natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In 2011, the losses were born by the TSO and DSO to whose network the exempted baseload consumers were connected.
Vastavalt 2011. aasta ARegVi §-le 17 peavad võrguettevõtjad järgima võrgutasude kindlaksmääramisel seda tulu lubatud maksimumtaset.
Furthermore, pursuant to the seventh sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011, the TSO had to set off the sum of their payments to the DSO and their own losses amongst themselves.
Võrguettevõtjatel on siiski jätkuvalt kohustus tagada enne elektrienergia võrgutasude avaldamist, et võrgutasudest saadav tulu oleks piisav nende eeldatavate kulude katmiseks (kuid tulu lubatud maksimumtaseme piires).
For the detailed rules on how to carry out that set-off, Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 referred to Paragraph 9 of the Combined Heat and Power Generation Act (Kraft-Wärme-Kopplungsgesetz, ‘KWKG’) applicable at the time, which was to be applied by analogy.
Nagu allpool selgitatakse, võttis BNetzA vastu regulatiivse otsuse eesmärgiga reguleerida üksikasjalikumalt lisatasusüsteemi, mis seati lõpuks sisse alates 2012. aastast (vt punkt 2.4.2).
The set-off served to spread the financial burden between the TSO in such a way that each TSO bore the same burden in proportion to the electricity supplied to final consumers (directly or indirectly) connected to their respective network area.
2011. aastal seevastu ei rakendatud 2011. aasta StromNEVi § 19 lõike 2 kuuendat ja seitsmendat lauset ja iga võrguettevõtja kandis ise oma kulud (vt punkt 2.4.3).
Paragraph 9 of the KWKG, to which the seventh sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 referred, established the system by which TSOs were compensated through the so-called CHP-surcharge for the extra costs resulting from their obligation to pay support to producers of cogenerated electricity connected to their network under the KWKG and their obligation to compensate DSOs for the support that they also paid to producers of cogenerated electricity connected to their network under the KWKG.
RAHASTAMINE NN § 19 KOHASE LISATASU KAUDU ALATES 2012.
The analogous application of Paragraph 9 of the KWKG implied that network operators could introduce a surcharge to obtain compensation for the financial losses resulting from the full exemption and that the revenues collected from this surcharge had to be transferred from DSOs to the TSOs.
AASTAST
In addition, Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 stipulated that Paragraph 20 of the StromNEV 2011 was applicable by analogy.
Peale selle pani BNetzA jaotusvõrguettevõtjatele kohustuse kanda sellest lisatasust saadud tulud kord kuus üle põhivõrguettevõtjatele (nagu on sätestatud ka KWKG § 9 lõikes 5, millele viidatakse 2011. aasta StromNEVi § 19 lõike 2 seitsmendas lauses).
Paragraph 20 of the StromNEV 2011 stated that electricity grid operators had to make sure, prior to publishing their network charges for electricity, that the revenues of the charges were sufficient to cover their expected costs.
§ 19 kohase lisatasu eesmärk oli sisse seada rahastamismehhanism, mis jaotaks 2011. aasta StromNEVi § 19 lõike 2 kohaldamisest tuleneva finantskoormuse läbipaistvalt ja ühetaoliselt ning looks seega võrdsed tingimused kõigile elektritarbijatele kogu Saksamaal.
Since the entry into force of the ARegV, which establishes a regulatory system that is aimed at incentivising network operators to a more efficient network management, network charges do not need to be approved by the BNetzA anymore (as a result of Paragraph 23a of the EnWG).
§ 19 kohast lisatasu summat ei arvutanud mitte BNetzA, vaid selle pidid igal aastal arvutama põhivõrguettevõtjad BNetzA kehtestatud meetodi kohaselt.
According to Paragraph 17 ARegV 2011 this authorized maximum revenue level must be respected when network operators determine network charges.
Vabastuse esimese aasta (st 2012) kohta määras BNetzA siiski kindlaks, et § 19 kohase lisatasu kaudu tuleb sisse nõuda 440 miljonit eurot.
Network operators continue, however, to be obliged to make sure prior to publishing their network charges for electricity, that the revenues of the charges were sufficient to cover their expected costs (but within the limit of the authorized maximum revenue level).
