natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The next step in the determination of the network charges will be to convert the total annual costs of the networks into the network charges.
Kõigepealt määratakse kõrgepingeelektri konkreetsed aastakulud, jagades kõrgepingeelektri aastased kogukulud sellel tasandil mõõdetud aastase tippkoormusega, sest võrgutasandi tippkoormust peetakse peamiseks kuluteguriks.
They are determined top-down for each voltage level (from high voltage to low voltage).
Seda väljendatakse eurodes kilovati (kW) kohta.
First the so-called specific annual costs of the high voltage level are determined by dividing the total annual costs of the high voltage level by the annual peak load measured on that high voltage level, as the peak load of the network level is viewed as the main cost determining factor.
Kasutades iga võrgutasandi puhul üheaegsusfunktsiooni, mida kirjeldatakse põhjenduses 14, arvestatakse konkreetsed aastakulud ümber ühendusvõimsuse hinnaks (eurot/kW) ja tarbitud elektrienergia ühiku hinnaks (eurot/kW).
This is expressed in EUR/kW.
Seda korratakse seejärel järgmisel pingetasandil.
Via the ‘simultaneity function’ of each grid level described in recital 14 below, the specific annual costs will be converted into a price per connection capacity, in EUR/kW and into a price per unit of electricity consumed, in EUR/kWh.
Järgmise pingetasandi aastased kogukulud koosnevad siiski selle tasandi enda kuludest ja eelnevalt pingetasandilt üle kandunud kuludest.
The same exercise is then done for the next voltage level.
Ülekandunud kulud vastavad eelneva tasandi kogukuludele, millest on maha arvatud võrgukasutajatelt (otseselt selle pingetasandiga seotud lõpptarbijad ja elektritarnijad) saadud võrgutasud.
However the total annual costs of the next voltage level will be composed on its own costs and of rolled-over costs from the upstream voltage level.
Joonisel 1 on kujutatud kulude ülekandumist.
The rolled over costs correspond to the total costs of the upstream level minus the network charges obtained from network users (final consumers and electricity suppliers directly connected to that voltage level).
Ülalt alla elektrivooluga võrgus kannavad võrgukasutajad seega selle võrgutasandi kulud, millega nad on seotud, aga ka osa eelnevate tasandite võrkude kuludest, sest neid võrke kasutatakse samuti neile elektrienergia ülekandmiseks.
The following figure 1 shows the roll-over of costs.
Joonis 1
In a network in which electricity flows top-down, network users will thus have to bear the costs of the network level to which they are connected, as well as part of the costs of the upstream networks as those networks are used to transmit the electricity to them as well.
Võrgukulude ülekandumine võrgutasude kindlaksmääramisel (1)
Figure 1
Joonisel: HS – kõrgepinge, MS – keskpinge, NS – madalpinge, HS/MS – alajaam, kus kõrgepinge muundatakse keskpingeks, MS/NS – alajaam, kus keskpinge muundatakse madalpingeks.
Roll-over of network costs for the determination of network charges (1)
Allikas: komisjon lähtus Saksamaa esitatud kirjeldusest ja täiendas seda teabega, mis saadi jooniselt 1 BNetzA 2015. aasta detsembri aruandes „Netzentgeltsystematik Elektrizität“, mis on kättesaadav aadressil https://www.bundesnetzagentur.de/SharedDocs/Downloads/DE/Sachgebiete/Energie/Unternehmen_Institutionen/Netzentgelte/Netzentgeltsystematik/Bericht_Netzentgeltsystematik_12-2015.pdf?__blob=publicationFile&v=1.
In the figure, HS stands for high voltage, MS stands for medium voltage, NS stands for low voltage, HS/MS stands for the substation in which high voltage is transformed to medium voltage, MS/NS stands for the substation converting medium voltage to low voltage.
Vaadeldava pingetaseme suhtes kohaldatakse üheaegsusfunktsiooni, tagamaks, et kulud jaotatakse eri võrgukasutajate vahel, kajastades üksikute võrgukasutajate tekitatud tegelikke kulusid, nagu on nõutud StromNEVi § 16 lõikes 1.
