natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The materiality threshold set by a competent authority of a particular jurisdiction might also have to be applied by institutions operating on a cross-border basis.
Konkreetse jurisdiktsiooni pädeva asutuse kehtestatud olulisuse piirmäära võib olla vaja kohaldada ka piiriüleselt tegutsevate krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes.
The level of a threshold set by the competent authority of another jurisdiction might therefore be an important factor when a competent authority is assessing whether the level of risk reflected by a certain threshold is reasonable.
Teise jurisdiktsiooni pädeva asutuse määratud piirmäära suurus võib seetõttu olla oluline tegur selle hindamisel, kas teatava piirmäära kajastatav riskitase on mõistlik.
Therefore, materiality thresholds defined by the competent authorities should be transparent and should be notified to the European Banking Authority (EBA) so that they can be made public.
Seepärast peaks pädeva asutuse kehtestatud olulisuse piirmäär olema läbipaistev ja see tuleks esitada Euroopa Pangandusjärelevalvele (EBA) avaldamiseks.
The competent authorities should set the materiality threshold at a level that corresponds to the level of risk they consider reasonable.
Pädevad asutused peaksid kehtestama sellise suurusega olulisuse piirmäära, mis vastab nende arvates mõistlikule riskitasemele.
As that level of risk depends on the way the materiality threshold is applied in the default identification process, it is necessary for competent authorities when setting the threshold to make certain assumptions about how the amounts and ratios which will be compared with the absolute and relative component of the materiality threshold will be calculated and at which stage of the default identification process the materiality threshold applies.
Kuna riskitase sõltub sellest, kuidas makseviivituse kindlakstegemise käigus olulisuse piirmäära kohaldatakse, peavad pädevad asutused piirmäära kehtestamisel tegema teatavaid oletusi selle kohta, kuidas arvutatakse summad ja määrad, mida võrreldakse olulisuse piirmäära absoluutse ja suhtelise komponendiga, ning millises makseviivituse kindlakstegemise protsessi etapis olulisuse piirmäära kohaldatakse.
In that context, the threshold should be set in such a way that institutions are able to identify obligors that pose significantly higher risks because of partial or irregular but systematically late payments, and to identify a material credit obligation past due in a timely manner.
Selle alusel tuleks piirmäär kehtestada nii, et krediidiasutused ja investeerimisühingud saaksid kindlaks teha võlgnikud, kes kujutavad endast märkimisväärselt suuremaid riske maksete osaliste või ebaregulaarsete, kuid süstemaatiliste hilinemiste tõttu, ja saaksid piisavalt vara tuvastada tähtajaks tasumata krediidi iseloomuga olulise nõude.
The materiality of past due credit obligations forms part of the definition of default in Article 178(1)(b) of Regulation (EU) No 575/2013.
Tähtajaks tasumata krediidi iseloomuga nõuete olulisus on osa määruse (EL) nr 575/2013 artikli 178 lõike 1 punktis b esitatud makseviivituse määratlusest.
For institutions that use the Internal Ratings Based Approach (‘IRB Approach’), any change of that definition leads to material changes in the rating systems that are used for calculating own funds requirements for credit risk.
Sisereitingute meetodit kasutavate krediidiasutuste ja investeerimisühingute jaoks tähendab igasugune muudatus kõnealuses määratluses ka olulisi muudatusi krediidiriski omavahendite nõuete arvutamisel kasutatavates reitingusüsteemides.
Therefore, a competent authority should not change the materiality threshold unless it is inadequate due to changed market or economic conditions leading to significant distortions in the default identification processes
Seepärast ei tohiks pädev asutus olulisuse piirmäära muuta, välja arvatud juhul, kui see ei sobi muutunud turu- või majandustingimuste tõttu ja see võiks märkimisväärselt takistada makseviivituse kindlakstegemist.
The competent authorities should be allowed to defer the application of the materiality thresholds for institutions that are required to perform material changes to their IRB models and for institutions for which the implementation of such thresholds is burdensome because their previous approach for determining the materiality of past due exposures is significantly different from those thresholds.
