natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Directive 2005/29/EC of the European Parliament and of the Council of 11 May 2005 concerning unfair business-to-consumer commercial practices in the internal market and amending Council Directive 84/450/EEC, Directives 97/7/EC, 98/27/EC and 2002/65/EC of the European Parliament and of the Council and Regulation (EC) No 2006/2004 of the European Parliament and of the Council (‘Unfair Commercial Practices Directive’) ( OJ L 149, 11.6.2005, p. 22).
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. detsembri 2011. aasta direktiiv 2011/93/EL, mis käsitleb laste seksuaalse kuritarvitamise ja ärakasutamise ning lasteporno vastast võitlust ja mis asendab nõukogu raamotsuse 2004/68/JSK (ELT L 335, 17.12.2011, lk 1).“
Directive 2003/33/EC of the European Parliament and of the Council of 26 May 2003 on the approximation of the laws, regulations and administrative provisions of the Member States relating to the advertising and sponsorship of tobacco products (OJ L 152, 20.6.2003, p. 16).
Et tagada liidu audiovisuaalvaldkonda reguleeriva raamistiku järjepidev kohaldamine kõigis liikmesriikides, lõi komisjon oma 3. veebruari 2014. aasta otsusega ERGA.
Directive 2014/40/EU of the European Parliament and of the Council of 3 April 2014 on the approximation of the laws, regulations and administrative provisions of the Member States concerning the manufacture, presentation and sale of tobacco and related products and repealing Directive 2001/37/EC (OJ L 127, 29.4.2014, p. 1).
ERGA ülesanne on pakkuda komisjonile tehnilisi eksperditeadmisi direktiivi 2010/13/EL järjepideval rakendamisel kõigis liikmesriikides ja hõlbustada koostööd riiklike regulaatorasutuste või -organite vahel ning riiklike regulaatorasutuste või -organite ning komisjoni vahel.
Commission Decision C(2014) 462 final of 3 February 2014 on establishing the European Regulators Group for Audiovisual Media Services.
Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 19. septembril 2020.
OJ C 369, 17.12.2011, p. 14.
Liikmesriigid edastavad kõnealuste normide teksti viivitamata komisjonile.
Directive 2011/93/EU of the European Parliament and of the Council of 13 December 2011 on combating the sexual abuse and sexual exploitation of children and child pornography, and replacing Council Framework Decision 2004/68/JHA (OJ L 335, 17.12.2011, p. 1).’;
ning
Commission Directive (EU) 2018/1846
Komisjoni direktiiv (EL) 2018/1846,
amending the Annexes to Directive 2008/68/EC of the European Parliament and of the Council on the inland transport of dangerous goods to take into account scientific and technical progress
millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2008/68/EÜ (ohtlike kaupade siseveo kohta) lisasid, et võtta arvesse teaduse ja tehnika arengut
Having regard to Directive 2008/68/EC of the European Parliament and of the Council of 24 September 2008 on inland transport of dangerous goods, and in particular Article 8(1) thereof,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. septembri 2008. aasta direktiivi 2008/68/EÜ ohtlike kaupade siseveo kohta, eriti selle artikli 8 lõiget 1,
Section I.1 of Annex I, Section II.1 of Annex II and Section III.1 of Annex III to Directive 2008/68/EC refer to provisions set out in international agreements on the inland transport of dangerous goods by road, rail and inland waterways as defined in Article 2 of that Directive.
Direktiivi 2008/68/EÜ I lisa jaotises I.1, II lisa jaotises II.1 ning III lisa jaotises III.1 viidatakse rahvusvaheliste lepingute sätetele, milles käsitletakse kõnealuse direktiivi artiklis 2 määratletud ohtlike kaupade sisevedu maanteel, raudteel ja siseveeteedel.
The provisions of those international agreements are updated every two years.
Kõnealuste rahvusvaheliste lepingute sätteid ajakohastatakse kord kahe aasta jooksul.
Consequently, the last amended versions of those agreements shall apply as from 1 January 2019, with a transitional period up to 30 June 2019.
