natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In order to ensure a prudent level of the capital requirements for business risk when making a calculation based on self-designed scenarios, a minimum level of capital, should be introduced in the form of a prudential floor.
Et tagada äririskiga seotud kapitalinõuete usaldusväärne tase, tuleks enda välja töötatud stsenaariumide põhjal arvutuste tegemiseks kehtestada kapitali miinimumtase usaldatavusnõuetele vastava alampiirina.
The minimum level of required capital for business risk should be aligned to similar requirements for other market infrastructures in related Union Acts such as Commission Delegated Regulation on capital requirements for central counterparties (‘CCPs’).
Äririski puhul nõutava kapitali miinimumtaset tuleks kohandada seonduvate liidu õigusaktidega (nt komisjoni delegeeritud määrus kesksete vastaspoolte suhtes kohaldatavate kapitalinõuete kohta) teiste turutaristute suhtes kohaldatavate samalaadsete nõuetega,.
The additional capital surcharge for risks related to banking-type ancillary services should cover all the risks related to the provision of intraday credit to participants or other CSD users.
Panganduskõrvalteenustega seotud riskide täiendav kapitalinõue peaks katma kõik riskid, mis on seotud liikmetele või teistele keskdepositooriumi kasutajatele päevasisese krediidi andmisega.
Where overnight or longer credit exposures result from the provision of intraday credit, the corresponding risks should be measured and addressed by using the methodologies already laid down in Part Three, Title II, Chapter 2, for the Standardised Approach, and Chapter 3, for the Internal Ratings Based Approach (IRB Approach), of Regulation (EU) No 575/2013, given that that Regulation provides prudential rules for measurement of credit risk resulting from overnight or longer credit exposures.
Kui üleöö või pikemad krediidiriski positsioonid tulenevad päevasisese krediidi andmisest, tuleks vastavaid riske mõõta ja käsitleda, kasutades meetodeid, mis on juba sätestatud määruse (EL) nr 575/2013 III osa II jaotise 2. peatükis standardmeetodi puhul ning 3. peatükis sisereitingute meetodi puhul, kuna selles määruses on sätestatud usaldatavusnõuded üleöö või pikematest krediidiriski positsioonidest tuleneva krediidiriski mõõtmiseks.
Intraday credit risks, however, require special treatment since the methodology for their measurement is not explicitly provided for in Regulation (EU) No 575/2013 or other applicable Union legislation.
Samas nõuavad päevasisesed krediidiriskid erikäsitlust, sest nende mõõtmise meetodit ei ole määruses (EL) nr 575/2013 ega muudes kohaldatavates liidu õigusaktides sõnaselgelt sätestatud.
As a result, the methodology that specifically addresses intraday credit risk should be sufficiently risk-sensitive to take into account the quality of the collateral, the credit quality assessment of the participants and the actual observed intraday exposures.
Selle tulemusena peaks meetod, mis käsitleb just päevasisest krediidiriski, olema piisavalt riskitundlik, et võtta arvesse tagatise kvaliteeti, liikmete krediidikvaliteedi hinnangut ning tegelikke täheldatud päevasiseseid riskipositsioone.
At the same time, the methodology should provide proper incentives to the providers of banking-type ancillary services, including the incentive to collect the highest quality of collateral and select creditworthy counterparties.
Samal ajal peaks meetod olema panganduskõrvalteenuste osutajatele asjakohaseks stiimuliks, sealhulgas stiimuliks hankida kõrgeima kvaliteediga tagatisi ja valida krediidivõimelisi vastaspooli.
Although providers of banking-type ancillary services have the obligation to properly assess and test the level and value of collateral and haircuts, the methodology used to determine the additional capital surcharge for intraday credit risk should nevertheless cater to and provide enough capital for the case where a sudden decrease in the value of the collateral exceeds estimates and results in partially uncollateralised residual credit exposures.