Source: Commission based on description provided by Germany and completed with the information contained in Figure 1 of the BNetzA Report ‘Netzentgeltsystematik Elektrizität’ of December 2015 available under https://www.bundesnetzagentur.de/SharedDocs/Downloads/DE/Sachgebiete/Energie/Unternehmen_Institutionen/Netzentgelte/Netzentgeltsystematik/Bericht_Netzentgeltsystematik_12-2015.pdf?__blob=publicationFile&v=1.
Üheaegsustegur väljendab tõenäosust – lähtudes varasematest andmetest –, et kõnealuse üksiku võrgukasutaja elektritarbimine annab panuse asjaomase võrgutasandi aastase tippkoormuse kujunemisse.
The simultaneity function referred to above under recital 13 is described in Paragraph 16(2) StromNEV and Annex 4 of StromNEV 2011.
Üheaegsusfunktsiooni peamine mõte seisneb selles, et võrgukasutajad, kes annavad suurema tõenäosusega panuse aastase tippkoormuse kujunemisse, maksavad suuremat võimsustasu.
This function attributes to each network user a ‘simultaneity factor’ between 0 and 1.
Iga võrgutasandi kasutajad on lõpptarbijad, kes on otseselt seotud nii kõrgepingetasandi kui ka järgnevate võrgutasanditega.
The simultaneity factor expresses the probability — based on historical figures — that the electricity consumption of the individual network user in question contributes to the annual peak load of the network level concerned.
Seejärel kantakse vaadeldava võrgutasandi kõigi võrgukasutajate üheaegsustegurid graafiku y-teljele ja seatakse vastavusse kasutustundide arvuga aastas (x-telg).
The simultaneous annual peak load of the network is an important cost driver of the network given that this annual peak load is important for the dimensioning of network in which electricity is flowing top-down.
Nii saadakse üheaegsusfunktsioon.
The idea behind the simultaneity function is that network users which have a higher probability of contributing to the annual peak load will pay a higher capacity tariff.
See funktsioon on lineaarne ja pidev, kuid koosneb kahest lineaarsest osast, mis lõikuvad järsu nurga moodustavas punktis, mis võrdub 2500 kasutustunniga aastas.
The users of each network level are the final consumers directly connected to the high voltage level as well as downstream network levels.
Seejärel arvestatakse üheaegsusfunktsioon ümber ühendusvõimsuse tariifiks (eurot/kW) ja tarbitud elektrienergia ühiku tariifiks (eurot/kWh).
The simultaneity factors of all network users of the network level considered are then introduced into a graph on the y-axis and put in correlation with the number of annual hours of full use (x-axis).
Võrgutasude kehtestamisel peavad võrguettevõtjad arvesse võtma ka tulu maksimumtaset, mille föderaalne elektri-, gaasi-, telekommunikatsiooni-, posti- ja raudteeamet Bundesnetzagentur (edaspidi „BNetzA“) on nende puhul heaks kiitnud (tulu lubatud maksimumtaseme kohta vt ka põhjendus 43).
This results into the simultaneity function.
Tegelikult tähendab see tulu maksimumtase, mille määramisel lähtutakse võrdlusest teiste võrguettevõtjatega, et ebatõhususe tõttu tekkivaid kulusid ei saa katta võrgutasudest.
This function is linear and continuous but composed of two linear parts which intersect at a kink at 2500 annual usage hours made.
Selle süsteemi eesmärk on suurendada võrguettevõtjate tõhusust.
The simultaneity function is then converted into a tariff per connection capacity in EUR/kW and into a tariff per unit of electricity consumed in EUR/kWh.
Kui tulu lubatud maksimumtaseme muutmine tooks kaasa võrgutasude vähenemise, peab võrguettevõtja võrgutasusid kohandama (energiatõhususe stiimulite kehtestamist energiavarustusvõrkude jaoks käsitleva määruse (Verordnung über die Anreizregulierung der Energieversorgungsnetze, edaspidi „2011. aasta ARegV“) § 17, lõige 2).
When establishing the network charges, network operators must also take into account the maximum revenue level allowed for each one of them by the Federal Network Agency (Bundesnetzagentur, ‘BNetzA’) (on the maximum revenue level allowed, see also recital 43).
Kasutades enamiku võrgukasutajate võrgutasude kindlaksmääramisel põhjendustes 11–15 kirjeldatud meetodit, rakendatakse kulude põhjuslikkuse põhimõtet.
