natgillin/translations-raw huggingface dataset:
According to Equitalia's investment mandate, liquid assets held by the Fondo Unico di Giustizia may only be deposited on current accounts showing adequate levels of solidity and reliability, or be invested in Italian State bonds.
Meede nr 2: seadus eelnevalt mahaarvatavate laenude kohta
Throughout court proceedings, the seized amounts keep belonging to the original owners, who cannot dispose of them.
Ajakirjanduse väitel oli Ilval 2014. aasta mais raskusi palkade maksmisega ja tarnijatele tasumisega.
In the case of the Riva assets, Article 3, paragraph 1, of Law Decree No 1/2015 introduced an ad hoc provision, by which these assets could be transferred to Ilva before the end of the criminal proceedings.
Teatati, et pangad on tõrksad üleminekulaenu andmisel, et ettevõte saaks katta oma likviidsusvajadusi.
Pursuant to this provision, the transfer had to take place under specific terms and conditions.
Samuti selgub, et kogu 2014. aasta jooksul võtsid Itaalia ametiasutused (eelkõige Majandusarengu Ministeeriumi ja Puglia kohalike asutuste kaudu) osa kohtumistest ja aruteludest, kus finantsasutustega arutati sellise laenu andmist.
Ilva would first issue bonds amounting to the value of the Riva assets.
11. augustil 2014 muutis Itaalia dekreetseaduse nr 101/2013 artikli 12 lõiget 5, määratledes erandkorras eelnevalt mahaarvatavana laenud, mida antakse erakorraliselt hallatavatele, riigile strateegiliselt olulistele ettevõtjatele keskkonna- ja äritegevuse saneerimise kavade rakendamiseks.
The Fondo Unico di Giustizia would then use the Riva assets under its custody to subscribe to these bonds.
Maksejõuetu ettevõtja likvideerimisele mineva vara hulgas antakse eelnevalt mahaarvatavatele laenudele esimene rahuldamisjärk, seades need ettepoole ettevõtja teistelt võlausaldajatelt saadud laenudest ja kohustustest.
As a result, Ilva's bonds would replace the Riva assets in the accounts of the Fondo Unico di Giustizia as collateral in the context of the pending criminal proceedings.
Ilva olukord oli vastavuses seaduses esitatud määratlusega ja seega sai Ilvale antavaid laene edaspidi pidada eelnevalt mahaarvatavateks laenudeks.
The same Law Decree specified that money received by Ilva following this transfer had to be earmarked for the implementation of its Environmental Plan.
Kuu pärast seda seadusemuudatust, 11. septembril 2014 leppisid kolm erapanka kokku, et annavad Ilvale 250 miljonit eurot laenu.
On 11 May 2015, by means of a judicial decree (Decreto di Trasferimento), the national judge ordered the transfer of the Riva assets.
Laenu lõpptähtpäev oli 28. veebruar 2015; Ilva seda ei tagastanud.
However, the transfer to the Fondo Unico di Giustizia could not take place because the Riva assets were kept by the Riva family on bank accounts located outside of Italy, and the foreign courts having jurisdiction on these accounts consistently refused to transfer the assets to Italy.
Meede nr 3: riigigarantii 400 miljoni euro suurusele laenule
The situation unlocked when, in December 2016, the Riva family and Ilva reached a settlement agreement, by which the concerned members of the Riva family gave their consent to making the Riva assets held by them on their foreign bank accounts definitely available to Ilva in the legal form provided for by Article 3, paragraph 1, of Law Decree No 1/2015.
Dekreetseaduse nr 1/2015 artikli 3 lõikega 1ter lubati Ilval pidada huvitatud pankadega läbirääkimisi 400 miljoni euro suuruse eelnevalt mahaarvatava laenu üle, millel on riigigarantii.
According to the Italian authorities, Ilva's damage claims against the Riva family could have reached ca.
Laen oli mõeldud Ilva keskkonnakava rakendamiseks.
EUR […].
Majandus- ja rahandusminister andis 30. aprilli 2015. aasta käskkirjaga riigigarantii, mille preemia on 3,12 % aastas.
In addition to the EUR 1,1 billion which were object of the seizure and earmarked by law for the Environmental Plan, the Riva family also agreed to make available to Ilva a further amount of EUR 145 million in order to support its business operations.