Pädevatel asutustel peaks olema lubatud lükata olulisuse piirmäärade kohaldamise algus edasi krediidiasutuste ja investeerimisühingute puhul, mis peavad oluliselt muutma oma sisereitingute mudelit, ning krediidiasutuste ja investeerimisühingute puhul, mille jaoks selliste piirmäärade kasutamine oleks koormav, kuna nende varasem tähtajaks tasumata nõuete olulisuse kindlaksmääramise meetod erineb suuresti kõnealustest piirmääradest.
Furthermore, for institutions using the IRB Approach but applying the Standardised Approach to part of their exposures on the basis of Article 148 or 150 of Regulation (EU) No 575/2013, the date of application of the new materiality thresholds should be aligned for all exposures of those institutions.
Peale selle tuleks krediidiasutuste ja investeerimisühingute puhul, mis kasutavad sisereitingute meetodit, kuid mis osade nõuete puhul kasutavad määruse (EL) nr 575/2013 artikli 148 või 150 alusel standardmeetodit, kohaldada kõigi nende riskipositsioonide suhtes uusi olulisuse piirmäärasid samast kuupäevast.
However, to prevent excessive delays in the application of thresholds across the Union, such longer periods should be limited.
Et aga ennetada liidus liigseid viivitusi piirmäärade kasutuselevõtul, peaks selline ajapikendus olema piiratud.
The competent authorities should be allowed sufficient time to perform the comprehensive analysis necessary for setting the materiality threshold at a reasonable level.
Et kehtestada mõistliku suurusega olulisuse piirmäär, tuleks pädevatele asutustele anda piisavalt aega põhjaliku analüüsi tegemiseks.
This Regulation is based on the draft regulatory technical standards submitted by the EBA to the Commission
Käesolev määrus põhineb EBA poolt komisjonile esitatud regulatiivsete tehniliste standardite eelnõul.
The EBA has conducted open public consultations on the draft regulatory technical standards on which this Regulation is based, analysed the potential related costs and benefits and requested the opinion of the Banking Stakeholder Group established in accordance with Article 37 of Regulation (EU) No 1093/2010 of the European Parliament and of the Council,
EBA on korraldanud käesoleva määruse aluseks oleva regulatiivsete tehniliste standardite eelnõu kohta avaliku konsultatsiooni, analüüsinud võimalikke asjaomaseid kulusid ja tulusid ning küsinud arvamust Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1093/2010 artikli 37 kohaselt loodud pangandussektori sidusrühmade kogult,
Conditions for setting the materiality threshold for retail exposures
Olulisuse piirmäära kehtestamise tingimused jaenõuete puhul
A competent authority shall set for all institutions in its jurisdiction a single materiality threshold for retail exposures.
Pädev asutus kehtestab kõigile tema jurisdiktsioonis olevatele krediidiasutustele ja investeerimisühingutele ühtse jaenõuete olulisuse piirmäära.
However, for institutions applying the definition of default laid down in points (a) and (b) of the first subparagraph of Article 178(1) of Regulation (EU) 575/2013 at the level of an individual credit facility, the competent authority may set a separate single materiality threshold for retail exposures.
Pädev asutus võib aga kehtestada eraldi ühtse jaenõuete olulisuse piirmäära nende krediidiasutuste ja investeerimisühingute jaoks, mis kohaldavad määruse (EL) nr 575/2013 artikli 178 lõike 1 esimese lõigu punktides a ja b sätestatud makseviivituse määratlust konkreetse krediidilimiidi tasandil.
The materiality threshold referred to in the first subparagraph of paragraph 1 shall consist of an absolute and a relative component.
Lõike 1 esimeses lõigus osutatud olulisuse piirmäär koosneb absoluutsest ja suhtelisest komponendist.
The absolute component shall be expressed as a maximum amount for the sum of all amounts past due owed by an obligor to the institution, the parent undertaking of that institution or any of its subsidiaries (‘credit obligation past due’).
