natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 266 thereof,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 266,
Having regard to Regulation (EU) 2016/1036 of the European Parliament and of the Council of 8 June 2016 on protection against dumped imports from countries not members of the European Union,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. juuni 2016. aasta määrust (EL) 2016/1036 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Liidu liikmed,
MEASURES IN FORCE AND JUDGMENT OF THE COURT
KEHTIVAD MEETMED JA KOHTUOTSUSED
In 2013, by Implementing Regulation (EU) No 1106/2013 (‘the contested Regulation’) the Council imposed a definitive anti-dumping duty on imports of certain stainless steel wires originating in India (‘the original measures’) following an investigation pursuant to Article 5 of Council Regulation (EC) No 1225/2009.
Nõukogu kehtestas 2013. aastal rakendusmäärusega (EL) nr 1106/2013 (edaspidi „vaidlustatud määrus“) pärast nõukogu määruse (EÜ) nr 1225/2009 artikli 5 kohast uurimist teatava Indiast pärit roostevaba terastraadi impordi suhtes lõpliku dumpinguvastase tollimaksu (edaspidi „esialgsed meetmed“).
By Notice of 1 April 2015, the Commission published a name and location change of the company Viraj Profiles Vpl.
1. aprilli 2015. aasta teatega avaldas komisjon äriühingu Viraj Profiles Vpl.
Ltd, Mumbai, Maharashtra into Viraj Profiles Limited, Palghar, Maharashtra and Mumbai, Maharashtra.
Ltd, Mumbai, Maharashtra nime ja asukoha muutuse järgmiseks: Viraj Profiles Limited, Palghar, Maharashtra ja Mumbai, Maharashtra.
In September 2015, the original measures were amended by Commission Implementing Regulation (EU) 2015/1483 following an absorption re-investigation.
Pärast absorptsiooni käsitlevat kordusuurimist muudeti 2015. aasta septembris esialgseid meetmeid komisjoni rakendusmäärusega (EL) 2015/1483.
In February 2017, by Commission Implementing Regulation (EU) 2017/220 the original measures were amended following a partial interim review under Article 11(3) of Regulation (EU) 2016/1036.
Pärast määruse (EL) 2016/1036 artikli 11 lõike 3 kohast osalist vahepealset läbivaatamist muudeti 2017. aasta veebruaris esialgseid meetmeid komisjoni rakendusmäärusega (EL) 2017/220.
By corrigenda published in May and October 2017 respectively, the duty rate for non-cooperating exporting producers was reduced from 16,2 % to 12,5 % and the duty rate for the cooperating non-sampled companies was set at 5 % instead of 8,4 %.
Parandustega, mis avaldati vastavalt 2017. aasta mais ja oktoobris, vähendati koostööst hoidunud eksportivate tootjate tollimaksumäära 16,2 % -lt 12,5 % -le ja kehtestati koostööd tegevate valimisse kaasamata äriühingute tollimaksumääraks 8,4 % asemel 5 %.
Judgment of the General Court of the European Union
Euroopa Liidu Üldkohtu otsus
On 1 February 2014, Viraj Profiles Limited (‘Viraj’), an Indian exporting producer of various stainless steel products, in particular stainless steel wires, lodged an application at the General Court of the European Union (‘the General Court’) seeking the annulment of the contested Regulation in so far as it applied to it.
Viraj Profiles Limited (edaspidi „Viraj“), India eksportiv tootja, kes toodab erinevaid roostevabast terasest tooteid, eelkõige roostevaba terastraati, esitas 1. veebruaril 2014 Euroopa Liidu Üldkohtule taotluse tunnistada vaidlustatud määrus kehtetuks selles osas, mida kohaldatakse nende suhtes.
In its judgment of 11 July 2017 (‘the judgment’) in case T-67/14 Viraj Profiles Ltd v Council, the General Court annulled the contested Regulation to the extent that it applies to Viraj.
11. juuli 2017. aasta otsusega T-67/14 Viraj Profiles Ltd vs. nõukogu (edaspidi „kohtuotsus“) tunnistas Üldkohus vaidlustatud määruse kehtetuks niivõrd, kuivõrd seda kohaldatakse äriühingu Viraj suhtes.