Pärast riigigarantii andmist, 27. mail 2015 nõustusid kolm finantseerimisasutust andma Ilvale 400 miljoni euro suuruse laenu, mis jagunes järgmiselt: 330 miljonit eurot CDP-lt, 50 miljonit eurot Intesa Sanpaololt ja 20 miljonit eurot Banco Popolarelt.
As a result of this settlement agreement, the Riva assets were repatriated to Italy and transferred to the Fondo Unico di Giustizia, which on 13 and 22 June 2017 subscribed in total to EUR […] of bonds newly issued by Ilva.
Intesa Sanpaolo ja Banco Popolare on samad kaks panka, mis osalesid meetmes nr 2.
Measure 2: the law on pre-deductible loans
Meede nr 4: kompromisskokkulepe Fintecnaga
According to the press, in May 2014 Ilva was facing difficulties in paying salaries and suppliers.
Ilva erastamise ajal 1995. aastal nõustus riigile kuuluv IRI garanteerima erastamislepingu artikli 17.7 alusel selliste keskkonnakahjustuste tulevased nõuded, mis leidsid aset enne erastamist, kuni […] liiri pluss intress (st ligikaudu […] eurot sel ajal ja […] eurot ilma intressideta ehk […] eurot koos intressidega, seisuga 31. detsember 2014).
The press reported that banks appeared reluctant to grant any bridge loan to cover the company's liquidity needs.
Menetlus lõpetati 2000. aastal ilma, et vaidlus keskkonnakahjude vastutuse üle oleks lahendatud.
It also appears that throughout 2014 the Italian authorities (in particular via the Ministry of Economic Development and the regional authorities of Puglia) were fully involved in the meetings and discussions with financial institutions regarding the granting of such loan.
6. mail 1996 alustas Ilva samaaegset keskkonnakahjude vastutuse vahekohtumenetlust, mida siiski ei lõpetatud.
On 11 August 2014, Italy amended Article 12, paragraph 5, of Law Decree No 101/2013 so that loans granted to undertakings of strategic national interest placed under extraordinary administration for the implementation of environmental and health remediation plans are exceptionally qualified as pre-deductible.
2002. aastal sai riigile kuuluvast Fintecnast IRI õigusjärglane.
Ilva's situation corresponded to the definition set out in the law and, accordingly, loans to Ilva could henceforth be qualified as pre-deductible.
Fintecna finantsaruannete ja varade valitsemist kontrollib Itaalia Kontrollikoja määratud kohtunik, kes osaleb juhtkonna ja järelevalveorganite kohtumistel vastavalt seaduse nr 259/1958 artiklitele 7 ja 12.
A month after this amendment to the Law, on 11 September 2014, three private banks agreed to provide a EUR 250 million loan to Ilva.
2002. aastal IRI-lt Fintecnale toimunud ülemineku raames otsustas endine IRI juhtkond panna kõrvale […] eurot, mis on hinnanguline summa Ilvale võlgnetavate keskkonnakahjustuste eest.
Measure 3: the State guarantee on a EUR 400 million loan
Seetõttu leppisid osapooled kokku, et nendevaheliste kulude jagamine saab toimuda üksnes pärast asjaomaste kulude kindlakstegemist.
Article 3, paragraph 1ter of Law Decree No 1/2015 allowed Ilva to negotiate with interested banks a EUR 400 million pre-deductible loan secured by a State guarantee.
Samal ajal kavandas Keskkonnaministeerium koos teiste avaliku sektori asutustega 3. detsembri 2008. aasta lepingu projektile toetudes kokkulepet põhjavee puhastamise ja keskkonnakahjustuste kuluprognooside põhjal.
The loan was to be used for the implementation of Ilva's Environmental Plan.
Keskkonnakahjude mahulises hindamises oli selgelt välja jäetud kolmandatele osapooltele õhusaastest tulenevad kahjud.
By means of a Decree, on 30 April 2015 the Minister of Economy and Finance issued the State guarantee with a premium of 3,12 % per year.
2011. aasta finantsaruannete ettevalmistamise ajal hindasid Fintecna pädevad teenistused Ilvale makstavate kahjude suuruseks […] eurot, korrigeeritult […] eurot 2014. aasta seisuga.
Following the issuance of the State guarantee, on 27 May 2015, three financing institutions agreed to grant a loan of EUR 400 million to Ilva, broken down as follows: EUR 330 million from CDP, EUR 50 million from Intesa Sanpaolo, and EUR 20 million from Banco Popolare.