Absoluutset komponenti väljendatakse võlgniku kõigi selliste tähtajaks tasumata kohustuste maksimaalse summana, mis tal on krediidiasutuse või investeerimisühingu, selle emaettevõtja või mis tahes tütarettevõtja ees (edaspidi „tähtajaks tasumata krediidi iseloomuga nõuded“).
The maximum amount shall not exceed 100 EUR or the equivalent of that amount in the relevant national currency.
Maksimaalne summa ei tohi ületada 100 eurot või samaväärset summat vastava riigi vääringus.
The relative component shall be expressed as a percentage reflecting the amount of the credit obligation past due in relation to the total amount of all on-balance sheet exposures to that obligor of the institution, the parent undertaking of that institution or any of its subsidiaries, excluding equity exposures.
Suhtelist komponenti väljendatakse protsendina, mis kajastab tähtajaks tasumata krediidi iseloomuga nõuete summa osakaalu krediidiasutuse või investeerimisühingu, emaettevõtja või mis tahes selle tütarettevõtja bilansis võlgniku vastu olevate nõuete kogusummast (välja arvatud omakapitali investeeringud).
The percentage shall be between 0 % and 2,5 % and shall be set at 1 % whenever that percentage reflects a level of risk that the competent authority considers to be reasonable in accordance with Article 3
See protsent peab jääma 0 ja 2,5 % vahele ja selle tasemeks määratakse 1 % alati, kui see kajastab riskitaset, mida pädev asutus peab artikli 3 kohaselt mõistlikuks.
The materiality threshold referred to in the second subparagraph of paragraph 1 shall be set in accordance with the conditions laid down in paragraph 2, with the only difference that ‘credit obligation past due’ and ‘total amount of all on-balance sheet exposures of the institution to that obligor, excluding equity exposures’ shall refer to the amounts of the credit obligation of the obligor that result from a single credit facility granted by the institution, the parent undertaking or any of its subsidiaries.
Lõike 1 teises lõigus osutatud olulisuse piirmäär kehtestatakse vastavalt teises lõigus sätestatud tingimustele ainult selle erinevusega, et „tähtajaks tasumata krediidi iseloomuga nõue“ ja „krediidiasutuse või investeerimisühingu bilansis kõnealuse võlgniku vastu olevate nõuete kogusumma“ osutab võlgniku krediidi iseloomuga nõuete summale, mis tulenevad krediidiasutuse või investeerimisühingu, emaettevõtja või mis tahes tütarettevõtja antud ühest krediidiliinist.
When setting the materiality threshold in accordance with this Article, the competent authority shall take into account the risk characteristics of retail exposures and the specification of retail exposures as set out in Article 147 of Regulation (EU) No 575/2013 for banks applying the Internal Ratings Based Approach and in Article 123 of that Regulation for institutions that apply the Standardised Approach.
Käesoleva artikli kohaselt olulisuse piirmäära kehtestamisel võtab pädev asutus arvesse jaenõuete riskitunnuseid ja jaenõuete kriteeriume, mis sisereitingute meetodit kasutavate pankade puhul on sätestatud määruse (EL) nr 575/2013 artiklis 147 ja standardmeetodit kasutavate krediidiasutuste ja investeerimisühingute puhul kõnealuse määruse artiklis 123.
When setting the materiality threshold in accordance with this Article, the competent authority shall assume that the obligor is defaulted when both the limit expressed as the absolute component of the materiality threshold and the limit expressed as the relative component of that threshold are exceeded either for 90 consecutive days or for 180 consecutive days, where all of the exposures included in the calculation of the credit obligation past due are secured by residential or SME commercial real estate and the 90 days have been replaced by 180 days in accordance with Article 178(1)(b) of Regulation (EU) No 575/2013 for those exposures.
