natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Specific stocks can only be composed of one or more of the following product categories, as defined in Chapter 3.4 of Annex A to Regulation (EC) No 1099/2008:’;
Erivarud võivad koosneda üksnes ühest või mitmest järgmisest tootekategooriast, mis on määratletud määruse (EÜ) nr 1099/2008 A lisa punktis 3.4:“;
in Article 9, the third subparagraph of paragraph (3) is replaced by the following:
artikli 9 lõike 3 kolmas lõik asendatakse järgmisega:
‘The crude oil equivalents referred to in the first and second subparagraphs are calculated by multiplying by a factor of 1,2 the sum of the aggregate “observed gross inland deliveries”, as defined in Section 3.2.2.11 of Annex C to Regulation (EC) No 1099/2008, for the products included in the categories used or concerned.
„Esimeses ja teises lõigus osutatud toornafta ekvivalendi arvutamiseks korrutatakse määruse (EÜ) nr 1099/2008 C lisa punktis 3.2.2.11 määratletud „vaatluste põhjal kindlaksmääratud siseriiklike brutotarnete“ kogusumma koefitsiendiga 1,2 nende toodete puhul, mis kuuluvad kasutatavatesse või asjaomastesse tootekategooriatesse.
International marine bunkers are not included in the calculation’;
Rahvusvahelisi merepunkrivarusid arvutustes arvesse ei võeta.“;
in Annex II, the second subparagraph is replaced by the following:
II lisa teine lõik asendatakse järgmisega:
‘Inland consumption is the sum of the aggregate “observed gross inland deliveries”, as defined in Section 3.2.2.11 of Annex C to Regulation (EC) No 1099/2008, of the following products only: motor gasoline, aviation gasoline, gasoline-type jet fuel (naphtha-type jet fuel or JP4), kerosene-type jet fuel, other kerosene, gas/diesel oil (distillate fuel oil) and fuel oil (high sulphur content and low sulphur content) as defined in Chapter 3.4 of Annex A to Regulation (EC) No 1099/2008.’;
„sisetarbimine on üksnes järgmiste toodete määruse (EÜ) nr 1099/2008 C lisa punktis 3.2.2.11 määratletud „vaatluste põhjal kindlaksmääratud siseriiklike brutotarnete“ kogusumma: mootoribensiin, lennukibensiin, bensiini tüüpi reaktiivkütus (toorbensiini tüüpi reaktiivkütus või JP4), petrooleumi tüüpi reaktiivkütus, muu petrooleum, gaasi- ja diisliõli (kütteõli destillaat), kütteõli (nii suure kui ka väikese väävlisisaldusega), nagu on määratletud määruse (EÜ) nr 1099/2008 A lisa punktis 3.4.“;
in Annex III, point (a) of the sixth subparagraph is replaced by the following:
III lisa kuuenda punkti alapunkt a asendatakse järgmisega:
include all other stocks of the petroleum products identified in Chapter 3.4 of Annex A to Regulation (EC) No 1099/2008 and calculate the crude oil equivalent by multiplying the quantities by a factor of 1,065; or’.
arvata varude hulka kõik muud määruse (EÜ) nr 1099/2008 A lisa punktis 3.4 määratletud naftatoodete varud ja arvutada toornafta ekvivalendi, korrutades kogused teguriga 1,065, või“;
Annex I is replaced by the text in the Annex to this Directive.
I lisa asendatakse käesoleva direktiivi lisas esitatud tekstiga.
Member States shall adopt and publish, by 19 October 2019 at the latest, the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive.
Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 19. oktoobriks 2019.
They shall apply those provisions from 1 January 2020.
Nad kohaldavad neid norme alates 1. jaanuarist 2020.
OJ L 265, 9.10.2009, p. 9.
ELT L 265, 9.10.2009, lk 9.