19. detsembril 2013 võttis keskkonnaminister vastu Fintecna-vastase ministeriaalmeetme (provvedimento) koos kohtumäärusega kõrvaldada Ilva territooriumil asuvad jäätmed.
Intesa Sanpaolo and Banco Popolare are the same two private banks, which were involved in measure 2.
Ministeriaalmeede vaidlustati Puglia piirkondlikus halduskohtus (Tribunale Amministrativo Regionale).
The EUR 400 million loan was disbursed in four successive instalments of EUR 100 million, respectively on 10 June, 9 October, 10 December and 28 December 2015.
Dekreetseaduse nr 1/2015 artikli 3 lõikega 5 volitati Ilva erivolinikku lahendama vaidlus Fintecnaga 1995. aasta erastamislepingu artiklis 17.7 osutatud keskkonnakahjustuste üle 60 päeva jooksul pärast dekreetseaduse nr 1/2015 jõustumist.
It bears interest at annual Euribor 6 months + […] payable per semester and it is due to be reimbursed […] after disbursement with an initial […] grace period.
Samas artiklis määrati kokkuleppe summaks 156 miljonit eurot ning täpsustati, et selline kokkulepe on lõplik ja seda ei saa edasi kaevata.
Measure 4: the settlement agreement with Fintecna
12. jaanuaril 2015 palkas Fintecna sõltumatu õiguskonsultandi, kes abistaks teda läbirääkimistel kompromisskokkuleppe sõlmimiseks Ilvaga.
During Ilva's privatisation in 1995, the State-owned IRI agreed under Article 17.7 of the privatisation contract to guarantee future claims for environmental damages that occurred before the privatisation up to LIT […], plus interests (i.e. around EUR […] at that time and EUR […], excluding interests, or EUR […], including interests, on 31 December 2014).
Asjaomane ekspert esitas 3. märtsil 2015 õigusliku hinnangu, milles kinnitas, et vaidluse lahendamine 156 miljoni eurose makse tegemisega jääb erastamislepingus seatud ülempiiri raamesse ning samuti on see väiksem kui Fintecna enda hinnang.
On 16 April 1996, IRI launched an arbitration procedure concerning the sale price.
Pärast dekreetseaduse nr 1/2015 muutumist seaduseks 4. märtsil 2015 otsustas Fintecna nõukogu vaidluse lõpetada, võttes arvesse kahe konsultandi õiguslikke hinnanguid.
This procedure was concluded in 2000 without settling the dispute over the environmental responsibility.
Nõukogu rõhutas kokkuleppe lõplikkust ka seoses kolmandate osapooltega (nt Ilva võlausaldajatega ettevõtja pankroti korral ning muud võimalikud keskkonnakahjunõuded Fintecna vastu) ning asjaolu, et erastamislepingust tulenev maksimaalne riskipositsioon oleks […] eurot ilma intressideta või […] eurot koos intressidega.
On 6 May 1996, Ilva started a parallel arbitration procedure on the environmental responsibility, which however was not concluded.
Nõukogu otsuses võeti arvesse Fintecna aktsiaomaniku CDP pooldavat arvamust kooskõlas CDP kontsernis toimuvat kontrolltegevust käsitleva määruse punktiga 8.3.2 (Regolamento per l'esercizio dell'attività di direzione e coordinamento sulle società participate del gruppo CDP).
Since 2012, Fintecna is 100 % owned by CDP, which is 100 % owned by the State.
Meede nr 5: 300 miljoni euro suurune riigilaen
Fintecna's financial statements and assets management are subject to checks by a magistrate appointed by the Italian Court of Auditors, who attends the meetings of the management and supervisory bodies pursuant to Articles 7 and 12 of Law No 259/1958.
Nagu selgitatud põhjenduses 14, teavitasid Itaalia ametiasutused 4. detsembril 2015 komisjoni samal päeval vastu võetud dekreetseadusest nr 191/2015.
In the context of the transition from IRI to Fintecna in 2002, the former IRI management decided to set aside an amount of EUR […] as an estimate of the environmental damages due to Ilva.
Lisaks Ilva varade müüki käsitlevatele sätetele volitati käesoleva dekreetseaduse artikli 1 lõikes 3 riiki andma ministri määruse alusel Ilvale 300 miljonit eurot laenu, mille aastane intressimäär on 6 kuu EURIBOR + 300 baaspunkti, et toetada äriühingu kiireloomulisi finantseerimisvajadusi.