Lisatasu arvutamisel lähtuti sellest summast.
As explained below, the BNetzA adopted a regulatory decision in order to regulate more in detail the surcharge system, which was eventually put in place as of 2012 (see section 2.4.2).
300 miljonit eurot sellest tuli sisse nõuda täieliku vabastuse tõttu saamata jäänud tulu hüvitamiseks.
By contrast, in 2011, the sixth and seventh sentences of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 were not implemented and each network operator bore its own costs (see section 2.4.3).
Ülejäänud 140 miljonit eurot tuli kasutada individuaalsete võrgutasude tõttu saamata jäänud tulu hüvitamiseks vastavalt 2011. aasta StromNEVi § 19 lõike 2 esimesele lausele.
FINANCING VIA THE ‘PARAGRAPH 19-SURCHARGE’ AS OF 2012
Enne StromNEVi muutmist 26. juuli 2011. aasta seaduse artikliga 7 hüvitati ebatüüpiliste võrgukasutajate individuaalsete võrgutasude tõttu saamata jäänud tulu, kui võrguettevõtja oli tõhus äriühing ja võis seega ARegVi alusel teha kõik oma kulud tasa võrgutasude kaudu: kuna võrguettevõtjad teadsid ette, et osa kasutajaid maksab vähem, võisid nad seda võrgutasude arvutamisel vastavalt StromNEVi §-le 20 arvesse võtta.
The legal framework for the compensation and the set-off of the losses in revenue resulting from the full exemption was concretized by a regulatory decision of the BNetzA adopted on 14 December 2011 (‘the regulatory decision of 14 December 2011’) on the basis of Paragraph 29(1) of the EnWG and point 6 of Paragraph 30(2) of the StromNEV 2011.
Vastavalt 2011. aasta StromNEVi § 19 lõike 2 kuuendale ja seitsmendale lausele tuli saamata jäänud tulu, mis oli tingitud mittetippkoormuse tarbijate individuaalsetest võrgutasudest ja baaskoormuse tarbijate täielikust vabastusest, hüvitada aga spetsiaalse lisatasu kaudu.
The decision imposed on the DSO the obligation to collect from end users a surcharge called the ‘Paragraph 19-surcharge’.
Lisaks sellele oli 14. detsembri 2011. aasta regulatiivses otsuses sätestatud, et põhivõrguettevõtjad peavad igal aastal kindlaks määrama eelneva aasta finantsressursside tegeliku vajaduse.
The BNetzA further imposed on the DSO the obligation to transfer the proceeds from this surcharge to the TSO on a monthly basis (as also provided for under Paragraph 9(5) of the KWKG to which the seventh sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 refers).
Kui § 19 kohasest lisatasust saadud tulud ületasid summat, mida oli tegelikult vaja, et hüvitada põhivõrguettevõtjale saamata jäänud tulu, mis oli tingitud täielikust vabastusest ja jaotusvõrguettevõtjatele hüvitise maksmisest, tuli järgmise aasta lisatasu selle vahe võrra vähendada.
The purpose of the Paragraph 19-surcharge was to establish a financing mechanism that distributes the financial burden resulting from the application of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 in a transparent and homogenous way and thus to create equal conditions for all electricity consumers across Germany.
Ebapiisavate tulude korral suurendati lisatasu vastavalt.
The amount of the Paragraph 19-surcharge was not calculated by the BNetzA but needed to be calculated each year by the TSO on the basis of the methodology set out by the BNetzA.
2011.
This implied that the TSO had to determine on the one hand the forecasted financial losses resulting from the full exemption compared to the full network charge and on the other hand the forecasted consumption in order to determine the Paragraph 19-surcharge per kWh.
AASTA RAHASTAMISMEHHANISM
For the first year of operation (that is to say 2012), however, the BNetzA set the amount that needed to be recovered through the Paragraph 19-surcharge at EUR 440 million.
14. detsembri 2011. aasta regulatiivses otsuses oli sõnaselgelt sätestatud, et 2011. aasta saamata jäänud tulu ei ole põhjenduses 30 kirjeldatud hüvitus- ja tasaarvestusmehhanismiga hõlmatud.
This amount served as a basis for the calculation of the surcharge.