Commission Staff Working Document, Mid-term evaluation of Council Directive 2009/119/EC imposing an obligation on Member States to maintain minimum stocks of crude oil and/or petroleum products (SWD(2017) 439 final)
Komisjoni talituste töödokument nõukogu direktiivi 2009/119/EÜ (millega kohustatakse liikmesriike säilitama toornafta ja/või naftatoodete miinimumvarusid) vahehindamise kohta (SWD (2017) 439 final)
Regulation (EC) No 1099/2008 of the European Parliament and of the Council of 22 October 2008 on energy statistics (OJ L 304, 14.11.2008, p. 1).
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2008. aasta määrus (EÜ) nr 1099/2008 energiastatistika kohta (ELT L 304, 14.11.2008, lk 1).
OJ C 369, 17.12.2011, p. 14.
ELT C 369, 17.12.2011, lk 14.
Member States shall calculate the crude oil equivalent of imports of petroleum products, as referred to in Article 3, using the following method.
Liikmesriigid arvutavad naftatoodete impordi toornafta ekvivalendi, millele on osutatud artiklis 3, kasutades järgmist meetodit.
The sum of net imports of crude oil, natural gas liquids (NGL), refinery feedstocks and other hydrocarbons, as defined in Annex A, Chapter 3.4 of Regulation (EC) No 1099/2008, shall be calculated and adjusted to take account of any stock changes.
Imporditava toornafta, veeldatud maagaasi, rafineerimistehaste lähteainete ja muude määruse (EÜ) nr 1099/2008 A lisa punktis 3.4 määratletud süsivesinike summaarne puhasimport arvutatakse ja kohandatakse, et võtta arvesse kõiki varude muutusi.
From the resulting figure, one of the following figures shall be deducted for naphtha yield:
Toorbensiini saagise arvestamiseks vähendatakse saadud tulemust ühel järgmistest viisidest:
the average naphtha yield,
lahutatakse keskmine toorbensiini saagis;
the net actual naphtha consumption.
lahutatakse tegelik toorbensiini netotarbimine.
The sum of the net imports of all other petroleum products, as defined in Annex A, Chapter 3.4 of Regulation (EC) No 1099/2008, excluding naphtha, shall be calculated and adjusted to take account of stock changes and shall be multiplied by a factor of 1,065.
Kõigi määruse (EÜ) nr 1099/2008 A lisa punktis 3.4 määratletud muude imporditavate naftasaaduste (v.a toorbensiin) summaarne puhasimport arvutatakse välja ja saadud summat kohandatakse varude muutuste arvesse võtmiseks ning korrutatakse teguriga 1,065.
The sum of the figures resulting from (1) and (2) represents the crude oil equivalent.
Punktides 1 ja 2 saadud koguste summa kujutab endast toornafta ekvivalenti.
International marine bunkers shall not be included in the calculation.
Rahvusvahelisi merepunkrivarusid arvutustes arvesse ei võeta.
Directive (EU) 2018/1673 of the European Parliament and of the Council
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv (EL) 2018/1673,
of 23 October 2018
23. oktoober 2018,
on combating money laundering by criminal law
rahapesu vastu võitlemise kohta kriminaalõiguse abil
Money laundering and the related financing of terrorism and organised crime remain significant problems at Union level, thus damaging the integrity, stability and reputation of the financial sector and threatening the internal market and the internal security of the Union.
Rahapesu ning sellega seotud terrorismi ja organiseeritud kuritegevuse rahastamine on liidus endiselt suured probleemid, mis kahjustavad finantssektori usaldusväärsust, stabiilsust ja mainet ning ohustavad liidu siseturgu ja sisejulgeolekut.
In order to tackle those problems and to complement and reinforce the application of Directive (EU) 2015/849 of the European Parliament and of the Council, this Directive aims to combat money laundering by means of criminal law, enabling more efficient and swifter cross-border cooperation between competent authorities.
Et neid probleeme lahendada ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi (EL) 2015/849 kohaldamist täiendada ja edendada, on käesoleva direktiivi eesmärk võidelda rahapesu vastu kriminaalõiguse abil, võimaldades pädevatel asutustel teha piiriülest koostööd tõhusamalt ja kiiremini.