Ehkki panganduskõrvalteenuste osutajad on kohustatud nõuetekohaselt hindama ja testima tagatise ja väärtuskärbete taset ning väärtust, peab kapitalinõude kindlaksmääramiseks kasutatav meetod tagama ja pakkuma piisavat kapitali juhuks, kui tagatise väärtuse järsk vähenemine ületab hinnanguid ja toob kaasa osaliselt tagamata järelejäänud krediidiriski positsioonid.
The calculation of the capital surcharge for risks arising from providing banking-type ancillary services requires taking into account past information on intraday credit exposures.
Panganduskõrvalteenuste osutamisest tulenevate riskide jaoks täiendava kapitalinõude arvutamisel tuleb arvesse võtta varasemat teavet päevasiseste krediidiriski positsioonide kohta.
As a result, in order to be able to calculate that capital surcharge, entities that provide banking-type ancillary services to users of CSD services in accordance with Article 54(2) of Regulation (EU) No 909/2014 (‘CSD-banking service providers’) should record at least one year of data concerning their intraday credit exposures.
Seega, et olla valmis seda täiendavat kapitalinõuet arvutama, peaksid keskdepositooriumi teenuste kasutajatele kooskõlas määruse (EL) nr 909/2014 artikli 54 lõikega 2 panganduskõrvalteenuseid osutavad üksused (edaspidi „keskdepositooriumi pangateenuste osutajad“) registreerima vähemalt ühe aasta andmed oma päevasiseste krediidiriski positsioonide kohta.
Otherwise they are not able to identify the relevant exposures based on which the calculation is done.
Vastasel korral ei saa nad kindlaks teha asjaomaseid riskipositsioone, mille põhjal arvutus on tehtud.
Consequently, CSD-banking service providers should not be required to meet the own funds requirement corresponding to the capital surcharge until after they are able to collect all the information necessary to perform the calculation of the surcharge.
Seega ei tohiks keskdepositooriumi pangateenuste osutajatelt nõuda, et nad täidavad omavahendite nõude, mis vastab täiendavale kapitalinõudele, enne kui nad suudavad hankida kogu teabe, mis on vajalik täiendava kapitalinõude arvutamiseks.
Article 54(8) of Regulation (EU) No 909/2014 requires the development of rules to determine the additional capital surcharge referred to in point (d) of Article 54(3) and point (e) of Article 54(4) of that Regulation.
Määruse (EL) nr 909/2014 artikli 54 lõikega 8 on nõutud kõnealuse määruse artikli 54 lõike 3 punktis d ja artikli 54 lõike 4 punktis e osutatud täiendava kapitalinõude kindlaksmääramise eeskirjade väljatöötamist.
Further, Article 54 of that Regulation requires that additional surcharge reflects the intra-day credit risk resulting from the activities under Section C of the Annex to Regulation (EU) No 909/2014, and in particular the provisions of intraday credit to participants in a securities settlement system or other users of CSD services.
Lisaks on selle määruse artikliga 54 nõutud, et täiendav kapitalinõue kajastaks päevasisest krediidiriski, mis tuleneb määruse (EL) nr 909/2014 lisa C jao kohasest tegevusest, ning eelkõige päevasisese krediidi andmist väärtpaberiarveldussüsteemi liikmetele või muudele keskdepositooriumi teenuste kasutajatele.
Therefore, intraday credit risk exposure should also include the loss that a CSD-banking service provider would face if a borrowing participant were to default.
Seepärast peaks päevasisene krediidiriski positsioon hõlmama ka kahjumit, mida keskdepositooriumi pangateenuste osutaja kannaks, kui laenuvõttev liige muutuks maksejõuetuks.
Point (d) of Article 59(3) of Regulation (EU) No 909/2014 relating to the credit risk of a CSD-banking service provider requires the collection of ‘highly liquid collateral with minimal credit and market risk’.
Määruse (EL) nr 909/2014 artikli 59 lõike 3 punktiga d, mis on seotud keskdepositooriumi pangateenuste osutaja krediidiriskiga, on nõutud „minimaalse krediidi- ja tururiskiga, väga likviidse[te] tagatis[t]e“ esitamist.
Point (d) of Article 59(4) of Regulation (EU) No 909/2014 relating to the liquidity risk of a CSD-banking service provider, requires availability of ‘qualifying liquid resources’.