Jaotusvõrguettevõtjatel ei olnud seega õigust saada 2011. aasta saamata jäänud tulu eest põhivõrguettevõtjatelt hüvitist.
Of this amount, EUR 300 million needed to be recovered in order to compensate for the losses in revenue resulting from the full exemption.
Nii jaotusvõrguettevõtjad kui ka põhivõrguettevõtjad pidid need kahjud katma ise oma vahenditest.
The remaining EUR 140 million were destined to cover the losses in revenue resulting from individual network charges based on the first sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011.
Nad võisid kirjendada need kahjud oma nn reguleerimiskontole (Regulierungskonto), mis avati ARegVi alusel.
Before the amendments introduced by Article 7 of the Law of 26 July 2011 in the StromNEV, the loss of revenues resulting from individual network charges for atypical network users were recouped, to the extent that the network operator was an efficient company and hence could under the ARegV recoup its entire costs, through network charges: as network operators knew in advance that some users would pay less, they could already factor that in in the calculation of network charges under Paragraph 20 of the StromNEV.
Nagu põhjenduses 32 on märgitud, kehtestati ARegViga õigusraamistik, mille eesmärk on anda võrguettevõtjatele stiimulid tõhusamaks võrguhalduseks ja mille raames kohaldatakse võrguettevõtjate suhtes BNetzA kehtestatud tulu maksimumtaset.
Under the sixth and seventh sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011, however, the loss of revenues resulting from individual network charges for non-peak consumers and the full exemption for baseload consumers had to be compensated through a dedicated surcharge.
See tulu lubatud maksimumtase kehtestati kuni viieaastaseks reguleerimisperioodiks.
In addition, the regulatory decision of 14 December 2011 provided that the TSO had to establish for each year what the real need in terms of financial resources was for the previous year.
Tulu maksimumtaseme kindlaksmääramiseks on võrguettevõtjad kohustatud esitama BNetzA-le enne reguleerimisperioodi algust mitmesugused raamatupidamisandmed (sh kulud ja tulud).
Where the proceeds from the Paragraph 19-surcharge exceeded the amount actually needed to compensate the TSO for the losses in revenue resulting from the full exemption and the compensation of DSO, the surcharge in the subsequent year would have to be reduced by the difference.
Peale selle muudetakse tulu maksimumtaset, mida võrguettevõtjad võivad võrgukasutajatelt saada, viieaastase reguleerimisperioodi jooksul, et võtta arvesse võrguettevõtjate ebatõhusust ja ärgitada neid oma tõhusust suurendama.
Where the proceeds were insufficient, the surcharge was increased accordingly.
Heakskiidetud tulu maksimumtase väheneb seega reguleerimisperioodi jooksul.
FINANCING MECHANISM FOR 2011
BNetzA hindab võrguettevõtja tõhusust enne reguleerimisperioodi võrguettevõtjate võrdluse põhjal.
The regulatory decision of 14 December 2011 explicitly stated that the losses in revenue incurred in 2011 were not covered by the compensation and set-off mechanism described in recital 30.
Heakskiidetud tulu maksimumtaseme ja tegelikult saadud tulu positiivne või negatiivne vahe kirjendatakse spetsiaalsele reguleerimiskontole, mis on BNetzA hallatav arvestusvahend (ARegVi § 5), mille eesmärk on suunata võrguettevõtjaid tõhusamalt tegutsema.
As regards the losses incurred in 2011, the DSO were thus not entitled to be compensated by the TSO.
Viieaastase reguleerimisperioodi 2009–2013 lõpus tasaarvestati jääktulud jääktulude vähendamise teel.
Both the DSO and the TSO had to cover those losses in revenue from their own resources.
Sellest tulenenud positiivne või negatiivne jääk kanti üle järgmisse reguleerimisperioodi (2011. aasta ARegVi § 5 lõige 4) ja jaotati teise reguleerimisperioodi viie aasta peale muidu kohaldatava tulu maksimumtaseme vähendamise või suurendamisena.
As mentioned in recital 32, the ARegV established a regulatory system that is aimed at incentivising network operators to a more efficient network management and under which network operators are subject to a maximum revenue level established by the BNetzA.