In practice, this maximum revenue level, which is established by benchmarking with other network operators, will have as consequence that high costs resulting from inefficiencies cannot be recovered through network charges.
StromNEVi § 19 lõikes 2 osutatakse kahte liiki ebatüüpilistele võrgukasutajatele.
This system aims at improving the efficiency of the network operators.
Esimesse liiki kuuluvad kasutajad, kelle aastane tippkoormus erineb prognoositavalt ja oluliselt sama võrguga ühendatud kõigi teiste võrgukasutajate üheaegsest aastasest tippkoormusest (StromNEVi § 19 lõike 2 esimene lause).
The methodology described in recitals 11 to 15 above implements the ‘principle of cost-causality’ when determining the network charges for the majority of network users.
Selliseid esimese liigi ebatüüpilisi võrgukasutajaid nimetatakse edaspidi mittetippkoormuse tarbijateks.
Paragraph 19 of the StromNEV addresses the network charges to be paid in line with the principle of cost-causality by so-called atypical network users, i.e. users with a consumption or load pattern that differs significantly from the consumption or load profile of the other users as provided for in point 3 of the first sentence of Paragraph 24 of the EnWG 2011.
Teise liiki kuuluvad kasutajad, kelle aastane energiatarbimine on vähemalt 7000 tundi ja rohkem kui 10 gigavatti tunnis (GWh) (StromNEVi § 19 lõike 2 teine lause).
The heading of Paragraph 19 of the StromNEV is ‘atypical network use’.
Selliseid teise liigi ebatüüpilisi võrgukasutajaid nimetatakse edaspidi baaskoormuse tarbijateks.
Paragraph 19(2) of the StromNEV identifies two groups of atypical network users: Firstly, users whose annual peak load predictably and significantly deviates from the simultaneous annual peak load of all other network users connected to the same network (first sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV).
Enne 26. juuli 2011. aasta seaduse artikliga 7 tehtud muudatust, mida on täpsemalt kirjeldatud punktis 2.2, oli 3. septembri 2010. aasta seadusega muudetud StromNEVi (edaspidi „2010. aasta StromNEV“) § 19 lõikes 2 sätestatud, et nii mittetippkoormuse kui ka baaskoormuse tarbijad peavad maksma individuaalseid võrgutasusid, nagu on sõnaselgelt ette nähtud ka 2011. aasta EnWG § 24 esimese lause punktis 3 sätestatud volitusega (vt põhjendus 7).
Typically this concerns network users who are systematically consuming outside peak load times because for instance they are running equipment at night.
Selliste võrgutasude puhul tuli nõuetekohaselt arvesse võtta ebatüüpilise võrgukasutaja tarbimismustrit.
This first category of atypical network users is hereinafter designated as ‘non-peak consumers’.
Täpsemalt on 2010. aasta StromNEVi § 19 lõike 2 kolmandas lauses sätestatud, et individuaalsed võrgutasud peaksid kajastama ebatüüpilise võrgukasutaja panust üldiste võrgutasude vähendamisse või võrgutasude suurendamise vältimisse.
Secondly, users with an annual electricity consumption reaching minimum 7000 hours of use and exceeding 10 gigawatt hours (GWh) (second sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV).
BNetzA avaldas 2010. aastal suunisdokumendi, milles kirjeldatakse nn füüsilise tee meetodit, mida tuleks rakendada baaskoormuse tarbijate tekitatud võrgukulude ja seega nende individuaalsete võrgutasude kindlaksmääramiseks.
This second category of atypical network users is hereinafter designated as ‘baseload consumers’.
Füüsilise tee meetodi eesmärk on kindlaks teha konkreetse võrgukasutaja individuaalsed kulud.
Before the amendment introduced by Article 7 of the Law of 26 July 2011 and described more in detail below in section 2.2, Paragraph 19(2) of the StromNEV as amended by the Law of 3 September 2010 (‘StromNEV 2010’) stated that both non-peak and baseload consumers were to pay individual network charges as also explicitly provided under the empowerment laid down in point 3 of the first sentence of Paragraph 24 of the EnWG 2011 (see recital 7 above).