Sellest tulenevalt kohaldatakse kõnealuste lepingute viimaseid muudetud versioone alates 1. jaanuarist 2019 ning üleminekuperiood kestab kuni 30. juunini 2019.
Annexes A and B to the ADR, as applicable with effect from 1 January 2019, it being understood that ‘contracting party’ is replaced by ‘Member State’ as appropriate.’;
Alates 1. jaanuarist 2019 kohaldatakse ADRi A ja B lisa, kusjuures sõna „lepinguosaline“ asendatakse vajaduse korral sõnaga „liikmesriik“.“
Annex to the RID, appearing in Appendix C to the COTIF, as applicable with effect from 1 January 2019, it being understood that ‘RID Contracting State’ is replaced by ‘Member State’ as appropriate.’;
Alates 1. jaanuarist 2019 kohaldatakse COTIFi C liites sisalduvat RIDi lisa, kusjuures sõna „RIDi osalisriik“ asendatakse vajaduse korral sõnaga „liikmesriik“.“
Annexed Regulations to the ADN, as applicable with effect from 1 January 2019, as well as Articles 3(f), 3(h), 8(1), 8(3) of the ADN, it being understood that ‘contracting party’ is replaced by ‘Member State’ as appropriate.’.
Alates 1. jaanuarist 2019 kohaldatakse ADNile lisatud eeskirju, samuti ADNi artikli 3 punkte f ja h ning artikli 8 lõikeid 1 ja 3, kusjuures sõna „lepinguosaline“ asendatakse vajaduse korral sõnaga „liikmesriik“.“
Member States shall bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive by 30 June 2019 at the latest.
Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 30. juunil 2019.
Council Directive (EU) 2018/1910
Nõukogu direktiiv (EL) 2018/1910,
amending Directive 2006/112/EC as regards the harmonisation and simplification of certain rules in the value added tax system for the taxation of trade between Member States
millega muudetakse direktiivi 2006/112/EÜ seoses käibemaksusüsteemi teatavate normide ühtlustamise ja lihtsustamisega liikmesriikidevahelise kaubanduse maksustamisel
In 1967, when the Council adopted the common system of value added tax (VAT) by means of First Council Directive 67/227/EEC and Second Council Directive 67/228/EEC, the commitment was made to establish a definitive VAT system operating within the European Community in the same way as it would within a single Member State.
1967. aastal, kui nõukogu võttis esimese nõukogu direktiiviga 67/227/EMÜ ja teise nõukogu direktiiviga 67/228/EMÜ vastu ühise käibemaksusüsteemi, võeti kohustus kehtestada lõplik käibemaksusüsteem, mis toimib Euroopa Ühenduses samamoodi, nagu see toimiks ühes liikmesriigis.
Since the political and technical conditions were not ripe for such a system when the fiscal frontiers between Member States were abolished by the end of 1992, transitional VAT arrangements were adopted.
Kui liikmesriikidevahelised maksupiirid 1992. aasta lõpus kaotati, ei olnud poliitilised ja tehnilised tingimused sellise süsteemi kasutuselevõtuks veel küpsed, seetõttu kehtestati ajutine käibemaksukord.
Council Directive 2006/112/EC provides that those transitional arrangements have to be replaced by definitive arrangements.
Nõukogu direktiiviga 2006/112/EÜ on ette nähtud selle ajutise käibemaksukorra asendamine lõpliku korraga.
In accordance with its communication of 7 April 2016 on an action plan on VAT, the Commission put forward a proposal setting out the elements for a definitive VAT system for cross-border business-to-business (B2B) trade between Member States that would be based on the principle of taxation of cross-border supplies of goods in the Member State of destination.
Komisjon esitas kooskõlas oma 7. aprilli 2016 käibemaksu tegevuskavaga ettepaneku, milles määratakse kindlaks liikmesriikidevahelise piiriülese ettevõtjatevahelise kaubanduse lõpliku käibemaksusüsteemi elemendid, mis tuginevad piiriüleste kaubatarnete sihtliikmesriigis maksustamise põhimõttele.