Kui reguleerimisperioodi konkreetsel aastal saadud tulu oli tulu heakskiidetud maksimumtasemest üle 5 % väiksem, oli asjaomasel võrguettevõtjal õigus oma võrgutasusid kohandada (et vältida sellise olukorra kordumist järgmisel aastal ja et vältida võrgutasude järsku suurenemist järgmisel reguleerimisperioodil).
This authorized maximum revenue level is established for a regulatory period of 5 years the maximum.
Viimasel juhul võis võrguettevõtja siiski valida, kas võrgutasusid kohandada või mitte.
In order to establish this maximum revenue level, network operators are obliged to provide the BNetzA with various accounting data (including costs and revenues) prior to the start of a regulatory period.
Võrguettevõtjatel täieliku vabastuse tõttu 2011. aastal saamata jäänud tulu tuli hüvitada just selles raamistikus.
In addition, the maximum revenue level that network operators are allowed to obtain from network users is evolving during the 5 year regulatory period to take into account inefficiencies of network operators in order to induce them to increase efficiency.
Võrguettevõtjad vaidlustasid just selle tõttu nii täieliku vabastuse kui ka BNetzA regulatiivse otsuse.
This implies that the approved maximum revenue will decrease during the regulatory period.
Kui 2011. aastal saamata jäänud tulu tasaarvestati esimese reguleerimisperioodi lõpus selle reguleerimisperioodi teistel aastatel saadud täiendava tuluga, siis seda kahju ei hüvitatud.
The efficiency of a network operator is measured prior to the regulatory period based on a comparison of the network operators by the BNetzA.
Ainult siis, kui kahju ei saanud 2013. aastal lõppenud reguleerimisperioodil täiendava tuluga tasaarvestada, sai järgmisel reguleerimisperioodil 2011. aastal saamata jäänud tulu kaudselt hüvitada, sest selle tulemusena tõusis veidi järgmise reguleerimisperioodi heakskiidetud tulu maksimumtase.
The first regulatory period was from 2009 to 2013.
Isegi sellisel juhul ei hüvitatud kahju siiski täielikult, sest ARegVi kohaselt hüvitatakse ainult tõhusa ettevõtja kulud, mitte kõik kulud.
The positive or negative differences between the approved maximum revenue level and the actually obtained revenues are booked on a special regulatory account, which is an accounting tool administered by the BNetzA (Paragraph 5 of the ARegV) in order to steer network operators towards more efficiency.
2011. aasta StromNEVi seletuskirjast ilmneb, et baaskoormuse tarbijad vabastati täielikult võrgutasudest seetõttu, et baaskoormuse tarbijad avaldavad võrgule väidetavalt stabiliseerivat mõju.
The resulting positive balance or negative balance was transferred to the next regulatory period (Paragraph 5(4) of the ARegV 2011) and spread over the five years of the second regulatory period as a decrease or increase of the otherwise applicable maximum revenue level.
Komisjon leidis oma algatamisotsuses, et täieliku vabastusega anti valikuline eelis sellistele baaskoormuse tarbijatele, kelle energiatarbimine on vähemalt 7000 tundi aastas ja rohkem kui 10 gigavatti tunnis.
However, if the revenues obtained in a given year of the regulatory period were to exceed by more than 5 % the approved maximum revenue level, the network operator concerned would have to adapt its network charges (to avoid that the same situations occurs again in the following year and to avoid that the reduction of network charges would be postponed until the next regulatory period).
Peale selle leidis komisjon, et 2012. aastal kehtestatud § 19 kohase lisatasu puhul on tegemist riigi ressurssidega ning et põhivõrguettevõtjad olid määratud seda haldama, samal ajal kui BNetzA kontrollis reguleerimiskonto (Regulierungskonto) kaudu nende tegevust.
If the revenues obtained in a given year of the regulatory period were to be below the approved maximum revenue level by more than 5 %, the network operator concerned would have the right to adapt its network charges (to avoid that the same situations occurs again in the following year and avoid a sudden increase of network charges in the next regulatory period).
Komisjon tundis seoses 2011. aastaga muret, et täielikku vabastust võidi rahastada riigi ressurssidest juba enne § 19 kohase lisatasu kehtestamist.