Käesoleva artikli kohaselt olulisuse piirmäära kehtestamisel eeldab pädev asutus, et võlgnik on makseviivituses, kui nii olulisuse piirmäära absoluutkomponendina väljendatud künnist kui ka piirmäära suhtelise komponendina väljendatud künnist ületatakse kas 90 või 180 päeva järjest – viimane ajavahemik kehtib juhul, kui kõik tähtajaks tasumata krediidi iseloomuga nõuete arvutamisesse haaratud positsioonid on tagatud elamukinnisvara või VKE ärikinnisvaraga ja 90 päeva on nende nõuete puhul määruse (EL) nr 575/2013 artikli 178 lõike 1 punkti b kohaselt asendatud 180 päevaga.
Materiality threshold for exposures other than retail exposures
Olulisuse piirmäär muude kui jaenõuete puhul
A competent authority shall set for all institutions in its jurisdiction a single materiality threshold for exposures other than retail exposures.
Pädev asutus kehtestab kõigile tema jurisdiktsioonis olevatele krediidiasutustele ja investeerimisühingutele ühtse muude kui jaenõuete olulisuse piirmäära.
The materiality threshold referred to in paragraph 1 shall be set in accordance with the conditions laid down in Article 1(2) with the only difference that the absolute component of that materiality threshold shall not exceed 500 EUR or the equivalent of that amount in the relevant national currency.
Lõikes 1 osutatud olulisuse piirmäär kehtestatakse vastavalt artikli 1 lõikes 2 sätestatud tingimustele ainult selle erinevusega, et kõnealuse olulisuse piirmäära absoluutne komponent ei tohi ületada 500 eurot või sellega samaväärset summat vastava riigi vääringus.
When setting the materiality threshold in accordance with this Article, the competent authority shall take into account the risk characteristics of exposures other than retail exposures.
Käesoleva artikli kohaselt olulisuse piirmäära kehtestamisel võtab pädev asutus arvesse muude kui jaenõuete riskitunnuseid.
When setting the materiality threshold in accordance with this Article, the competent authority shall assume that the obligor is defaulted when both the limit expressed as the absolute component of the materiality threshold and the limit expressed as the relative component of that threshold are exceeded either for 90 consecutive days or for 180 consecutive days, where the exposures included in the calculation of the credit obligation past due are exposures to a public sector entity and the 90 days have been replaced by 180 days in accordance with Article 178(1)(b) of Regulation (EU) No 575/2013 for those exposures.
Käesoleva artikli kohaselt olulisuse piirmäära kehtestamisel eeldab pädev asutus, et võlgnik on makseviivituses, kui nii olulisuse piirmäära absoluutkomponendina väljendatud künnist kui ka piirmäära suhtelise komponendina väljendatud künnist ületatakse kas 90 või 180 päeva järjest – viimane ajavahemik kehtib juhul, kui tähtajaks tasumata krediidi iseloomuga nõuete arvutamisesse haaratud positsioonid on nõuded avaliku sektori asutuse vastu ja 90 päeva on nende nõuete puhul määruse (EL) nr 575/2013 artikli 178 lõike 1 punkti b kohaselt asendatud 180 päevaga.
Level of risk
Riskitase
A competent authority shall consider that a materiality threshold reflects a reasonable level of risk, pursuant to the requirements in Article 178(2)(d) of Regulation (EU) No 575/2013, where that threshold neither leads to the recognition of an excessive number of defaults that are due to other circumstances than financial difficulties of an obligor nor to significant delays in the recognition of defaults that are due to financial difficulties of an obligor.
Pädev asutus on seisukohal, et olulisuse piirmäär peegeldab määruse (EL) nr 575/2013 artikli 178 lõike 2 punkti d kohaselt mõistlikku riskitaset, kui selle piirmäära tõttu ei tuvastata liiga palju makseviivitusi, mis tulenevad muudest asjaoludest kui võlgniku finantsraskused, ega viibi võlgniku makseraskustest tingitud makseviivituste kindlakstegemine märkimisväärselt.
Notification of the materiality thresholds
Olulisuse piirmääradest teavitamine
A competent authority shall notify EBA of the materiality thresholds set in its jurisdiction.
Pädev asutus teavitab EBAt oma jurisdiktsioonis kehtestatud olulisuse piirmääradest.
A component authority setting the relative component of the materiality threshold at a higher or lower percentage than 1 % shall substantiate that choice to EBA.