The Council, in its conclusions of 8 November 2016, invited the Commission to make certain improvements to the Union VAT rules for cross-border transactions with regard to the role of the VAT identification number in the context of the exemption for intra-Community supplies, call-off stock arrangements, chain transactions and the proof of transport for the purposes of the exemption for intra-Community transactions.
Nõukogu kutsus oma 8. novembri 2016. aasta järeldustes komisjoni üles täiustama piiriüleste tehingute suhtes kohaldatavaid liidu käibemaksunorme seoses käibemaksukohustuslasena registreerimise numbri olulisusega ühendusesiseste tarnete maksuvabastuse saamisel, nõudmiseni varu korraga, aheltehingutega ja veo tõendamisega ühendusesiseste tehingute maksuvabastuse eesmärgil.
In light of the request made by the Council and that it will take several years for the definitive VAT system for intra-Community trade to be implemented, these specific measures, intended to harmonise and simplify certain arrangements for businesses, are appropriate.
Võttes arvesse nõukogu taotlust ja et ühendusesisese kaubanduse lõpliku käibemaksusüsteemi rakendamiseks kulub mitu aastat, on need erimeetmed, mille eesmärk on teatavat korda ettevõtjate huvides ühtlustada ja lihtsustada, asjakohased.
Call-off stock refers to the situation where, at the time of the transport of goods to another Member State, the supplier already knows the identity of the person acquiring the goods, to whom these goods will be supplied at a later stage and after they have arrived in the Member State of destination.
Mõiste „nõudmiseni varu“ viitab olukorrale, kus tarnija teab juba kauba veo ajal teise liikmesriiki kauba soetaja isikut, kellele kaubad tarnitakse hiljem pärast nende saabumist sihtliikmesriiki.
This currently gives rise to a deemed supply (in the Member State of departure of the goods) and a deemed intra-Community acquisition (in the Member State of arrival of the goods), followed by a ‘domestic’ supply in the Member State of arrival, and requires the supplier to be identified for VAT purposes in that Member State.
See loob praegu eeldatava tarne (kaupade lähteliikmesriigis) ja eeldatava ühendusesise soetamise (kaupade sihtliikmesriigis), millele järgneb „riigisisene“ tarne sihtliikmesriigis ja mille puhul on nõutav tarnija käibemaksukohustuslasena registreerimine selles liikmesriigis.
To avoid this, such transactions, where they take place between two taxable persons should be, under certain conditions, considered to give rise to one exempt supply in the Member State of departure and one intra-Community acquisition in the Member State of arrival.
Selle vältimiseks tuleks niisuguseid tehinguid, kui need toimuvad kahe maksukohustuslase vahel, lugeda teatavate tingimuste korral üheks maksust vabastatud tarneks lähteliikmesriigis ja üheks ühendusesiseseks soetuseks sihtliikmesriigis.
Chain transactions refer to successive supplies of goods which are subject to a single intra-Community transport.
Aheltehingud viitavad järjestikustele kaubatarnetele, mis tehakse üheainsa ühendusesisese kaubaveona.
The intra-Community movement of the goods should only be ascribed to one of the supplies, and only that supply should benefit from the VAT exemption provided for the intra-Community supplies.
Ühendusesisene kaupade liikumine tuleks seostada ainult ühe tarnega ja ainult selle tarne korral tuleks kohaldada ühendusesiseste kaubatarnete suhtes sätestatud käibemaksuvabastust.
The other supplies in the chain should be taxed and could require the VAT identification of the supplier in the Member State of supply.
Muud tarned ahelas tuleks maksustada ja nende puhul võib olla nõutav tarnija registreerimine käibemaksukohustuslasena tarneliikmesriigis.
In order to avoid different approaches amongst Member States, which may lead to double taxation or non-taxation, and in order to enhance legal certainty for operators, a common rule should be established that, provided certain conditions are met, the transport of the goods should be attributed to one supply within the chain of transactions.