Measures adopted solely at national or even at Union level, without taking into account international coordination and cooperation, would have very limited effect.
Meetmetel, mida võetaks üksnes riigi või isegi üksnes liidu tasandil, pööramata tähelepanu rahvusvahelisele koordineerimisele ja koostööle, oleks väga väike mõju.
The measures adopted by the Union to combat money laundering should therefore be compatible with, and at least as stringent as, other actions undertaken in international fora.
Liidu poolt rahapesu vastu võitlemiseks võetavad meetmed peaksid seega kokku sobima muude rahvusvahelisel tasandil võetavate meetmetega ja olema vähemalt sama ranged.
Union action should continue to take particular account of the Financial Action Task Force (FATF) Recommendations and instruments of other international organisations and bodies active in the fight against money laundering and terrorist financing.
Liidu tegevuses tuleks ka edaspidi arvestada eelkõige rahapesuvastase töökonna (Financial Action Task Force – FATF) soovitustega ning teiste rahapesu ja terrorismi rahastamise vastases võitluses osalevate rahvusvaheliste organisatsioonide ja organite meetmetega.
The relevant Union legal acts should, where appropriate, be further aligned with the International Standards on Combating Money Laundering and the Financing of Terrorism and Proliferation adopted by the FATF in February 2012 (the ‘revised FATF Recommendations’).
Kui see on kohane, tuleks liidu asjaomased õigusaktid veel enam vastavusse viia rahvusvaheliste standarditega, mille rahapesuvastane töökond 2012. aasta veebruaris rahapesu, terrorismi rahastamise ja massihävitusrelvade leviku tõkestamise kohta („FATFi läbivaadatud soovitused“) vastu võttis.
As a signatory to the Council of Europe Convention on Laundering, Search, Seizure and Confiscation of the Proceeds from Crime and on the Financing of Terrorism, the Union should transpose the requirements of that Convention into its legal order.
Kuna liit on Euroopa Nõukogu konventsioonile rahapesu ning kriminaaltulu avastamise, arestimise ja konfiskeerimise ning terrorismi rahastamise kohta alla kirjutanud, peaks liit selle konventsiooni nõuded oma õiguskorda üle võtma.
Council Framework Decision 2001/500/JHA lays down requirements with regard to the criminalisation of money laundering.
Nõukogu raamotsuses 2001/500/JSK on sätestatud nõuded rahapesu kriminaliseerimise kohta.
However, that Framework Decision is not comprehensive enough and the current criminalisation of money laundering is not sufficiently coherent to effectively combat money laundering across the Union and results in enforcement gaps and in obstacles to cooperation between the competent authorities in different Member States.
Kõnealune raamotsus ei ole aga piisavalt laiahaardeline ja praegu ei ole rahapesu kriminaliseerimine piisavalt sidus, et liidus saaks rahapesu vastu tõhusalt võidelda, mistõttu on õigusnormide täitmise tagamine puudulik ja see takistab eri liikmesriikide pädevate asutuste vahelist koostööd.
The definition of criminal activities which constitute predicate offences for money laundering should be sufficiently uniform in all Member States.
Rahapesu eelsüüteona käsitatava kriminaalse tegevuse määratlus peaks olema kõikides liikmesriikides võimalikult ühetaoline.
Member States should ensure that all offences that are punishable by a term of imprisonment as set out in this Directive are considered predicate offences for money laundering.
Liikmesriigid peaksid tagama, et kõiki süütegusid, mis on karistatavad sellise vangistusega nagu on sätestatud käesolevas direktiivis, käsitatakse rahapesu eelsüüteona.
Moreover, to the extent that the application of those penalty thresholds does not already do so, Member States should include a range of offences within each of the categories of offences listed in this Directive.
Niivõrd, kuivõrd see ei ole juba nende kohaldatavate karistuste piirmääradega hõlmatud, peaksid liikmesriigid hõlmama süüteod igast käesolevas direktiivis loetletud süüteokategooriast.