Määruse (EL) nr 909/2014 artikli 59 lõike 4 punktiga d, mis on seotud keskdepositooriumi pangateenuste osutaja likviidsusriskiga, on nõutud „kvalifitseeruvate likviidsete vahendite“ olemasolu.
One such qualifying liquid resource is ‘highly liquid collateral’.
Üks selline kvalifitseeruv likviidne vahend on „väga likviidne tagatis“.
While it is understandable that the terminology used in each of the two cases is different, given the different nature of the risks involved and the correspondence to different concepts in the regulation of credit and liquidity risk, they both relate to a similarly high quality of providers or assets.
Ehkki on arusaadav, et kummalgi juhul kasutatud terminid on erinevad, arvestades seonduvate riskide erinevat laadi ja vastavust eri määratlustele krediidi- ja likviidsusriski reguleerimisel, on need mõlemad seotud osutajate või varade samasuguse kvaliteediga.
Therefore, it would be appropriate to require that the same conditions are met before a collateral or a liquidity resource in the form of collateral can qualify as pertaining to either the ‘highly liquid collateral with minimal credit and market risk' category’, or to the ‘qualifying liquid resources’ category, respectively.
Seepärast oleks asjakohane nõuda, et täidetakse samu tingimusi, enne kui tagatis või tagatise vormis likviidne vahend saab vastavalt kvalifitseeruda kas kategooria „minimaalse krediidi- ja tururiskiga, väga likviidne tagatis“ või „kvalifitseeruvad likviidsed vahendid“ alla.
Point (d) of Article 59(3) of Regulation (EU) No 909/2014 requires that a CSD-banking service provider accepts highly liquid collateral with minimal credit and market risk to manage its corresponding credit risk.
Määruse (EL) nr 909/2014 artikli 59 lõike 3 punktis d on nõutud, et keskdepositooriumi pangateenuste osutaja aktsepteerib oma vastava krediidiriski juhtimiseks minimaalse krediidi- ja tururiskiga, väga likviidset tagatist.
The same allows for other types of collateral than highly liquid collateral with minimal credit and market risk to be used in specific situations, with the application of an appropriate haircut.
Sama sättega on teatavates olukordades lubatud kasutada muud liiki tagatisi kui minimaalse krediidi- ja tururiskiga väga likviidne tagatis, kohaldades asjakohast väärtuskärbet.
To facilitate this, a clear hierarchy of the collateral quality should be set in order to distinguish which collateral should be acceptable to fully cover credit risk exposures, which collateral is acceptable as liquidity resource and which collateral, although remaining acceptable for mitigating credit risk, requires qualifying liquidity sources.
Selle hõlbustamiseks tuleks ette näha tagatise kvaliteedi selge hierarhia, et teha vahet, milline tagatis peaks olema aktsepteeritav, et täielikult katta krediidiriski positsioonid, mille tagatis on aktsepteeritav kui likviidne vahend ning mille tagatis – ehkki see jääb aktsepteeritavaks krediidiriski maandamisel – nõuab kvalifitseeruvaid likviidseid allikaid.
Collateral providers should not be impeded from freely substituting collateral depending on their availability of resources or their asset-liability management strategies.
Tagatise pakkujaid ei tohiks takistada tagatise vabalt asendamist sõltuvalt nende vahendite kättesaadavusest või varade ja likviidsuse haldamise strateegiatest.
Thus, common collateral practices, such as the reliance on participants' pledge accounts, where the collateral is deposited by the participant in its pledged accounts in order to fully cover any credit exposure should be allowed to be used for substituting collateral as long as the quality and liquidity of the collateral is monitored and complies with the requirements of this Regulation.
Seega tuleks lubada kasutada tagatise asendamiseks ühtseid tagatisega seotud tavasid, näiteks tuginemine liikmete tagatiskontodele, mille puhul liige hoiustab tagatist oma tagatiskontodel, et katta täielikult mis tahes krediidiriski positsioon, seni kuni tagatise kvaliteeti ja likviidsust jälgitakse ning need vastavad käesoleva määruse nõuetele.