The network operator has, however, in the latter case the choice to adapt the network charges or not..
Komisjoni sõnul võis riigi ressursside olemasolu tuletada asjaolust, et KWKG §-ga 9 lubati võrguettevõtjatel kehtestada võrgukasutajatele lisatasu, millest saadavaid tulusid haldavad põhivõrguettevõtjad.
It is in this framework that the losses in revenue incurred by the network operators due to the full exemption in 2011 had to be compensated.
Lisaks sellele leidis komisjon, et 2011. aastal täieliku vabastuse tõttu saamata jäänud tulu võidi hüvitada reguleerimiskonto (Regulierungskonto) kaudu, mida kontrollis BNetzA.
At the time of the ‘Verprobung’ for 2011 (and which took place in 2010), the full exemption was not known and could not have been taken into account when network charges were established for 2011.
Komisjon märkis ka, et Saksamaa ei ole esitanud abi kokkusobivuse kohta ühtegi põhjendust ja on pelgalt mõista andnud, et see mõjub võrkudele stabiliseerivalt, hindamata selle mõju suurust.
As Germany has confirmed by Email of 24 October 2017, based on the then applicable ARegV 2011, the losses in revenue incurred in 2011 (that is to say the difference between allowed revenues and actually obtained revenues) could not be recouped by an adaptation of the 2011 network charges given that network charges had to be set in advance in the framework of the ‘Verprobung’ pursuant to Paragraph 20 of the StromNEV and could not be modified over the course of that year.
Sellest tulenevalt algatas komisjon ametliku uurimismenetluse.
They were actually obliged to set this loss off with profits from other years of the regulatory period.
SÜNDMUSED PÄRAST ALGATAMISOTSUST
This is also why network operators challenged the full exemption and the BNetzA regulatory decision of 14 December 2011.
Kohus leidis, et 2011. aasta StromNEVi § 19 lõike 2 teise lause alusel antud täieliku vabastuse puhul ei järgitud 2011. aasta EnWG § 24 nõudeid, mille kohaselt oli liiduvalitsusel üksnes õigus kindlaks määrata individuaalsete võrgutasude arvutamise üksikasjad, mitte aga kehtestada täielik vabastus võrgutasudest.
The losses in revenue incurred by the network operators due to the full exemption could also not be recouped through an increase in network charges in 2012 given that network charges for 2012 could only be linked to forecasted costs to be incurred in 2012.
Kohus leidis veel, et võrgutasud on pakutava teenuse (st võrgule juurdepääsu ja selle kasutamise) hind ning et täielikku vabastust ei saa pidada individuaalseks võrgutasuks või teenuse hinnaks, vaid privileegiks, millega tehakse erand põhimõttest, et võrguettevõtjatele tuleks võrgu kasutamise eest maksta proportsionaalseid võrgutasusid.
By contrast, the losses in revenue – if not already compensated by efficiency gains in 2011 – had to be booked on the Regulierungskonto.
Ta märkis, et baaskoormuse tarbijate stabiliseeriv mõju võib küll õigustada võrgutasu vähendamist, kuid mitte täielikku vabastust, sest ka need baaskoormuse tarbijad kasutavad võrku.
Where, at the end of the first regulatory period, the losses in revenue for 2011 were set off against additional revenues in other years of that regulatory period, no compensation of the losses would occur.
Lõpuks märkis kohus, et § 19 kohane lisatasu ei kujuta endast võrgutasu, vaid lisaks võrgutasudele kogutavat lisatasu; see ei ole võrgu kasutamise hind, vaid üksnes lisatasu, mis kehtestati eesmärgiga hüvitada võrguettevõtjatele täieliku vabastusega tekitatud finantskahjud.
Only where the losses could not be set off against additional revenues in the regulatory period ending in 2013 could the loss of revenues in 2011 lead to an indirect compensation over the next regulatory period by leading to a slight increase of the approved maximum revenue level of the next regulatory period.