Pädev asutus, mis kehtestab olulisuse piirmäära suhtelise komponendi, mis on suurem või väiksem kui 1 %, peab seda EBA-le põhjendama.
Updating of the materiality thresholds
Olulisuse piirmäärade ajakohastamine
Where the absolute component of the materiality threshold is set in a currency other than the euro and where, due to volatility of currency exchange rates, the equivalent of that component is higher than 100 EUR for retail exposures or 500 EUR for exposures other than retail exposures, the threshold shall remain unchanged, unless the competent authority substantiates to EBA that the materiality threshold no longer reflects a level of risk that the competent authority considers to be reasonable.
Kui olulisuse piirmäära absoluutne komponent kehtestatakse muus vääringus kui euro ja kui valuutakursi kõikumise tõttu on see komponent jaenõuete puhul suurem kui 100 eurot või muude kui jaenõuete puhul suurem kui 500 eurot, siis piirmäära ei muudeta, välja arvatud juhul, kui pädev asutus tõendab EBA-le, et olulisuse piirmäär ei peegelda enam pädeva asutuse poolt mõistlikuks peetavat riskitaset.
Date of application of the materiality thresholds
Olulisuse piirmäärade kohaldamise algusaeg
A competent authority shall set a date for the application of the materiality threshold which may vary for different categories of institutions but which shall be no later than 31 December 2020 for institutions using the Standardised Approach laid down in Part Three, Title II, Chapter 2 of Regulation (EU) 575/2013.
Pädev asutus kehtestab olulisuse piirmäära kohaldamise alguskuupäeva, mis võib krediidiasutuste ja investeerimisühingute lõikes erineda, kuid mis määruse (EL) nr 575/2013 III osa II jaotise 2. peatükis sätestatud standardmeetodit kasutavate krediidiasutuste ja investeerimisühingute puhul ei ole hiljem kui 31. detsembril 2020.
It shall apply from 7 May 2018.
Seda kohaldatakse alates 7. maist 2018
1.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. novembri 2010. aasta määrus (EL) nr 1093/2010, millega asutatakse Euroopa Järelevalveasutus (Euroopa Pangandusjärelevalve), muudetakse otsust nr 716/2009/EÜ ning tunnistatakse kehtetuks komisjoni otsus 2009/78/EÜ (ELT L 331, 15.12.2010, lk 12).
Commission Delegated Regulation (EU) 2018/172
Komisjoni delegeeritud määrus (EL) 2018/172,
amending Annexes I and V to Regulation (EU) No 649/2012 of the European Parliament and of the Council concerning the export and import of hazardous chemicals
millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 649/2012 (ohtlike kemikaalide ekspordi ja impordi kohta) I ja V lisa
Having regard to Regulation (EU) No 649/2012 of the European Parliament and of the Council of 4 July 2012 concerning the export and import of hazardous chemicals, and in particular Article 23(4) thereof,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. juuli 2012. aasta määrust (EL) nr 649/2012 ohtlike kemikaalide ekspordi ja impordi kohta, eriti selle artikli 23 lõiget 4,
Regulation (EU) No 649/2012 implements the Rotterdam Convention on the Prior Informed Consent Procedure for certain hazardous chemicals and pesticides in international trade (‘Rotterdam Convention’), signed on 11 September 1998 and approved, on behalf of the European Community, by Council Decision 2003/106/EC.
Määrusega (EL) nr 649/2012 on rakendatud teatavate ohtlike kemikaalide ja pestitsiididega rahvusvaheliseks kauplemiseks nõusoleku saamise korda käsitlev Rotterdami konventsioon (edaspidi „Rotterdami konventsioon“), millele kirjutati alla 11. septembril 1998 ning mis kiideti Euroopa Ühenduse nimel heaks nõukogu otsusega 2003/106/EÜ.
The substance 3-decen-2-one has not been approved in accordance with Regulation (EC) No 1107/2009 of the European Parliament and of the Council, with the effect that that substance is banned for use as a pesticide and thus should be added to the lists of chemicals contained in Parts 1 and 2 of Annex I to Regulation (EU) No 649/2012.