In that case, Member States should be able to decide how to delimit the range of offences within each category.
Sellisel juhul peaksid liikmesriigid saama ise otsustada, kuidas igas kategoorias süütegusid piiritleda.
Where a category of offences, such as terrorism or environmental offences, includes offences set out in legal acts of the Union, this Directive should refer to those legal acts.
Kui süüteokategooria (nt terrorism või keskkonnasüütegu) sisaldab süütegusid, mis on sätestatud liidu õigusaktides, peaks neile õigusaktidele käesolevas direktiivis osutama.
Member States should, however, consider any offence set out in those legal acts as constituting a predicate offence for money laundering.
Liikmesriigid peaksid aga käsitama kõiki nendes õigusaktides sätestatud süütegusid rahapesu eelsüütegudena.
Any kind of punishable involvement in the commission of a predicate offence as criminalised in accordance with national law should also be considered as a criminal activity for the purposes of this Directive.
Igasugust karistatavat osalemist sellise eelsüüteo toimepanemises, mis on liikmesriigi õiguse kohaselt kriminaliseeritud, tuleks käesoleva direktiivi kohaldamisel käsitada samuti kuritegeliku tegevusena.
In cases where Union law allows Member States to provide for sanctions other than criminal sanctions, this Directive should not require Member States to classify the offences in those cases as predicate offences for the purposes of this Directive.
Kui liidu õiguses on liikmesriikidel lubatud kehtestada muid karistusi kui kriminaalkaristused, ei peaks liikmesriikidelt käesoleva direktiivi alusel nõudma nende juhtumite kohaste süütegude liigitamist eelsüütegudeks käesoleva direktiivi tähenduses.
The use of virtual currencies presents new risks and challenges from the perspective of combating money laundering.
Rahapesu vastu võitlemisel tuleb arvestada, et virtuaalvääringute kasutamisega kaasnevad uued riskid ja probleemid.
Member States should ensure that those risks are addressed appropriately.
Liikmesriigid peaksid tagama, et nende riskide suhtes võetakse mõjusaid vastumeetmeid.
Due to the impact of money laundering offences committed by public office holders on the public sphere and on the integrity of public institutions, Member States should be able to consider including more severe penalties for public office holders in their national frameworks in accordance with their legal traditions.
Võttes arvesse, kuidas mõjutavad avalikku sfääri ja avalik-õiguslike asutuste usaldusväärsust rahapesusüüteod, mille on toime pannud avaliku teenistuse ametikandjad, peaks liikmesriikidel olema võimalik kaaluda oma õiguses avaliku teenistuse ametikandjatele karmimate karistuste sätestamist kooskõlas oma õigustavadega.
Tax crimes relating to direct and indirect taxes should be covered by the definition of criminal activity, in line with the revised FATF Recommendations.
Kooskõlas FATFi läbivaadatud soovitustega peaks kuritegeliku tegevuse määratlus hõlmama otseste ja kaudsete maksudega seotud maksusüütegusid.
Given that different tax crimes in each Member State can constitute a criminal activity punishable by the sanctions referred to in this Directive, the definitions of tax crimes might diverge in national law.
Kuna kuritegeliku tegevusena, mille suhtes on ette nähtud käesolevas direktiivis osutatud karistused, võidakse liikmesriikides käsitada eri maksukuritegusid, võib maksukuritegude määratlemine olla liikmesriikide õiguses erinev.
The aim of this Directive, however, is not to harmonise the definitions of tax crimes in national law.
Käesoleva direktiivi eesmärk ei ole siiski ühtlustada maksukuritegude määratlust liikmesriikide õiguses.
In criminal proceedings regarding money laundering, Member States should assist each other in the widest possible way and ensure that information is exchanged in an effective and timely manner in accordance with national law and the existing Union legal framework.