Selle meetodiga mõõdetakse tarbimiskohast asjakohase elektritootmisrajatiseni viiva olemasoleva otseliini tegeliku kasutamise kulusid, arvutades selle võrguosa kapitali- ja tegevuskulud, mida kasutatakse baaskoormuse tarbija ühendamiseks lähima elektrijaamaga, mis suudab katta kogu selle baaskoormuse tarbija elektrivajaduse, ja liites neile selliste võrguteenuste kulud, mida baaskoormuse tarbija on kasutanud (kui on).
Such individual network charges were to take due account of the consumption pattern of the atypical network user.
2010. aasta StromNEVi § 19 lõike 2 teises lauses on siiski sätestatud, et nii mittetippkoormuse kui ka baaskoormuse tarbijad peavad maksma miinimumtasu, mis on vähemalt 20 % avaldatud võrgutasust; see tähendab, et individuaalne võrgutasu, mis arvutatakse vastavalt ebatüüpilise võrgukasutaja panusele üldiste võrgutasude vähendamisse või võrgutasude suurendamise vältimisse, ei saa olla väiksem kui 20 % avaldatud võrgutasust.
More precisely, the third sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2010 required that the individual network charge should reflect the contribution of the atypical network user to a reduction of the overall network charges or their contribution to avoiding an increase in network charges.
Saksamaa selgitas, et kõnealuse miinimumtasu eesmärk on tagada, et ka ebatüüpilised võrgukasutajad maksaksid miinimumtasu selle avaliku võrgu haldamiseks, millega nad on ühendatud.
To this end, in 2010, the BNetzA published a guidance paper outlining the so-called ‘physical path methodology’ that should be applied to determine the network costs caused by the baseload consumers and thereby their individual network charges.
Saksamaa on eelkõige baaskoormuse tarbijate kohta märkinud, et kui nad asuvad väga lähedal baaskoormuselektrijaamale, võivad füüsilise tee meetodil arvutatavad võrgutasud olla peaaegu olematud.
The physical path methodology aims at identifying the stand-alone costs of a particular network user.
Need baaskoormuse tarbijad saavad siiski kasu avalikust elektrivõrgust ja selle pakutavast elektrienergia varustuskindlusest.
It measures the costs of a virtual use of an existing direct line from the consumption site to an adequate generation installation by computing the capital and operational expenditures of the part of the network used to connect the baseload consumer to the closest power plant that can cover the entire needs of the baseload consumer and adding the costs of network services that the baseload consumer has been using, if any.
Peale selle on Saksamaa selgitanud, et miinimumtasu puhul võetakse arvesse asjaolu, et füüsilise tee meetodit saab kasutada üksnes alternatiivse vahendina individuaalsete võrgukulude kindlaksmääramiseks.
The second sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2010, however, required both non-peak and baseload consumers to pay a minimum contribution of at least 20 % of the published network charge, that is to say the individual network charge calculated based on the contribution of the atypical network user to a reduction of the overall network charges or their contribution to avoiding an increase in network charges could not be lower than 20 % of the published network charge.
TÄIELIK VABASTUS AASTATEL 2011–2013
Germany has explained that this minimum contribution aims at guaranteeing that also atypical network users pay a minimum contribution to the management of the public grid to which they are connected.
26. juuli 2011. aasta seaduse artikliga 7 muudetud StromNEViga, mis jõustus 4. augustil 2011, kuid mida kohaldati tagasiulatuvalt alates 1. jaanuarist 2011 (edaspidi „2011. aasta StromNEV“), kaotati baaskoormuse tarbijate individuaalsete võrgutasude süsteem ja asendati see täieliku vabastusega võrgutasude maksmise kohustusest.
Concerning baseload consumers in particular, Germany has indicated that if they are located very close to a baseload power plant, the network charges calculated based on the physical path methodology could be close to zero.
Mittetippkoormuse tarbijate individuaalsed võrgutasud jäeti alles, nagu ka nende kohustus maksta vähemalt 20 % avaldatud võrgutasust.
Those baseload consumers, however, still benefit from the public network and the secured electricity supply that it provides.
Vastavalt 2011. aasta StromNEVi § 19 lõike 2 teisele lausele vabastati võrgutasudest lõpptarbijad, kelle energiatarbimine on vähemalt 7000 tundi aastas ja rohkem kui 10 gigavatti tunnis.