In particular, the General Court, in paragraph 144 of its judgment, ruled that the institutions infringed their obligation to state reasons by failing to provide detailed and relevant explanations to Viraj despite its repeated requests during the administrative proceeding.
Üldkohus otsustas kohtuotsuse punktis 144, et institutsioonid eirasid põhjendamiskohustust, kuna hoolimata haldusmenetluse käigus esitatud korduvatest taotlustest ei antud äriühingule Viraj üksikasjalikke ja asjakohaseid selgitusi.
The institutions thus infringed their obligation to state reasons for their decision to adjust upwards the costs provided by Viraj.
Seega on institutsioonid eiranud põhjendamiskohustust, millega äriühingu Viraj esitatud kulusid suurendati.
The General Court also examined whether the institutions committed a manifest error of assessment in making such an adjustment.
Samuti uuris Üldkohus, kas institutsioonid on teinud kõnealuse korrigeerimise puhul ilmse hindamisvea.
It concluded, in paragraph 154 of its judgment, that it did not have all the information necessary in order to confirm that no manifest error of assessment was made by the institutions when determining the rate of adjustment.
Kohtuotsuse punktis 154 leiti, et Üldkohtul ei ole kogu vajalikku teavet, mis kinnitaks, et institutsioonid ei teinud korrigeerimise kindlaksmääramisel ühtegi ilmset hindamisviga.
Consequences of the judgment
Kohtuotsuse tagajärjed
In accordance with Article 266 of the Treaty of the Functioning of the European Union, the Union institutions must take the necessary steps to comply with the judgment.
Kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 266 peavad liidu institutsioonid võtma vajalikud meetmed kohtuotsuste täitmiseks.
In cases where proceedings consist of several administrative steps, the annulment of one of those steps does not annul the complete proceeding.
Kui menetlus koosneb mitmest haldusetapist, ei tähenda ühe etapi tühistamine kogu menetluse tühistamist.
The anti-dumping investigation is an example of such a multi-step proceeding.
Dumpinguvastane uurimine on üks näide sellisest mitmeetapilisest menetlusest.
Consequently, the annulment of the contested Regulation, in so far as it concerns Viraj, does not imply the annulment of the entire procedure prior to the adoption of that Regulation.
Seega ei tähenda vaidlustatud määruse kehtetuks tunnistamine selles osas, mis on seotud äriühinguga Viraj, kogu asjaomase määruse vastuvõtmisele eelnenud menetluse tühistamist.
Accordingly, in complying with the judgment, the Commission has the possibility to remedy the aspects of the proceeding which led to the annulment, while leaving unchanged those parts which are not affected by the judgment.
Seega on komisjonil kohtuotsust täites võimalus parandada neid menetlusaspekte, mis viisid määruse kehtetuks tunnistamiseni, jättes samal ajal muutmata need osad, mida kohtuotsus ei mõjuta.
It should be pointed out that apart from the finding that the institutions failed to provide detailed and relevant explanations for their decision to adjust upwards the costs provided by Viraj and the conclusion that the Court could not rule on whether a manifest error of assessment was made by the institutions when determining the rate of adjustment, all other findings reached in the contested Regulation which were not contested within the time-limits for a challenge or which were contested but rejected by the judgment or not examined by the General Court and therefore did not lead to the annulment of the contested Regulation, remain valid.
Tuleks märkida, et hoolimata asjaolust, et institutsioonid ei esitanud üksikasjalikke ja asjakohaseid selgitusi äriühingu Viraj esitatud kulude korrigeerimise otsuse kohta, ning järeldusest, et kohus ei saanud teha otsust selle kohta, kas institutsioonid tegid korrigeerimismäära kindlaksmääramisel ilmse vea, jäävad kehtima kõik teised vaidlustatud määruse järeldused, mida ei vaidlustatud selleks ettenähtud tähtaja jooksul või mis vaidlustati, kuid mis lükati kohtuotsuses tagasi või mida Üldkohus ei uurinud ning mis seega ei viinud vaidlustatud määruse kehtetuks tunnistamiseni.