Under such pledge account arrangements, the collateral is deposited by the participant in his pledged accounts in order to fully cover any credit exposure.
Sellise tagatiskonto korra puhul hoiustab liige tagatise oma tagatiskontol, et katta täielikult mis tahes krediidiriski positsioon.
In addition, a CSD-banking service provider should accept collateral taking into account the hierarchy specified, but may perform the liquidation of the accepted collateral, where necessary, in the most efficient way following a participant's default.
Peale selle peaks keskdepositooriumi pangateenuste osutaja tagatist aktsepteerima, võttes arvesse kindlaksmääratud hierarhiat, aga ta võib aktsepteeritud tagatise vajaduse korral, kui liige muutub maksejõuetuks, kõige tõhusamal viisil realiseerida.
However, from a prudential viewpoint, a CSD-banking service provider should be able to monitor the availability of collateral, its quality and its liquidity on an ongoing basis to fully cover credit exposures.
Samas usaldatavusnõuete seisukohast peaks keskdepositooriumi pangateenuste osutaja olema valmis tagatise kättesaadavust, selle kvaliteeti ja likviidsust pidevalt jälgima, et täielikult katta krediidiriski positsioonid.
It should also have arrangements in place with the borrowing participants to ensure that all the collateral requirements of this Regulation are met at all times.
Ta peaks olema kehtestanud ka korra, mille kohaselt laenuvõtvad liikmed peavad tagama, et kõik käesoleva määruse tagatise nõuded oleksid igal ajal täidetud.
For the purposes of measuring intraday credit risk, CSD-banking service providers should be in a position to anticipate peak exposures for the day.
Päevasisese krediidiriski mõõtmiseks peaksid keskdepositooriumi pangateenuste osutajad suutma prognoosida päeva suurimaid riskipositsioone.
This should not require a forecast of the exact number but should identify trends in those intraday exposures.
See ei tohiks nõuda täpse numbri prognoosi, aga peaks kindlaks määrama kõnealuste päevasiseste riskipositsioonide suundumused.
This is further supported by the reference to ‘anticipate peak exposures’ also in Basel Committee on Banking Supervision standards [7].
Seda toetab ka viide „suurimate riskipositsioonide prognoosimisele“ Baseli pangajärelevalve komitee standardites [7].
Title II of Part Three of Regulation (EU) No 575/2013 establishes the risk weights to be applied to credit exposures to the European Central Bank and other exempted entities.
Määruse (EL) nr 575/2013 III osa II jaotises on kehtestatud riskikaalud, mida kohaldatakse krediidiriski positsioonide suhtes Euroopa Keskpangas ja muudes üksustes, millele kehtib vabastus.
When measuring credit risk for regulatory purposes, such risk weights are widely understood as the best available reference.
Regulatiivsetel eesmärkidel krediidiriski mõõtes käsitatakse selliseid riskikaalusid laialdaselt parima kättesaadava alusena.
Therefore, the same methodology may be applied to intraday credit exposures.
Seepärast võidakse sama meetodit kohaldada päevasiseste krediidiriski positsioonide suhtes.
However, in order to guarantee the conceptual soundness of that approach, some correction is needed, in particular, when carrying out the computations using the credit risk framework of Part Three, Title II, Chapter 2 for the Standardised Approach, and Chapter 3 for the IRB Approach, of Regulation (EU) No 575/2013, the intraday exposures should be considered as end-of-day exposures as this is the assumption of that Regulation.
Samas selleks, et tagada selle lähenemisviisi sisuline asjakohasus, tuleb teha teatav korrigeerimine; eelkõige arvutuste tegemisel, kasutades määruse (EL) nr 575/2013 III osa II jaotise 2. peatüki krediidiriski raamistikku standardmeetodi puhul ning 3. peatüki krediidiriski raamistikku sisereitingute meetodi puhul, tuleks päevasiseseid riskipositsioone käsitleda päevalõpu riskipositsioonidena, sest see on kõnealuse määruse eeldus.