On 12 June 2008, Ilva and Fintecna signed the minutes of a meeting (verbale di incontro), in which they agreed that the main open environmental issues concerned the plant in Taranto.
Dekreetseaduse järgi tuleb Ilva varade omandajal laen tagasi maksta 60. päevaks pärast seda, kui pädev riiklik kohus on vastavalt dekreetseaduse nr 270/99 artiklile 73 kuulutanud Ilva tegevuse peatatuks pärast ettevõtte varade lõplikku võõrandamist.
In that context, the parties agreed that the split of costs between them could only occur once those costs would be determined.
9. juunil 2016 võttis Itaalia valitsus vastu dekreetseaduse nr 98/2016, millega muudeti dekreetseadust nr 191/2015.
That quantification explicitly excluded the damages deriving from air pollution to third parties.
Dekreetseadus muudeti 1. augustil 2016 seaduseks nr 151/2016 koos muudatustega.
Ilva sent several notices to Fintecna, the latest on 2 May 2011 and 10 June 2013.
29. detsembril 2016 võttis Itaalia valitsus vastu dekreetseaduse nr 243/2016, mis muudeti 27. veebruaril 2017 seaduseks nr 18/2017 koos muudatustega.
Fintecna contested any responsibility, particularly concerning damages to third parties linked to air pollution.
Dekreetseaduse artikli 1 lõike 1 punktiga b pikendati Ilva erakorralise haldamise kestust varade ülekandmise lõppkuupäevast edasi, et võimaldada Ilva erivolinikel määrata kindlaks ja rakendada edasisi puhastusmeetmeid piirkondades, mida omandaja ei ole üle võtnud.
On 19 December 2013, the Minister of Environment adopted a ministerial act (provvedimento) against Fintecna with an injunction to dispose of waste located on Ilva's premises.
Kuid selleks, et samal ajal vältida 300 miljoni euro suuruse laenu lõpliku lunastustähtpäeva edasilükkamist, kehtestati dekreetseaduse artikli 1 lõike 1 punktiga a laenu uus lunastustähtpäev – 60 päeva pärast Ilva varade lõplikku võõrandamist, seega sidudes selle lahti dekreedist, millega kuulutati välja Ilva tegevuse peatamine.
The ministerial act was challenged before the Regional Administrative Court (Tribunale Amministrativo Regionale) of Puglia.
Ametliku uurimismenetluse algatamise põhjused
The ministerial act was annulled on procedural grounds on 14 November 2014.
Pärast põhjenduses 1 osutatud esialgset uurimist väljendas komisjon kahtlusi seoses abimeetmete vastavusega liidu riigiabieeskirjadega.
However, the Court concluded, on substance, that the polluting activity certainly predated 1995 and therefore fell within Fintecna's responsibility.
Komisjoni esialgne seisukoht oli, et meetmed näivad endast kujutavat riigiabi ega näi olevat alust, millele tuginedes saaks selle abi tunnistada siseturuga kokkusobivaks.
Article 3, paragraph 5, of Law Decree No 1/2015 authorised Ilva's Extraordinary Commissioner to settle the dispute with Fintecna concerning the environmental damages referred to in Article 17.7 of the 1995 privatisation contract, within 60 days of the entry into force of Law Decree No 1/2015.
Riigiabina liigitamine
On 12 January 2015, Fintecna hired an independent legal consultant to assist it in the negotiation of the settlement agreement with Ilva.
Komisjoni esialgne hinnang teistele riigiabikriteeriumidele (omistatavus riigile, riigi ressursid, valikulisus ja majanduslik eelis) on koondatud meetme kaupa punktides 2.3.1.1–2.3.1.5.
This expert issued its legal opinion on 3 March 2015, in which he confirmed that the settlement of the dispute against the payment of EUR 156 million was within the maximum limit set out in the privatisation contract and also below Fintecna's own estimates.
Meede nr 1
Fintecna requested a legal opinion from a second consultant concerning (i) any previous payments already made to Ilva in the context of the past arbitration; and (ii) the starting date for the calculation of interests on the guaranteed amount.
Meetme nr 1 riigile omistatavuse kohta tegi komisjon menetluse algatamise otsuses esialgu järelduse, et otsus kanda Riva varad üle Ilvale võlakirjade märkimise abil on omistatav Itaalia valitsusele, mis lisas asjaomase sätte dekreetseadusesse nr 1/2015.
