseid meetmeid, et tagada numbri 116000 piisav teenusekvaliteet.
It should be possible to fulfil the requirement to publish decisions on the granting of rights of use for numbering resources by making those decisions publicly accessible via a website.
Üheaegselt kadunud lastest teavitamise abitelefoni numbriga 116000 tagavad paljud liikmesriigid lastele kasutamiseks lapsesõbraliku nõuandetelefoni (number 116111), millelt saavad abi hoolt ja kaitset vajavad lapsed.
Considering the particular aspects related to the reporting of missing children, Member States should maintain their commitment to ensure that a well-functioning service for reporting missing children is actually available in their territories under the number ‘116000’.
Nimetatud liikmesriigid ja komisjon peaksid tagama elanikkonna, ennekõike laste, ja riigisiseste lastekaitsesüsteemide suurema teadlikkuse abiliini 116111 olemasolust.
Member States should take appropriate measures to ensure that a sufficient level of service quality in operating the ‘116000’ number is achieved.
Siseturg tähendab seda, et liidu mittegeograafilisi numbreid kasutades on lõppkasutajatel juurdepääs kõigile teiste liikmesriikide numeratsiooniplaani numbritele ja juurdepääsuteenustele, sealhulgas tasuta ja tasulistele numbritele, välja arvatud juhul, kui lõppkasutaja, kellele helistatakse, on ärilistel põhjustel otsustanud piirata juurdepääsu teatavatest geograafilistest piirkondadest.
In parallel with the missing children hotline number ‘116000’, many Member States also ensure that children have access to a child-friendly service operating a helpline that helps children in need of care and protection through the use of the ‘116111’ number.
Lõppkasutajatel peaks olema juurdepääs ka rahvusvahelistele tasuta numbritele.
Such Member States and the Commission should ensure that awareness is raised among citizens, and in particular among children and among national child protection systems, about the existence of the ‘116111’ helpline.
Piiriülest juurdepääsu numeratsiooniressurssidele ning seotud teenustele ei tohiks keelata, välja arvatud objektiivselt põhjendatud juhtudel, näiteks vajaduse korral võidelda pettuse ja kuritarvitamisega, näiteks seoses teatavate tasuliste teenustega, kui number on määratud ainult riigisiseseks kasutamiseks (näiteks riigisisene lühinumber) või kui see ei ole majanduslikult teostatav.
An internal market implies that end-users are able to access all numbers included in the national numbering plans of other Member States and to access services using non-geographic numbers, including freephone and premium-rate numbers, within the Union, except where the called end-user has chosen, for commercial reasons, to limit access from certain geographical areas.
Väljastpoolt asjaomast liikmesriiki helistavate isikute puhul ei pea nõutavad hinnad olema samasugused kui sellest liikmesriigist helistavate isikute puhul.
End-users should also be able to access numbers from the Universal International Freephone Numbers (UIFN).
Kasutajaid tuleks varem selgelt teavitada kõigist tasuta numbrite puhul rakendatavatest tasudest, näiteks tasudest standardsete rahvusvaheliste koodide valimise abil tehtavate rahvusvaheliste kõnede eest.