In accordance with Article 59(5) of Regulation (EU) No 909/2014, which includes an explicit reference to Article 46(3) of Regulation (EU) No 648/2012, bank guarantees or letters of credit, where appropriate, should be aligned to the CPSS-IOSCO Principles and meet similar requirements as those laid down in Regulation (EU) No 648/2012.
Kooskõlas määruse (EL) nr 909/2014 artikli 59 lõikega 5, milles viidatakse selgelt määruse (EL) nr 648/2012 artikli 46 lõikele 3, tuleks pangagarantiid või akreditiivid viia vajaduse korral kooskõlla CPSS-IOSCO põhimõtetega ning need peaksid vastama samasugustele nõuetele, nagu on sätestatud määruses (EL) nr 648/2012.
These include the requirement that bank guarantees and letters of credit are fully collateralised by the guarantors.
Need hõlmavad nõuet, et pangagarantiid ja akreditiivid on garantide poolt täielikult tagatud.
In order to preserve the efficiency of security settlement within the Union, however, when bank guarantees or letters of credit are used in relation to credit exposures that may arise from interoperable CSD links, appropriate alternative risk mitigants should be allowed to be considered as long as they provide an equal or higher level of protection than the provisions laid out in Regulation (EU) No 648/2012.
Selleks et säilitada väärtpaberiarvelduse tõhusus liidus, tuleks samas juhul, kui pangagarantiisid või akreditiive kasutatakse seoses krediidiriski positsioonidega, mis võivad tuleneda keskdepositooriumide koostalitlusvõimelistest ühendustest, lubada võtta arvesse asjakohaseid alternatiivseid riskimaandajaid, kui need tagavad samaväärse või suurema kaitse kui määruse (EL) nr 648/2012 sätted.
This special treatment should only apply to bank guarantees or letters of credit protecting an interoperable CSD link and should cover exclusively the credit exposure between the two linked CSDs.
Seda erikäsitlust tuleks kohaldada üksnes pangagarantiide või akreditiivide suhtes, mis kaitsevad keskdepositooriumide koostalitlusvõimelist ühendust ning see peaks katma üksnes kahe ühendatud keskdepositooriumi vahelise krediidiriski positsiooni.
Since the bank guarantee or the letter of credit protects the non-defaulting CSDs against credit losses, the liquidity needs of the non-defaulting CSDs should also be addressed by either a timely settlement of the guarantors' obligations, or alternatively, by holding qualifying liquidity resources.
Kuna pangagarantii või akreditiiv kaitseb makseviivituses mitteolevaid keskdepositooriume krediidikahjude eest, tuleks tegeleda ka makseviivituses mitteolevate keskdepositooriumide likviidsusvajaduste eest kas garantide kohustuste õigel ajal täitmisega või hoopis kvalifitseeruvate likviidsete vahendite hoidmisega.
Point (d) of Article 59(4) of Regulation (EU) No 909/2014 requires that CSD-banking service providers mitigate liquidity risks with qualifying liquid resources in each currency.
Määruse (EL) nr 909/2014 artikli 59 lõike 4 punktiga d on nõutud, et keskdepositooriumi pangateenuste osutajad maandavad likviidsusriske kvalifitseeruvate likviidsete vahenditega igas vääringus.
As a result, non-qualifying liquid resources cannot be used to meet the requirements set out in that Article.
Selle tulemusena ei saa kasutada selles artiklis sätestatud nõuete täitmiseks mittekvalifitseeruvaid likviidseid ressursse.
Nevertheless, nothing precludes non-qualifying liquid resources, such as currency swaps, from being used in the daily liquidity management in addition to the qualifying liquid resources.
Sellegipoolest ei takista miski kasutamast igapäevasel likviidsuse haldamisel lisaks kvalifitseeruvatele likviidsetele ressurssidele mittekvalifitseeruvaid likviidseid ressursse, näiteks valuutavahetustehinguid.
This is also consistent with international standards reflected in CPSS-IOSCO Principles.
See on kooskõlas ka CPSS-IOSCO põhimõtetes kajastatud rahvusvaheliste standarditega.
Non-qualifying liquid resources should therefore be measured and monitored for that purpose.