3-detseen-2-ooni ei ole vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 1107/2009 heaks kiidetud, mistõttu on selle aine pestitsiidina kasutamine keelatud ning see tuleks seega lisada määruse (EL) nr 649/2012 I lisa 1. ja 2. osas esitatud kemikaalide loeteludesse.
No application for renewal of the approval of the active substance carbendazim was submitted in accordance with Regulation (EC) No 1107/2009, with the effect that carbendazim is banned for use as a pesticide in the group of plant protection products and thus should be added to the list of chemicals contained in Part 1 of Annex I to Regulation (EU) No 649/2012.
Määruse (EÜ) nr 1107/2009 alusel ei ole esitatud toimeaine karbendasiimi heakskiidu pikendamise taotlust, mistõttu on karbendasiimi kasutamine taimekaitsetoodete rühma kuuluva pestitsiidina keelatud ning see tuleks seega lisada määruse (EL) nr 649/2012 I lisa 1. osas esitatud kemikaalide loetelusse.
No application for renewal of the approval of the active substance tepraloxydim was submitted in accordance with Regulation (EC) No 1107/2009, with the effect that tepraloxydim is banned for use as a pesticide and thus should be added to the lists of chemicals contained in Parts 1 and 2 of Annex I to Regulation (EU) No 649/2012.
Määruse (EÜ) nr 1107/2009 alusel ei ole esitatud toimeaine tepraloksüdiimi heakskiidu pikendamise taotlust, mistõttu on tepraloksüdiimi kasutamine pestitsiidina keelatud ning see tuleks seega lisada määruse (EL) nr 649/2012 I lisa 1. ja 2. osas esitatud kemikaalide loeteludesse.
The substances cybutryne and triclosan have not been approved for use in biocidal products in accordance with Regulation (EU) No 528/2012 of the European Parliament and of the Council, with the effect that those substances are banned for use as a pesticide and thus should be added to the lists of chemicals contained in Parts 1 and 2 of Annex I to Regulation (EU) No 649/2012.
Tsübutriini ega triklosaani ei ole vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EL) nr 528/2012 biotsiidides kasutamiseks heaks kiidetud, mistõttu on nende ainete pestitsiidina kasutamine keelatud ning need tuleks seega lisada määruse (EL) nr 649/2012 I lisa 1. ja 2. osas esitatud kemikaalide loeteludesse.
The substance triflumuron has not been approved for use in biocidal products in accordance with Regulation (EU) No 528/2012, with the effect that that substance is banned for use in the sub-category ‘other pesticide including biocides’ and thus should be added to the list of chemicals contained in Part 1 of Annex I to Regulation (EU) No 649/2012.
Triflumurooni ei ole vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EL) nr 528/2012 biotsiidides kasutamiseks heaks kiidetud, mistõttu on selle aine kasutamine alamkategooria „muu pestitsiid, k.a biotsiidid“ all keelatud ning see tuleks seega lisada määruse (EL) nr 649/2012 I lisa 1. osas esitatud kemikaalide loetelusse.
The substances 5-tert-butyl-2,4,6-trinitro-m-xylene, benzyl butyl phthalate, diisobutyl phthalate, diarsenic pentaoxide and tris (2-chloroethyl) phosphate are listed in Annex XIV to Regulation (EC) No 1907/2006 of the European Parliament and of the Council since they have been identified as substances of very high concern.
5-tert-butüül-2,4,6-trinitro-m-ksüleen, bensüülbutüülftalaat, diisobutüülftalaat, diarseenpentaoksiid ja tris(2-kloroetüül)fosfaat on kantud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1907/2006 XIV lisasse, sest need on kindlaks määratud väga ohtlike ainetena.
Consequently, those substances are subject to authorisation.
Seetõttu on nende ainete jaoks vajalik luba.
Since no authorisations were granted, those substances are severely restricted for industrial use.
Kuna lube ei ole antud, on nende ainete tööstuslik kasutamine rangelt piiratud.