This opinion was issued on 16 February 2015.
Komisjon oli samuti esialgu seisukohal, et Fondo Unico di Giustizia tegutseks seda otsust (Equitalia kaudu) täide viies kohtuasutuse antud juhiste alusel, mille puhul on tegemist riigiasutusega ja millel on seetõttu kohustus teha lojaalset koostööd.
According to it, (i) Fintecna did not make any payments to Ilva in the context of past arbitration procedures concerning the application of Article 17.7 of the privatisation contract; and (ii) interests should be due from 1996.
Tuginedes menetluse algatamise otsuse ajal kindlaks tehtud asjaoludele, oli komisjoni esialgne seisukoht, et meede nr 1 hõlmab riigi ressursse selle tõttu, et Riva varasid tuleb lugeda riigi kontrolli all olevateks ajal, mil need on hoiul Fondo Unico di Giustizia käes.
After the conversion into law of Law Decree No 1/2015, on 4 March 2015, Fintecna's Board of Directors decided to settle the dispute, taking into account the legal opinions of the two consultants.
Lisaks ei saanud komisjon välistada, et riik (Fondo Unico di Giustizia kaudu) loobuks võimalikust tulust, investeerides Riva varad riskantsetesse Ilva võlakirjadesse ilma piisavat tasu saamata, selle asemel et püüda saada pangahoiuste või riigi võlakirjade abil kindlat tulu.
The Board of Directors stressed the final character of the settlement also vis-à-vis third parties (e.g. vis-à-vis Ilva's creditors in case of bankruptcy and other potential environmental claims towards Fintecna) and the fact that the maximum exposure deriving from the privatisation contract would correspond to EUR […], excluding interests, or EUR […], including interests.
Komisjoni menetluse algatamise otsuse kohaselt tuleneb valikulise majandusliku eelise andmine asjaolust, et tuginedes ad hoc erandile tavapärasest kriminaalmenetlusest, oleks Riva varad tehtud Ilvale kättesaadavaks enne kriminaalmenetluse lõppu, mis oleks ettevõttele andnud likviidsuse võrreldes võlakirjadega, mis emiteeritakse teadmata määraga, mis ei pruugi olla turupõhine.
The Board of Directors' decision took note of the favourable opinion of Fintecna's shareholder CDP, in compliance with point 8.3.2 of the Regulation for the exercise of the controlling activity in the CDP group (Regolamento per l'esercizio dell'attività di direzione e coordinamento sulle società participate del gruppo CDP).
Meede nr 2
Fintecna therefore settled the dispute with Ilva on 5 March 2015.
Vaatamata asjaolule, et erapangad laenasid 250 miljonit eurot, leidis komisjon esialgu, et meede on omistatav riigile sündmuste toimumise järjestuse tõttu, st dekreetseaduse nr 101/2013 muudatus ja riigi osalemine Ilva läbirääkimistel pankadega, mille tulemusel ettevõttele laen anti.
On 6 March 2015, EUR 156 million were transferred to Ilva.
Komisjoni esialgne seisukoht oli, et kui riik või mõni teine avaliku sektori asutus oleks Ilva peamiste võlausaldajate hulgas, siis andes äsja väljastatud 250 miljoni euro suurusele eralaenu tagasimaksmisele kõrgema rahuldamisjärgu, kujutaks meede nr 2 de facto valitsemissektori võlgade sissenõudmisest loobumist.
According to the joint press release issued by CDP and Fintecna on 11 March 2015, the transaction occurred ‘to implement Article 3, paragraph 5 of Law Decree 5 January 2015 No 1, as converted with amendments into Law 4 March 2015, No 20 (Ilva Decree)’.
Sellisel juhul hõlmaks meede nr 2 riigi ressursse.
Measure 5: the EUR 300 million State loan
Komisjoni sõnul, vaatamata muudetud seaduse üldisele sõnastusele, kohaldati kõnealust meedet sel ajal vaid Ilva suhtes ja on seega de facto valikuline.
As explained in recital 14, on 4 December 2015 the Italian authorities informed the Commission of the adoption on the same day of Law Decree No 191/2015.
Lubades Ilval rahuldada oma likviidsusvajadusi, näis meede andvat eelise, mida Ilva ei oleks saanud omandada tavapärastes turutingimustes.