Therefore, the failure to state reasons should be re-examined in the light of the particular circumstances relating to Viraj.
Seega tuleks põhjendamiskohustuse täitmata jätmist uuesti uurida äriühinguga Viraj seotud konkreetsete asjaolude valguses.
Following the judgment, the Commission published a Notice concerning the reopening of the anti-dumping investigation that led to the adoption of the contested Regulation.
Pärast kohtuotsuse tegemist avaldas komisjon teatise dumpinguvastase uurimise taasalustamise kohta, mille alusel võeti vastu vaidlustatud määrus.
The reopening was limited in scope to the implementation of the judgment with regard to Viraj.
Taasalustamise ulatus piirdus otsuse rakendamise selle osaga, mis oli seotud äriühinguga Viraj.
The Commission officially informed Viraj, the representatives of India and the Union industry of the reopening of the investigation.
Komisjon teavitas uurimise taasalustamisest ametlikult äriühingut Viraj, India esindajaid ja liidu tootmisharu.
Viraj and the Union industry were given the opportunity to comment and to request a hearing within the time-limit set out in the notice.
Äriühingule Viraj ja liidu tootmisharule anti võimalus esitada märkusi ja taotleda ärakuulamist teatises ettenähtud tähtaja jooksul.
Following the initial comments received, all other interested parties known to be concerned at the time of the original investigation were contacted and given the opportunity to comment and to request a hearing.
Pärast esialgsete märkuste saamist võeti ühendust kõikide esialgsest uurimisest teada olevate teiste huvitatud isikutega ja neile anti võimalus teha oma seisukohad teatavaks ja taotleda ärakuulamist.
The Commission received submissions on various aspects of the reopening from Viraj and from the European Confederation of Iron and Steel Industries (Eurofer).
Taasavamise eri aspektide kohta laekusid komisjonile vastused äriühingult Viraj ja Euroopa raua- ja terasetööstuse Konföderatsioonilt (Eurofer).
Viraj claimed that the General Court annulled the entire contested Regulation as far as it was concerned, as opposed to only annulling the contested Regulation in part.
Äriühing Viraj väitis, et Üldkohus tunnistas kehtetuks kogu vaidlustatud määruse nende osas, mitte ei tunnistanud seda osaliselt kehtetuks.
It claimed that the illegality committed by the Union Institutions which led to the annulment of the contested Regulation could not be cured and that therefore no re-opening of the investigation was warranted.
Nad väitsid, et liidu institutsioonide toime pandud õigusvastasust, mis viis vaidlustatud määruse kehtetuks tunnistamiseni, ei ole võimalik heastada, ning seetõttu ei olnud uurimise taasalustamine õigustatud.
Viraj further claimed that if, however, the Union institutions nevertheless pursued the decision to re-open the investigation, such re-examination should not be limited to the obligation to state reasons but should entail a complete re-verification and assessment of the adjustments made by the Commission to its costs of production.
Äriühing Viraj väitis veel, et kui liidu institutsioonid siiski jätkaksid otsusega uurimine taasavada, ei peaks selline läbivaatus piirduma põhjendamiskohustusega, vaid sellega peaks kaasnema täielik ülekontrollimine ja komisjoni poolt tehtud tootmiskuludele korrigeerimiste hindamine.
As stated in recital 9, the Court of First Instance in the Industrie des poudres sphériques case recognised that, in cases where a proceeding consists of several administrative steps, such as in an anti-dumping proceeding, the annulment of one of those steps does not annul the complete proceeding.
Nagu on põhjenduses 9 selgitatud, näitab Esimese Astme Kohtu otsus Industrie des poudres sphériques kohtuasjas, et mitmest haldustoimingust koosneva menetluse ühe etapi tühistamine ei tähenda kogu menetluse tühistamist.
Since the Union institutions are obliged to comply with the judgment, this implies the possibility to remedy the aspects of the contested Regulation which led to its annulment, while leaving unchanged the uncontested parts.