Selleks et vältida liikmesriikides erinevate lähenemisviiside rakendamist, millega võib kaasneda topeltmaksustamine või maksustamata jätmine, ja selleks, et suurendada ettevõtjate jaoks õiguskindlust, tuleks kehtestada üldine reegel, et juhul kui teatavad tingimused on täidetud, tuleks kaupade vedu seostada tehingute ahelas üheainsa tarnega.
As regards the VAT identification number in relation to the exemption for the supply of goods in the intra-Community trade, it is proposed that the inclusion of the VAT identification number of the person acquiring the goods in the VAT Information Exchange System (VIES), assigned by a Member State other than that in which the transport of the goods begins, become, in addition to the condition of transport of the goods outside the Member State of supply, a substantive condition for the application of exemption rather than a formal requirement.
Mis puudutab käibemaksukohustuslasena registreerimise numbri seost ühendusesise kaubatarne maksuvabastusega, siis tehakse ettepanek, et muu kui kaubaveo alguse liikmesriigi poolt kaupu soetavale isikule väljastatud käibemaksukohustuslasena registreerimise numbri lisamine käibemaksualase teabe vahetamise süsteemi (VIES) peaks lisaks kaupade liikmesriigist välja toimetamise tingimusele muutuma maksuvabastuse kohaldamise sisuliseks eeltingimuseks, mitte jääma vormiliseks nõudeks.
Furthermore, the VIES listing is essential for informing the Member State of arrival of the presence of goods in its territory and is therefore a key element in the fight against fraud in the Union.
VIES-loetelu on oluline ka selleks, et teavitada sihtliikmesriiki kaupade olemasolust tema territooriumil ja on seetõttu tähtis element pettusevastaseks võitluseks liidus.
For that reason, Member States should ensure that, where the supplier does not comply with his VIES listing obligations, the exemption should not apply except where the supplier is acting in good faith, that is to say, where he can duly justify before the competent tax authorities any of his shortcomings relating to the recapitulative statement, which could also include at that time the provision by the supplier of the correct information as required under Article 264 of Directive 2006/112/EC.
Seetõttu peaksid liikmesriigid tagama, et kui tarnija ei täida VIES-loetellu kandmisest tulenevaid kohustusi, siis maksuvabastust ei kohaldata, välja arvatud juhul, kui tarnija tegutseb heas usus, see tähendab, kui ta saab pädevatele maksuhalduritele nõuetekohaselt põhjendada kõik puudused oma koondaruandes, milleks ta võib muu hulgas esitada temalt direktiivi 2006/112/EÜ artikli 264 kohaselt nõutava õige teabe.
Since the objective of this Directive, namely the improved operation of VAT arrangements in the context of cross-border B2B trade, cannot be sufficiently achieved by the Member States, but can rather, by reason of its scale and effect, be better achieved at Union level, the Union may adopt measures, in accordance with the principle of subsidiarity as set out in Article 5 of the Treaty on European Union.
Kuna käesoleva direktiivi eesmärke, milleks on käibemaksukorra parem toimimine piiriülese ettevõtjatevahelise kaubanduse korral, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada, küll aga saab neid meetme ulatuse ja toime tõttu paremini saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega.
In accordance with the Joint Political Declaration of 28 September 2011 of Member States and the Commission on explanatory documents, Member States have undertaken to accompany, in justified cases, the notification of their transposition measures with one or more documents explaining the relationship between the components of a directive and the corresponding parts of national transposition instruments.
Kooskõlas liikmesriikide ja komisjoni 28. septembri 2011. aasta ühise poliitilise deklaratsiooniga selgitavate dokumentide kohta kohustuvad liikmesriigid põhjendatud juhtudel lisama ülevõtmismeetmeid käsitlevale teatele ühe või mitu dokumenti, milles selgitatakse seost direktiivi osade ja ülevõtvate liikmesriigi õigusaktide vastavate osade vahel.
The transfer by a taxable person of goods forming part of his business assets to another Member State under call-off stock arrangements shall not be treated as a supply of goods for consideration.