Liikmesriigid peaksid üksteist rahapesu puudutavates kriminaalmenetlustes võimalikult palju aitama ja tagama, et teabevahetus on tõhus ja kiire ning kooskõlas liikmesriigi õiguse ja liidu kehtiva õigusraamistikuga.
Differences between the definitions of predicate offences in national law should not hinder international cooperation in criminal proceedings regarding money laundering.
See, et liikmesriikide õiguses on eelsüüteod määratletud erinevalt, ei tohiks takistada rahvusvahelist koostööd rahapesu puudutavates kriminaalmenetlustes.
Cooperation with third countries should be intensified, in particular by encouraging and supporting the establishment of effective measures and mechanisms to combat money laundering and by ensuring better international cooperation in this field.
Koostööd kolmandate riikidega tuleks tihendada neid eelkõige innustades ja toetades, et nad kehtestaksid rahapesu vastu võitlemiseks tõhusad meetmed ja mehhanismid, ning edendades rahvusvahelist koostööd selles valdkonnas.
This Directive does not apply to money laundering involving property derived from criminal offences affecting the Union’s financial interests, which is subject to specific rules as laid down in Directive (EU) 2017/1371 of the European Parliament and of the Council.
Käesolevat direktiivi ei kohaldata sellise rahapesu suhtes, mis on seotud liidu finantshuve kahjustavatest kuritegudest saadud tuluga; selle suhtes kohaldatakse erieeskirju, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis (EL) 2017/1371.
This is without prejudice to the possibility for Member States to transpose this Directive and Directive (EU) 2017/1371 by means of a single comprehensive framework at national level.
See ei piira liikmesriikide õigust võtta käesolev direktiiv ja direktiiv (EL) 2017/1371 riigi tasandil üle ühtse tervikliku raamistiku kaudu.
In accordance with Article 325(2) of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU), the Member States are to take the same measures to counter fraud affecting the financial interests of the Union as they take to counter fraud affecting their own financial interests.
Kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELi toimimise leping) artikli 325 lõikega 2 peavad liikmesriigid võtma liidu finantshuve kahjustavate pettuste vastu samu meetmeid, mida nad võtavad omaenda finantshuve kahjustavate pettuste puhul.
Member States should ensure that certain types of money laundering activities are also punishable when committed by the perpetrator of the criminal activity that generated the property (‘self-laundering’).
Liikmesriigid peaksid tagama, et teatavat tüüpi rahapesu on karistatav ka siis, kui selle on toime pannud isik, kelle kuritegeliku tegevuse tõttu asjaomane vara saadi (omaenda kuritegeliku raha pesu).
In such cases, where, the money laundering activity does not simply amount to the mere possession or use of property, but also involves the transfer, conversion, concealment or disguise of property and results in further damage than that already caused by the criminal activity, for instance by putting the property derived from criminal activity into circulation and, by doing so, concealing its unlawful origin, that money laundering activity should be punishable.
Kui rahapesu ei piirdu sellisel juhul ainult vara omamise või kasutamisega, vaid hõlmab ka vara ülekandmist, muundamist, varjamist või saladuses hoidmist ning põhjustab suuremat kahju, kui kuritegeliku tegevusega on juba tekitatud, näiteks kui kuritegelikust tegevusest saadud vara on pandud ringlusse ning seejuures on varjatud vara ebaseaduslikku päritolu, peaks selline rahapesu olema karistatav.
In order for criminal law measures to be effective against money laundering, a conviction should be possible without it being necessary to establish precisely which criminal activity generated the property, or for there to be a prior or simultaneous conviction for that criminal activity, while taking into account all relevant circumstances and evidence.
Et rahapesuvastane võitlus kriminaalõiguse meetmete abil oleks tõhus, peaks olema võimalik teha süüdimõistev otsus vajaduseta täpselt tuvastada, millise kuritegeliku tegevusega vara saadi, ja eeldamata eelnevat või samaaegset süüdimõistmist selle kuritegeliku tegevuse eest, võttes samal ajal arvesse kõiki asjasse puutuvaid asjaolusid ja tõendeid.