Kuna liidu institutsioonid on kohustatud järgima kohtuotsuseid, tähendab see ka võimalust parandada vaidlustatud määruse neid tahke, mis viisid selle kehtetuks tunnistamiseni, jättes samal ajal muutmata vaidlustamata osad.
Both claims were therefore rejected.
Seepärast lükati mõlemad väited tagasi.
The complainant in the original investigation, Eurofer, submitted that the most appropriate action for the Commission would be to expand its reasoning on the specific points identified by the General Court in the judgment and re-impose the definitive anti-dumping duty.
Kaebuse esitaja esialgses uurimises, Eurofer, väitis, et komisjoni jaoks on kõige sobivam meede laiendada oma põhjendusi seoses konkreetsete punktidega, mille Üldkohus on kohtuotsuses välja toonud, ja kehtestada uuesti lõplik dumpinguvastane tollimaks.
ASSESSMENT FOLLOWING THE JUDGMENT
HINNANG PÄRAST KOHTUOTSUST
In its first plea before the General Court, Viraj alleged manifest errors in the calculation of its costs of production and a breach of the obligation to state reasons.
Esimese väitena Üldkohtu ees väitis äriühing Viraj, et tootmiskulude arvutamisel on tehtud ilmseid vigu ja põhjendamiskohustus on jäänud täitmata.
The judgment rejected both the second and the third plea, respectively alleging errors made in the assessment of the causal link and alleging that the complaint did not contain the required evidence.
Kohtuotsuses lükati tagasi nii teine kui ka kolmas väide, milles väideti vastavalt, et põhjusliku seose hindamisel on tehtud vigu ja et kaebus ei sisalda nõutud tõendeid.
The arguments relating to the first plea were divided in two parts.
Esimese väite kohta esitatud argumendid jagati kaheks osaks.
In the first part, Viraj claimed that the Union institutions erred while applying an upward adjustment to the costs of production.
Esimeses osas väitis äriühing Viraj, et liidu institutsioonid on eksinud, kohaldades tootmiskulude ülespoole korrigeerimist.
In the second part, it claimed that certain selling, general and administrative (‘SGA’) costs were incorrectly taken into account or double-counted.
Teises osas väitsid nad et teatavaid müügi-, üld- ja halduskulusid võeti arvesse valesti või arvutati topelt.
The General Court upheld the first part of the first plea in that the institutions infringed their obligation to state reasons.
Üldkohus toetas esimese väite esimest osa, et institutsioonid eirasid põhjendamiskohustust.
The second part of the first plea was rejected.
Esimese väite teine osa lükati tagasi.
As a consequence, for the purpose of complying with Article 266 of the Treaty of the Functioning of the European, the Commission addressed the first part of the first plea, namely the lack of reasoning regarding the assessment of costs of production.
Selleks et järgida Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 266 sätteid, käsitles komisjon esimese väite esimest osa, nimelt tootmiskulude hindamise põhjenduste puudumist.
The methodology used for the determination of cost of production
Tootmiskulude määramiseks kasutatud meetod
The Commission, in line with Viraj's cost accounting methodology, established the manufacturing costs of production following a 3-step approach, corresponding to the steps in the production process of stainless steel wire.
Komisjon kehtestas kooskõlas äriühingu Viraj kuluarvestusmeetodiga toodangu tootmiskulud kolmeastmelise lähenemisviisina, mis vastab roostevabast terasest traadi tootmisprotsessi etappidele.
The first step consisted of the determination of the manufacturing cost of production of stainless steel billets.
Esimene etapp hõlmas roostevabast terasest valtstoorikute tootmiskulude kindlaksmääramist.
In the Profit and Loss account of Viraj's published annual accounts, the cost of materials consumed, which consists of stainless steel scrap, nickel, ferro-chrome, silicon and other materials for producing billets from steel scrap, indicated an average cost that was found to be in line with the average raw material cost reported in the questionnaire reply, which was therefore considered reliable.