Maksukohustuslase poolt tema ettevõtte vara hulka kuuluvate kaupade teise liikmesriiki üleviimist nõudmiseni varu korra alusel ei käsitata kaubatarnena tasu eest.
For the purposes of this Article, call-off stock arrangements shall be deemed to exist where the following conditions are met:
Käesoleva artikli kohaldamisel loetakse nõudmiseni varu kord kehtivaks, kui täidetud on järgmised tingimused:
goods are dispatched or transported by a taxable person, or by a third party on his behalf, to another Member State with a view to those goods being supplied there, at a later stage and after arrival, to another taxable person who is entitled to take ownership of those goods in accordance with an existing agreement between both taxable persons;
kaubad lähetab või veab teise liikmesriiki maksukohustuslane või tema nimel tegutsev kolmas isik eesmärgiga tarnida kaubad seal hiljem ja pärast saabumist teisele maksukohustuslasele, kellel on õigus nende kaupade omandiõigusele vastavalt mõlema maksukohustuslase vahel kehtivale kokkuleppele;
the taxable person dispatching or transporting the goods has not established his business nor has a fixed establishment in the Member State to which the goods are dispatched or transported;
kaupu lähetava või vedava maksukohustuslase asukoht või püsiv tegevuskoht ei ole liikmesriigis, kuhu kaubad lähetatakse või veetakse;
the taxable person to whom the goods are intended to be supplied is identified for VAT purposes in the Member State to which the goods are dispatched or transported and both his identity and the VAT identification number assigned to him by that Member State are known to the taxable person referred to in point (b) at the time when the dispatch or transport begins;
maksukohustuslane, kellele tarnitavad kaubad on mõeldud, on registreeritud käibemaksukohustuslasena liikmesriigis, kuhu kaubad lähetatakse või veetakse ning tema isik ja talle selles riigis väljastatud käibemaksukohustuslasena registreerimise number on punktis b osutatud maksukohustuslasele lähetamise või veo alguse ajal teada;
the taxable person dispatching or transporting the goods records the transfer of the goods in the register provided for in Article 243(3) and includes the identity of the taxable person acquiring the goods and the VAT identification number assigned to him by the Member State to which the goods are dispatched or transported in the recapitulative statement provided for in Article 262(2).
kaupu lähetav või vedav maksukohustuslane kannab kaupade lähetamise või veo artikli 243 lõikes 3 sätestatud registrisse ning lisab artikli 262 lõikes 2 sätestatud koondaruandele kaupu soetava maksukohustuslase isikuandmed ja käibemaksukohustuslasena registreerimise numbri, mis talle on väljastatud selles liikmesriigis, kuhu kaubad lähetatakse või veetakse.
Where the conditions laid down in paragraph 2 are met, the following rules shall apply at the time of the transfer of the right to dispose of the goods as owner to the taxable person referred to in point (c) of paragraph 2, provided that the transfer occurs within the deadline referred to in paragraph 4:
Kui lõikes 2 sätestatud tingimused on täidetud, kohaldatakse järgmisi norme kaupade käsutusõiguse ülemineku ajal lõike 2 punktis c osutatud maksukohustuslasele kui omanikule, tingimusel et üleminek leiab aset lõikes 4 osutatud tähtaja jooksul:
a supply of goods in accordance with Article 138(1) shall be deemed to be made by the taxable person that dispatched or transported the goods either by himself or by a third party on his behalf in the Member State from which the goods were dispatched or transported;
artikli 138 lõike 1 kohase kaubatarne tegijana käsitatakse maksukohustuslast, kes lähetas või vedas kaubad ise või kelle nimel tegi seda kolmas isik liikmesriigis, kust kaubad lähetati või veeti;
an intra-Community acquisition of goods shall be deemed to be made by the taxable person to whom those goods are supplied in the Member State to which the goods were dispatched or transported.
ühendusesisese kaupade soetuse tegijana käsitatakse maksukohustuslast, kellele need kaubad tarnitakse liikmesriigis, kuhu kaubad lähetati või veeti.