Germany has moreover explained that the minimum contribution was taking account of the fact that the physical path methodology can only serve as a proxy to determine the individual network costs.
Nii algatamisotsus kui ka käesolev otsus puudutavad just seda vabastust (edaspidi „täielik vabastus“).
THE FULL EXEMPTION BETWEEN 2011 AND 2013
7000 tunni künnis iseloomustab baaskoormuse tarbijat selles mõttes, et lõpptarbija saavutab selle künnise üksnes siis, kui ta jääb peaaegu pidevalt sama koormusega võrku ühendatuks.
In the StromNEV as amended by Article 7 of the Law of 26 July 2011, which entered into force on 4 August 2011 but was retroactively applicable as of 1 January 2011 (‘StromNEV 2011’), the system of individual network charges for baseload consumers was abolished and replaced by a full exemption from the obligation to pay network charges.
Energiatarbimise tunnid on kindlaks määratud StromNEVi § 2 lõikes 2 elektrienergia aastatoodangu ja asjaomase võrgukasutaja aastase tippkoormuse jagatisena.
Individual network charges for non-peak consumers remained in place as well as their obligation to pay at least 20 % of the published network charge.
Vastavalt 2011. aasta StromNEVi § 19 lõike 2 kolmandale lausele võis sama lõike teises lauses sätestatud vabastuse anda alles pärast seda, kui pädev reguleeriv asutus (kas BNetzA või mõni piirkondlik reguleeriv asutus ehk Landesregulierungsbehörde) oli kontrollinud, kas õiguslikud tingimused on täidetud.
According to the second sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 end users were to be exempted from network charges if their annual energy consumption reaches at least 7000 hours of full use and exceeds 10 GWh of consumption.
Pärast kontrollimist väljastas BNetzA või Landesregulierungsbehörde loa, millega baaskoormuse tarbijale anti täielik vabastus alates 1. jaanuarist 2011 (kui kõik tingimused olid sel kuupäeval täidetud) ja see vabastus oli tähtajatu (kui tingimused on jätkuvalt täidetud).
That exemption (‘the full exemption’) constitutes the subject-matter of both the Opening Decision and this Decision.
Täieliku vabastuse tulemusena vähenesid võrguettevõtjate tulud.
The threshold of 7000 hours of full use is what characterizes a baseload consumer in the sense that this threshold can only be reached if the end user concerned remains almost constantly connected to the network with the same load.
Seda finantskahju on alates 2012. aastast hüvitatud spetsiaalse lisatasu kaudu (vt punkt 2.4).
Hours of (full) use are defined under Paragraph 2(2) of the StromNEV as the quotient of the annual power output and the annual peak load of the respective network user.
2011. aastaks ei kehtestatud aga spetsiaalset lisatasu ja võrguettevõtjad pidid 2011. aastal finantskahju ise kandma.
Pursuant to the third sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011, the exemption provided for in the second sentence of the same paragraph was to be granted only once the competent regulatory authority (either the BNetzA or one of the regional regulators, ‘Landesregulierungsbehörde’) had verified that the legal conditions were fulfilled.
Täielik vabastus kaotati StromNEVi muudatusega alates 1. jaanuarist 2014.
Once that verification was completed, the BNetzA or the Landesregulierungsbehörde delivered an authorisation that entitled the baseload consumer to the full exemption as of 1 January 2011 (provided all conditions were met at that date) and for an indefinite period (provided that the requirements continued to be met).
ABISAAJAD JA ABISUMMA
The full exemption resulted in a reduction of revenues for network operators.
Valdav enamik neist ettevõtjatest kuulub eri tööstusharudesse, eelkõige keemia- (sh tööstusgaaside), paberi-, tekstiili-, terase-, värviliste metallide, nafta rafineerimise ja klaasi tootmise harusse.
This financial loss has been compensated through a special surcharge as of 2012 (see section 2.4 below).
Ainult üksikud teenusesektorisse (nt veebimajutus) kuuluvad ettevõtjad said täieliku vabastuse.
The full exemption was abolished by an amendment to the StromNEV as of 1 January 2014.