Äriühingu Viraj avaldatud majandusaasta kasumiaruandes esitatud tarbitud materjalide maksumus, mis koosneb roostevaba terase jääkidest, niklist, ferrokroomist, ränist ja muudest materjalidest, mida vajatakse valtstoorikute terasejääkidest tootmiseks, näitas, et keskmised kulud on kooskõlas küsimustikule antud vastuses esitatud keskmiste toorainekuludega, mistõttu loeti need usaldusväärseteks.
To the raw material costs of stainless steel billets, the following processing costs were added: auxiliary materials, direct labour, energy, depreciation and other costs; in order to determine the total stainless steel billet manufacturing cost per tonne.
Roostevabast terasest valtstoorikute toorainekuludele lisati järgmised töötlemiskulud: abimaterjalid, otsesed tööjõukulud, energia, amortisatsioon ja muud kulud, et määrata kindlaks roostevabast terasest valtstoorikute tootmiskulu tonni kohta.
In the second step, costs were added to transform the stainless steel billet into stainless steel wire rod, and the average raw material cost, mainly consisting of the cost of stainless steel billets already accounted for, was determined.
Teises etapis lisati kulud, et muuta roostevabast terasest valtstoorikud valtstraadiks, ning määrati kindlaks keskmised toorainekulud, mis seisnevad peamiselt juba arvesse võetud roostevabast terasest valtstoorikute maksumuses.
To this raw material cost of wire rod, the same type of processing costs were added (auxiliary materials, direct labour, energy, depreciation and other costs) establishing the total cost of wire rod per tonne.
Valtstraadi toorainekulule lisati sama liiki töötlemiskulud (abimaterjalid, otsesed tööjõukulud, energia, amortisatsioon ja muud kulud), millega leiti valtstraadi kogumaksumus tonni kohta.
Taking the processing cost involved into account, the average cost of stainless steel wire was determined at a level comparable to the FIFO valuation in the annual accounts.
Seetõttu leidis komisjon uurimise lõppetapis, et esitatud tootmiskulud on vastuvõetavad.
This further cross-checking of the reported costs with the data contained in the published annual accounts confirmed that the data reported for manufacturing costs were reliable and that the additional explanatory reconciliations between the questionnaire reply and the internal accounting data given in this respect by Viraj based on annexes submitted during the on-site investigation could be accepted.
Siiski täheldati äriühingu Viraj poolt küsimustikule vastates esitatud müügi-, üld- ja halduskulude puhul alateatatust, võrreldes raamatupidamise aastaaruandes leitud vastavate kuludega.
Therefore, at the definitive stage of the investigation, the Commission considered that the reported manufacturing costs could be accepted.
Seetõttu leiti, et on asjakohane, kui müügi-, üld- ja halduskulud, mis raamatupidamise aastaaruannetes on vaatlusaluse toote kohta märgitud, esitatakse käibe põhjal, vastavalt määruse (EÜ) nr 1225/2009 artikli 2 lõikele 5.
However, the SGA reported by Viraj in the questionnaire reply were found to be underreported in comparison to the corresponding costs found in the annual accounts.
Seejärel kohandati tootmiskulusid, võttes arvesse raamatupidamise aastaaruannetes märgitud müügi-, üld- ja halduskulude elemente, mis ei sisaldu äriühingu Viraj poolt teatatud tootmiskuludes.
It was therefore considered appropriate to allocate SGA as reported in the annual accounts to the product concerned based on turnover, in accordance with Article 2(5) of Regulation (EC) No 1225/2009.
Selleks tehti korrigeerimisi, mis moodustasid 8,27 % käibest ja koosnesid 6,27 % finantskuludest ja 2 % muudest müügi-, üld- ja halduskuludest.
Subsequently, the manufacturing cost was adjusted by taking into account the elements of SGA mentioned in the annual accounts but not included in the manufacturing cost reported by Viraj.
Tootmiskulude vastav korrigeerimine oli 11,17 %, mis koosnes 8,47 % finantskuludest ja 2,70 % muudest müügi-, üld- ja halduskuludest.
In order to achieve that, adjustments were made, expressed in terms of turnover of 8,27 % composed of 6,27 % for finance costs and 2 % for other SGA costs.