Peale selle märkis kõrgeim üldkohus, et 2011. aasta EnWG § 24 lõike 1 esimene ja kolmas lause rajanesid põhimõttel, et võrguettevõtjatel on õigus saada nende võrkude kasutamise eest hüvitist ja et baaskoormuse tarbijate stabiliseerivat mõju ei saa pidada võrguettevõtja hüvitiseks võrgu kasutamise eest, kuna see stabiliseeriv mõju ei ole võrgu kasutamise eest makstav hüvitis, vaid lihtsalt võrgu kasutamise tagajärg.
However, even in that situation, as the ARegV does not compensate full costs, but only costs of an efficient operator, there would normally not be a full compensation.
Kõrgeim üldkohus märkis veel, et kuigi see stabiliseeriv mõju võib olla võrguettevõtjatele majanduslikult huvipakkuv ja võib õigustada võrgutasude vähendamist, ei saa seda automaatselt pidada täieliku vabastuse õigustuseks lihtsalt elektrienergia kasutamise tundide arvu alusel, võttes eelkõige arvesse seda, et ka baaskoormuse tarbijad aitavad kaasa võrgu tippkoormuse kujunemisele.
It follows from the explanatory memorandum to the StromNEV 2011 that the full exemption for baseload consumers had been introduced because of the alleged stabilizing effects that baseload consumers have on the network.
Lõpuks kinnitas kõrgeim üldkohus, et § 19 kohane lisatasu ei kujuta endast võrgutasu, vaid lisaks võrgutasudele kogutavat lisatasu; see ei ole võrgu kasutamise hind, vaid üksnes lisatasu, mis kehtestati eesmärgiga hüvitada võrguettevõtjatele täieliku vabastusega tekitatud finantskahjud.
GROUNDS FOR INITIATING THE PROCEDURE
Nii Düsseldorfi kõrgeim piirkondlik kohus kui ka Saksamaa Liitvabariigi kõrgeim üldkohus tunnistasid 2011. aasta StromNEVi § 19 lõike 2 teise lause kohase täieliku vabastuse ja selle alusel antud individuaalse vabastuse tühiseks.
In its Opening Decision, the Commission concluded that the full exemption conferred a selective advantage on such baseload consumers that have an annual electricity consumption exceeding 7000 hours of full use and 10 GWh of consumption.
Saksa haldusõigusest nähtub siiski, et Saksamaa ei saa aegumistähtaegade tõttu tegelikult nõuda abisaajatelt abi tagastamist.
Moreover, the Commission found that the Paragraph 19-surcharge, which was introduced in 2012, constituted a State resource and that the TSO had been appointed to administer it while being monitored by the BNetzA through the Regulierungskonto.
Pealegi, nagu on kirjeldatud põhjenduses 55, on 2014. aasta StromNEVi § 32 lõikes 7 sätestatud, et 2011. aasta StromNEVi § 19 lõike 2 teise lause alusel vastu võetud vabastamisotsused kaotasid kehtivuse alles 1. jaanuaril 2014.
The Commission indicated that the existence of State resources could be derived from the fact that Paragraph 9 of the KWKG entitled the network operators to levy a surcharge from the network users, the proceeds of which would be administered by the TSO.
Vastavalt StromNEVile 14. augusti 2013. aasta määruse artikliga 1 muudetud kujul (edaspidi „2014. aasta StromNEV“) oli BNetzA kohustatud kehtestama individuaalsete võrgukulude kindlaksmääramise metoodika üksikasjalikud eeskirjad.
Also, the Commission considered that the losses in revenue due to the full exemption in 2011 could have been compensated via the Regulierungskonto which the Commission found to be monitored by the BNetzA.
BNetzA kehtestas sel eesmärgil regulatiivse otsusega, mis võeti vastu EnWG § 29 alusel, füüsilise tee meetodi.
The Commission also noted that Germany had not presented any compatibility ground for the aid and had merely referred to the stabilising impact on networks without quantifying that impact.
Kuigi meetodit on veidi muudetud, vastab see sisuliselt füüsilise tee meetodile, mida kasutati individuaalsete võrgutasude arvutamiseks 2010. aasta StromNEVi kohaselt (vt käesoleva otsuse põhjendus 19).
The Commission therefore opened the formal investigation procedure.
Kõrgeim üldkohus kinnitas 13. detsembri 2016. aasta määrusega seda füüsilise tee meetodit käsitlevat regulatiivset otsust.