If, within 12 months after the arrival of the goods in the Member State to which they were dispatched or transported, the goods have not been supplied to the taxable person for whom they were intended, referred to in point (c) of paragraph 2 and paragraph 6, and none of the circumstances laid down in paragraph 7 have occurred, a transfer within the meaning of Article 17 shall be deemed to take place on the day following the expiry of the 12-month period.
Kui 12 kuu jooksul pärast kaupade saabumist liikmesriiki, kuhu kaubad lähetati või veeti, ei ole kaubad tarnitud maksukohustuslasele, kellele kaubad on mõeldud, nagu on osutatud lõike 2 punktis c ja lõikes 6, ning ühtegi lõikes 7 kirjeldatud asjaolu ei ole esinenud, loetakse üleviimine artikli 17 tähenduses toimunuks 12-kuulise tähtaja möödumisele järgneval päeval.
No transfer within the meaning of Article 17 shall be deemed to take place where the following conditions are met:
Üleviimist ei loeta artikli 17 tähenduses toimunuks, kui on täidetud järgmised tingimused:
the right to dispose of the goods has not been transferred, and those goods are returned to the Member State from which they were dispatched or transported within the time limit referred to in paragraph 4; and
kaupade käsutusõigus ei ole üle läinud ja need kaubad on saadetud tagasi liikmesriiki, kust kaubad lähetati või veeti, lõikes 4 osutatud tähtaja jooksul ning
the taxable person who dispatched or transported the goods records their return in the register provided for in Article 243(3).
kaubad lähetanud või vedanud maksukohustuslane kannab nende tagasisaatmise artikli 243 lõikes 3 sätestatud registrisse.
Where, within the period referred to in paragraph 4, the taxable person referred to in point (c) of paragraph 2 is substituted by another taxable person, no transfer within the meaning of Article 17 shall be deemed to take place at the time of the substitution, provided that:
Kui lõikes 4 osutatud tähtaja jooksul asendatakse lõike 2 punktis c osutatud maksukohustuslane teise maksukohustuslasega, ei loeta üleviimist artikli 17 tähenduses toimunuks asendamise ajal, tingimusel et:
all other applicable conditions in paragraph 2 are met; and
kõik muud lõikes 2 osutatud kohaldatavad tingimused on täidetud ning
the substitution is recorded by the taxable person referred to in point (b) of paragraph 2 in the register provided for in Article 243(3).
lõike 2 punktis b osutatud maksukohustuslane on kandnud asendamise artikli 243 lõikes 3 sätestatud registrisse.
Where, within the time limit referred to in paragraph 4, any of the conditions set out in paragraphs 2 and 6 ceases to be fulfilled, a transfer of goods according to Article 17 shall be deemed to take place at the time that the relevant condition is no longer fulfilled.
Kui lõikes 4 osutatud tähtaja jooksul ei ole mõni lõigetes 2 ja 6 kindlaksmääratud tingimus enam täidetud, loetakse kaupade üleviimine artikli 17 tähenduses toimunuks ajal, kui see tingimus ei olnud enam täidetud.
If the goods are supplied to a person other than the taxable person referred to in point (c) of paragraph 2 or in paragraph 6, it shall be deemed that the conditions set out in paragraphs 2 and 6 cease to be fulfilled immediately before such supply.
Kui kaubad tarnitakse muule kui lõike 2 punktis c või lõikes 6 osutatud maksukohustuslasele, loetakse lõigetes 2 ja 6 kindlaksmääratud tingimused mittetäidetuks vahetult enne kõnealust tarnet.
If the goods are dispatched or transported to a country other than the Member State from which they were initially moved, it shall be deemed that the conditions set out in paragraphs 2 and 6 cease to be fulfilled immediately before such dispatch or transport starts.
Kui kaubad lähetatakse või veetakse muusse riiki kui liikmesriik, kust kaubad algselt teele saadeti, loetakse lõigetes 2 ja 6 kindlaksmääratud tingimused mittetäidetuks vahetult enne kaupade teise riiki lähetamise või veo algust.