In addition to provisions concerning the sale of Ilva's assets, this Law Decree in its Article 1, paragraph 3, authorised the State to grant a EUR 300 million loan to Ilva by means of a Ministerial Decree, at an annual interest rate of Euribor 6 months + 300 basis points, with a view to support Ilva's urgent liquidity needs.
Seega leidis komisjon esialgu, et meede annab Ilvale valikulise majandusliku eelise.
Pursuant to the Law Decree, the loan would have to be repaid by the acquirer of Ilva's assets, 60 days after the declaration by the competent national court of the cessation of Ilva's activity pursuant to Article 73 of Law Decree No 270/99, following the final divestiture of the company's assets.
Meede nr 3
The Ministerial Decree granting the loan to Ilva was adopted on 15 December 2015 and the amount was paid out on 23 December 2015.
Arvestades, et riigigarantii anti ministri määruse alusel vastavalt valitsuse dekreetseaduse sätetele, oli komisjon esialgu seisukohal, et meede nr 3 on omistatav riigile.
The Ministerial Decree specified that the loan was granted to Ilva's extraordinary administration.
Riigi ressurssidele avalduva riski sai tuletada asjaolust, et riigigarantii kasutamise korral makstakse see riigi eelarvest.
On 9 June 2016, the Italian Government adopted Law Decree No 98/2016 amending Law Decree No 191/2015.
Mis puudutab valikulise majandusliku eelise olemasolu, siis komisjon seadis riigigarantii turuvastavuse kahtluse alla.
Pursuant to Article 1(1)(a) of the Law Decree, the repayment obligation of the EUR 300 million loan was transferred from the acquirer of Ilva's assets to Ilva itself.
Esiteks oli ebaselge, kas ükski turul tegutsev ettevõtja oleks olnud nõus Ilvale üldse garantiid andma vaid kaks kuud pärast eelmise laenu tagasimaksmata jätmist.
The Law Decree was converted into Law No 151/2016 on 1 August 2016 with modifications.
Teiseks, isegi oletades, et Ilval oleks olnud võimalik kasutada väliseid rahastamisallikaid ja/või välisgarantiisid, kahtleb komisjon, kas Itaalia riigi rakendatav preemia suudaks piisavalt katta riigi kantavat krediidiriski.
On 29 December 2016, the Italian Government adopted Law Decree No 243/2016, converted into Law No 18/2017 on 27 February 2017 with modifications.
Meede nr 4
Article 1(1)(b) of the Law Decree extended the duration of Ilva's extraordinary administration beyond the date of completion of the transfer of assets, so as to allow Ilva's Extraordinary Commissioners to identify and implement further clean-up measures in areas not taken over by the acquirer.
Tuginedes Liidu kohtupraktikast tulenevatele ajaomastele näitajatele, leidis komisjon esialgu, et Fintecna rakendatav meede nr 4 on seostatav Itaalia riigiga.
As a result, the adoption of the decree declaring the cessation of Ilva's activity pursuant to Article 73 of Legislative Decree No 270/99 was postponed to the future date of full completion of the aforesaid clean-up activities.
Kaasatud ressursside päritolu kohta märkis komisjon, et Fintecnat võib pidada avalik-õiguslikuks äriühinguks.
However, to avoid postponing at the same time the final repayment date of the EUR 300 million loan, Article 1(1)(a) of the Law Decree changed the loan repayment date to 60 days after the final divestiture of Ilva's assets, thereby disconnecting it from the decree declaring the cessation of Ilva's activity.
Seega peetakse selle ressursse riigi ressurssideks.
Grounds for initiating the formal investigation procedure
Seoses valikulise majandusliku eelise olemasoluga, samas nentides, et põhimõtteliselt oli tegemist turupraktikaga ja see ei ole taunitav, et riik andis piiratud garantii keskkonnakahjustuste kõrvaldamiseks, milles lepiti kokku ajal, kui ettevõte oli riigi omanduses enne Ilva erastamist ning Riva perekonnale müümist, seadis komisjon kahtluse alla nii summa kui ka kompromisskokkuleppe ajastuse ning küsis, kas turumajanduse tingimustes tegutsev ettevõtja oleks samasuguses olukorras samamoodi käitunud.
Following the preliminary investigation referred to in recital 1, the Commission raised doubts about the compliance of the support measures with Union State aid rules.
Meede nr 5