It should be possible for Member States, in line with their national legal systems, to ensure this by means other than legislation.
Kooskõlas oma õigussüsteemiga peaks liikmesriikidel olema võimalik seda tagada muude meetmete kui õigusaktide abil.
Prosecutions for money laundering should also not be impeded by the fact that the criminal activity was committed in another Member State or in a third country, subject to the conditions set out in this Directive.
Rahapesu eest vastutusele võtmist ei tohiks takistada ka pelk asjaolu, et kuritegelik tegevus toimus teises liikmesriigis või kolmandas riigis käesolevas direktiivis sätestatud tingimuste kohaselt.
This Directive aims to criminalise money laundering when it is committed intentionally and with the knowledge that the property was derived from criminal activity.
Direktiivi eesmärk on kriminaliseerida rahapesu, kui see on toime pandud tahtlikult ja olles teadlik, et vara on saadud kuritegeliku tegevusega.
In that context, this Directive should not distinguish between situations where property has been derived directly from criminal activity and situations where it has been derived indirectly from criminal activity, in line with the broad definition of ‘proceeds’ as laid down in Directive 2014/42/EU of the European Parliament and of the Council.
Seejuures ei peaks käesolevas direktiivis tegema vahet olukorral, kuss vara on saadud kuritegeliku tegevuse tagajärjel otse ja olukorral, kus see on saadud kaudselt, vastates Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2014/42/EL sätestatud mõiste „tulu“ laiahaardelisele määratlusele.
In each case, when considering whether the property is derived from criminal activity and whether the person knew that, the specific circumstances of the case should be taken into account, such as the fact that the value of the property is disproportionate to the lawful income of the accused person and that the criminal activity and acquisition of property occurred within the same time frame.
Et selgitada, kas vara on saadud kuritegeliku tegevusega ning kas isik seda teadis, tuleks igal juhul arvesse võtta juhtumi konkreetseid asjaolusid, näiteks seda, et süüdistatava isiku vara väärtus ei ole proportsioonis tema seadusliku sissetulekuga ning et kuritegelik tegevus ning vara omandamine toimusid sama ajavahemiku jooksul.
Intention and knowledge can be inferred from objective, factual circumstances.
Tahtlikkust ja teost teadmist võib järeldada objektiivsete faktiliste asjaolude põhjal.
As this Directive provides for minimum rules concerning the definition of criminal offences and sanctions in the area of money laundering, Member States are free to adopt or maintain more stringent criminal law rules in that area.
Kuna käesoleva direktiiviga nähakse ette rahapesu kuriteo määratlemise ja selle eest mõistetavate karistuste miinimumreeglid, võivad liikmesriigid rahapesu kohta vastu võtta rangemaid kriminaalõigusnorme või need säilitada.
Member States should be able, for example, to provide that money laundering committed recklessly or by serious negligence constitutes a criminal offence.
Liikmesriikidel peaks olema võimalik näiteks ette näha, et kergemeelsuse või raske hooletuse tõttu toime pandud rahapesu on samuti kuritegu.
References in this Directive to money laundering committed by negligence should be understood as such for Member States that criminalise such conduct.
Viiteid, mis käesolevas direktiivis on tehtud hooletuse tõttu toime pandud rahapesule, peaksid kohalduma liikmesriikidele, kus selline tegevus on kriminaliseeritud.
In order to deter money laundering throughout the Union, Member States should ensure that it is punishable by a maximum term of imprisonment of at least four years.
Et takistada rahapesu kogu liidus, peaksid liikmesriigid tagama, et see on karistatav vangistusega, mille maksimummäär on vähemalt neli aastat.
That obligation is without prejudice to the individualisation and application of penalties and the execution of sentences in accordance with the concrete circumstances in each individual case.
Selle kohustusega ei piirata karistuste individualiseerimist ja kohaldamist ega täitmisele pööramist vastavalt iga üksikjuhtumi konkreetsetele asjaoludele.