Mittekvalifitseeruvaid likviidseid vahendeid tuleks seega sel eesmärgil mõõta ja jälgida.
Liquidity risk can potentially arise from any of the banking-type ancillary services performed by the CSD.
Likviidsusrisk võib tuleneda mis tahes panganduskõrvalteenustest, mida keskdepositoorium osutab.
The management framework for liquidity risks should identify the risks arising from the different banking-type ancillary services, including securities lending and distinguish their management as appropriate.
Likviidsusriskide juhtimise raamistik peab tuvastama eri panganduskõrvalteenustest, sealhulgas väärtpaberilaenudest tulenevad riskid ning eristama nende juhtimise, nagu on asjakohane.
In order to cover all of the liquidity needs, including the intraday liquidity needs of a CSD-banking service provider, CSD's liquidity risk management framework should ensure that the payment and settlement obligations are effected as they fall due, including intraday obligations, in all settlement currencies of the securities settlement system operated by a CSD.
Kõikide likviidsusvajaduste, sealhulgas keskdepositooriumi pangateenuste osutaja päevasiseste likviidsusvajaduste katmiseks peaks keskdepositooriumi likviidsusriski juhtimise raamistik tagama, et makse- ja arvelduskohustusi, sealhulgas päevasiseseid kohustusi, täidetakse nende tähtajal kõikides keskdepositooriumi korraldatava väärtpaberiarveldussüsteemi arveldusvaluutades.
Given that all liquidity risks, except intraday, are already covered by Directive 2013/36/EU and Regulation (EU) No 575/2013, this Regulation should focus on intraday risks.
Kuna kõik likviidsusriskid, välja arvatud päevasisesed, on direktiiviga 2013/36/EL ja määrusega (EL) nr 575/2013 juba kaetud, peaks käesolev määrus keskenduma päevasisestele riskidele.
Given that CSD-banking service providers are systemically-important market infrastructures, it is essential to ensure that a CSD-banking service provider manages its credit and liquidity risks in a conservative manner.
Arvestades, et keskdepositooriumi pangateenuste osutajad on süsteemselt olulised turutaristud, on oluline tagada, et keskdepositooriumi pangateenuste osutaja juhib oma krediidi- ja likviidsusriske konservatiivselt.
As a result, a CSD-banking service provider should be permitted to grant only uncommitted credit lines to borrowing participants in the course of the provision of banking-type ancillary services as referred to in Regulation (EU) No 909/2014.
Selle tulemusena tuleks keskdepositooriumi pangateenuste osutajal lubada pakkuda laenuvõtvatele liikmetele panganduskõrvalteenuste osutamise käigus üksnes kokku leppimata krediidiliine, nagu on osutatud määruses (EL) nr 909/2014.
In order to ensure that the risk management procedures of a CSD-banking service provider are sufficiently sound even in adverse conditions, the stress testing of the CSD-banking service provider's liquid financial resources should be rigorous and forward looking.
Selleks et tagada, et keskdepositooriumi pangateenuste osutaja riskijuhtimiskord on piisavalt usaldusväärne isegi halbades tingimustes, peaks keskdepositooriumi pangateenuse osutaja likviidsete finantsvahendite stressitestimine olema range ja ettevaatav.
For the same reason, tests should consider a range of extreme but plausible scenarios and be conducted for each relevant currency offered by the CSD-banking service provider taking into account the possible failure of one of the prearranged funding arrangements.
Samal põhjusel tuleks testides arvesse võtta mitmeid ekstreemseid, aga usutavaid stsenaariume ja need tuleks läbi viia igas asjakohases vääringus, mida keskdepositooriumi pangateenuste osutaja pakub, võttes arvesse mõne eelnevalt kokku lepitud rahastamiskorra võimalikku mittetoimimist.
Scenarios should include but not be limited to the default of two of the CSD-banking service provider's largest participants in that currency.
Stsenaariumid peaksid hõlmama keskdepositooriumi pangateenuste osutaja kahe suurima liikme maksejõetust selles vääringus, aga mitte piirduma sellega.