Tootmiskulusid võrreldi äriühingu Viraj teatatud tootmiskuludega pärast pakendi materjalikulude mahaarvamist.
The equivalent adjustment of the manufacturing cost amounted to 11,17 %, consisting of 8,47 % for finance costs and 2,70 % for other SGA costs.
Selle põhjal määrati kindlaks korrigeerimistegur ja seda kohaldati äriühingu Viraj poolt tooteliigi kohta teatatud tootmiskulude suhtes.
The manufacturing cost was compared to the manufacturing cost reported by Viraj, after deduction of the packaging material cost.
Väited Üldkohtus
On that basis, an adjustment factor was determined and was applied to the manufacturing cost per product type reported by Viraj.
Äriühing Viraj väitis, et liidu institutsioonid oleksid pidanud küsimustiku vastuses esitatud keskmist kulu järjepidevalt kasutama, kas jättes pakkematerjali ja tööjõukulud välja või hõlmates kõik pakendamiskulud.
Claims before the General Court
Kohtuotsuse punktides 135–140 leidis Üldkohus, et liidu institutsioonid ei ole esitanud ühtegi selgitust selle kohta, miks jäeti tootmiskulude kindlaksmääramisel pakendamiskulud välja, selmet võtta arvesse äriühingu Viraj teatatud kulusid.
Viraj claimed that the Union institutions should have consistently used the average cost as reported in its questionnaire reply, either excluding material packaging costs and packing labour or including all packaging costs.
Tootmiskuludele lisatud protsentide kohta järeldas Üldkohus kohtuotsuse punktis 141, et pelk viide arvandmetele ilma täiendavate selgitusteta ei olnud piisav, et mõista, milliseid protsente muude kulude ja finantskulude puhul tegelikult kasutati.
In paragraphs 135 to 140 of its judgment, the General Court held that the Union institutions did not provide any explanation as to why the cost of manufacturing was determined excluding packaging costs instead of taking account the cost provided by Viraj.
Uus hindamine komisjonis
As regards the percentages added to the cost of manufacturing, the General Court concluded, in paragraph 141 of its judgment, that mere reference to the figures without further explanation was not sufficient to make it possible to understand which percentages were actually used for other costs and finance costs.
Komisjon hindas uuesti tootmiskulude kindlaksmääramist.
Re-assessment by the Commission
Komisjon järeldas, et korrektse võrdluse huvides ja Üldkohtu tõstatatud probleemide lahendamiseks tuleks kasutada äriühingu Viraj poolt teatatud tootmiskulusid, sealhulgas pakendamist.
The Commission re-assessed the determination of the manufacturing costs.
Edasiste arvutuste ümberhinnatud alus ennetab äriühingu Viraj esimest vastuväidet ja selle laiendamist Üldkohtu poolt seoses ebaselgusega tootmiskulude kindlaksmääramisel.
The Commission concluded that, for reasons of correct comparison and in order to address the General Court's concerns, the costs of manufacturing as reported by Viraj, notably including packaging, should be used.
Sellest tulenevalt korrigeeriti põhjenduses 34 nimetatud korrigeerimistegurit allapoole ja seda kohaldati äriühingu Viraj poolt tooteliigi kohta teatatud tootmiskulude suhtes, kasutades sama meetodit, mida on kirjeldatud põhjendustes 33 ja 34.
That reassessed choice of basis for further calculations pre-empts the first objection by Viraj and by extension by the General Court with regard to the uncertainty surrounding the determination of the manufacturing costs.
Kuna äriühing Viraj põhimõtteliselt aktsepteeris meetodit, mille käigus kohandati tootmiskulusid, määrates müügi-, üld- ja halduskulud määruse (EÜ) nr 1225/2009 artikli 2 lõike 5 kohaselt käibe alusel, peetakse äriühingu Viraj poolt teatatud tootmiskulude korrigeerimist teguriga, mis põhineb avaldatud raamatupidamise aastaruandel, täielikult jälgitavaks äriühingu Viraj enda andmete alusel.