Saksamaa esitatud hinnangutest ilmneb, et võrguettevõtjad kandsid aastatel 2011–2013 täieliku vabastuse tõttu ligikaudu 900 miljonit eurot kahju võrreldes olukorraga, kui baaskoormuse tarbijad oleksid maksnud tavalist tasu.
BENEFICIARIES AND AID AMOUNT
RAHASTAMISMEHHANISM
Germany has provided a provisional list of undertakings entitled to an exemption under the second sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011.
2011.
Based on this information, more than 200 undertakings were exempted from network charges under the second sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 in the period 2011 to 2013.
AASTA STROMNEVI §-S 19 KIRJELDATUD RAHASTAMISMEHHANISM
Only occasionally have undertakings involved in the service sector (for instance web hosting) obtained a full exemption.
2011. aasta StromNEVi § 19 lõike 2 kuuenda lausega pandi põhivõrguettevõtjatele kohustus hüvitada jaotusvõrguettevõtjatele täieliku vabastuse tõttu saamata jäänud tulu.
Those undertakings were undertakings with large data centres.
Lisaks sellele pidid põhivõrguettevõtjad vastavalt 2011. aasta StromNEVi § 19 lõike 2 seitsmendale lausele ise tasaarvestama jaotusvõrguettevõtjatele tehtavad maksed ja omaenda kahjud.
The estimates provided by Germany indicate that the losses incurred by the network operators due to the full exemption over the period 2011 to 2013 amount to approximately EUR 900 million compared to a situation in which baseload consumers would have paid the normal charge.
Seoses sellise tasaarvestamise üksikasjalike eeskirjadega viidati 2011. aasta StromNEVi § 19 lõikes 2 tollal kohaldatud soojuse ja elektrienergia koostootmise seaduse (Kraft-Wärme-Kopplungsgesetz, edaspidi „KWKG“) §-le 9, mida tuli kohaldada analoogia põhjal.
The loss is, however, probably lower as in the calculation of the 2011 network charges network operators normally took into account the fact that the baseload consumers would have been eligible for individual network charges under Paragraph 19(2) of the StromNEV 2010.
Tasaarvestus pidi jaotama finantskoormuse põhivõrguettevõtjate vahel nii, et iga põhivõrguettevõtja kandis sama koormust proportsionaalselt elektrienergia hulgaga, mida ta tarnis asjaomase võrgupiirkonnaga (otse või kaudselt) ühendatud lõpptarbijatele.
FINANCING MECHANISM
KWKG § 9 kohaldamine analoogia põhjal tähendas, et võrguettevõtjad võisid kehtestada lisatasu hüvitise saamiseks täieliku vabastuse tõttu kantud finantskahju eest ja et selle lisatasu kaudu kogutud tulud tuli jaotusvõrguettevõtjatelt üle kanda põhivõrguettevõtjatele.
THE FINANCING MECHANISM AS DESCRIBED IN PARAGRAPH 19 OF THE STROMNEV 2011
Peale selle on 2011. aasta StromNEVi § 19 lõikes 2 sätestatud, et 2011. aasta StromNEVi § 20 kohaldatakse analoogia põhjal.
Given that the exempted baseload consumers were connected to different network levels, the full exemption led to losses in revenue both for the transmission system operators (‘TSO’) and the distribution system operators (‘DSO’).
2011. aasta StromNEVi §-s 20 on sätestatud, et elektrivõrguettevõtjad peavad enne elektrienergia võrgutasude avaldamist veenduma, et võrgutasudest saadav tulu on piisav eeldatavate kulude katmiseks.
The sixth sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 obliged the TSO to compensate the DSO for their losses in revenue resulting from the full exemption.
Alates ARegVi jõustumisest, millega kehtestatakse õigusraamistik, mille eesmärk on anda võrguettevõtjatele stiimulid tõhusamaks võrguhalduseks, ei pea BNetzA enam võrgutasusid heaks kiitma (EnWG § 23a tulemusena).
However, for the reasons set out in detail under section 2.4.3, such compensation de facto only took place as of 2012.
2011. aasta ARegVi § 32 lõike 1 punktis 1 on selle asemel sätestatud, et BNetzA kiidab heaks tulu maksimumtaseme, mida võrguettevõtjatel on lubatud võrgukasutajatelt saada.