natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Such abstract legal obligation does not constitute a return decision.
Liikmesriigid peavad iga oma territooriumil ebaseaduslikult viibiva kolmanda riigi kodaniku suhtes tegema tagasisaatmisotsuse põhiõigusi austades ja proportsionaalsuse põhimõtet järgides (põhjendus 24).
It must be substantiated in each case by an individualised return decision.
Ebaseadusliku sisserände vastu võitlemise õiguspärast eesmärki võib tasakaalustada riigi muude õigustatud huvidega, nagu üldised rahvatervisega seotud kaalutlused, riigi huvi võidelda kuritegevusega ja riigi huvi omada kõikehõlmavat sündide registreerimise süsteemi, ning lapse huvide austamise (mida on sõnaselgelt rõhutatud põhjenduses 22), Genfi konventsiooni (mida on rõhutatud põhjenduses 23) ning teiste Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud asjakohaste põhiõigustega.
Relevant Union IT systems, such as the Schengen Information Syststem II (‘SIS II’), Eurodac and the Visa Information System (‘VIS’), should be fully used by the competent national authorities to support the identification and the individual assessment of each case, as well as to facilitate and support cooperation between the Member States in return and readmission procedures.
Komisjon viitab kaalutlustele, mis on esitatud Euroopa Liidu Põhiõiguste Ameti 2012. aasta dokumendis „Apprehension of migrants in an irregular situation – fundamental rights considerations“ (Ebaseaduslike rändajate kinnipidamine – põhiõigustega seotud kaalutlused) (nõukogu dokument nr 13847/12) suunistena selle kohta, kuidas kolmandate riikide kodanike kinnipidamisel järgida nende põhiõigusi, tagades samal ajal tõhusa tagasisaatmismenetluse.
Member States should establish efficient and proportionate measures to locate, detect and apprehend third-country nationals who are staying illegally in their territory in view of fulfilling the obligation to issue return decisions.
Liikmesriikide tavad, mis järgivad neid suuniseid, loetakse olevat kooskõlas tagasisaatmisdirektiivi artikli 6 lõikes 1 sätestatud kohustusega teha iga riigi territooriumil ebaseaduslikult viibiva kolmanda riigi kodaniku suhtes tagasisaatmisotsus.
In this respect, it is recalled that Article 13(1) SBC establishes that Member States shall apprehend and subject to return procedures third-country nationals who have crossed the external borders illegally and who have no right to stay in the EU.
Juurdepääs tervishoiule
Article 14 of the Employers Sanctions Directive further provides that Member States shall ensure that effective and adequate inspections are carried out on their territory to control employment of illegally staying third-country nationals.
Ebaseaduslikult riigis viibivaid rändajaid, kes otsivad arstiabi, ei tohiks kinni pidada raviasutustes ega nende lähedal.
Apprehension practices — respect of fundamental rights
Raviasutustelt ei tuleks nõuda rändajate isikuandmete jagamist sisserändega tegelevate õiguskaitseasutustega asjaomaste isikute tagasisaatmise eesmärgil.
The obligation on Member States to issue a return decision to any third-country national staying illegally on their territory is subject to the respect of fundamental rights, including the principle of proportionality (recital 24).
Juurdepääs haridusele
The legitimate aim of fighting illegal migration may be balanced against other legitimate State interests, such as general public health considerations, the interest of the State to fight crime, the interest to have comprehensive birth registration, respect for the best interests of the child (expressly highlighted in recital 22), the Geneva Convention (highlighted in recital 23), as well as other relevant fundamental rights recognised by the CFR.
Ebaseaduslikult riigis viibivaid rändajaid ei tohiks kinni pidada selle kooli lähedal, kus käivad nende lapsed.
The Commission refers to the considerations set out in the 2012 Fundamental Rights Agency document ‘Apprehension of migrants in an irregular situation — fundamental rights considerations’ (Council document 13847/12) as guidance on how apprehension practices can be carried out in respect of the fundamental rights of the third-country nationals, while ensuring effective return procedures.
Koolidelt ei tuleks nõuda rändajate isikuandmete jagamist sisserändega tegelevate õiguskaitseasutustega asjaomaste isikute tagasisaatmise eesmärgil.
Member States' practices that respect this guidance can be considered as not affecting the obligation to issue return decisions to third-country nationals staying illegally under Article 6(1) of the Return Directive:
Usuvabadus
Access to health:
Ebaseaduslikult riigis viibivaid rändajaid ei tohiks kinni pidada tunnustatud usuasutuses usukommete täitmisel ega selliste asutuste lähedal.
Migrants in an irregular situation seeking medical assistance should not be apprehended at or next to medical facilities.
Sünni registreerimine
Medical establishments should not be required to share migrants' personal data with immigration law enforcement authorities for eventual return purposes.
Ebaseaduslikult riigis viibivatel rändajatel peaks olema võimalik registreerida oma lapse sünd ja saada oma lapsele sünnitunnistus, ilma et neid ohustaks kinnipidamine.
Access to education:
Sünnitunnistusi välja andvalt rahvastikuregistrilt ei tuleks nõuda rändajate isikuandmete jagamist sisserändega tegelevate õiguskaitseasutustega asjaomaste isikute tagasisaatmise eesmärgil.
Migrants in an irregular situation should not be apprehended at or next to the school which their children are attending.
Õiguskaitse kättesaadavus
Schools should not be required to share migrants' personal data with immigration law enforcement authorities for eventual return purposes.
Kuritegevusvastase võitluse huvides võivad liikmesriigid kaaluda sellise võimaluse loomist, et ohvrid ja tunnistajad saaksid teatada kuriteost, ilma et neil oleks vaja karta kinnipidamist.
Freedom of religion:
Selleks võib kaaluda järgmisi häid tavasid:
Migrants in an irregular situation should not be apprehended at or next to recognised religious establishments when practicing their religion.
luua anonüümsed, poolanonüümsed või muud tõhusad teatamisvõimalused;
Birth registration:
pakkuda raskete kuritegude ohvritele ja tunnistajatele võimalust pöörduda politseisse kolmanda isiku kaudu (nagu rändajate ombudsman, spetsiaalselt määratud ametnikud või humanitaar- ja õigusabi pakkuvad üksused);
Migrants in an irregular situation should be able to register the birth and should be able to obtain a birth certificate for their children without risk of apprehension.
määrata kindlaks tingimused, mille alusel võiks kuritegude, sealhulgas koduvägivalla ohvritele või tunnistajatele anda elamisloa, tuginedes nõukogu direktiivides 2004/81/EÜ [26] ja 2009/52/EÜ sätestatud nõuetele;kaaluda vajadust kaotada vägivallaohvrite sisserändestaatuse seos peamise loaomanikuga, kes on samal ajal kuriteo toimepanija;
Civil registries issuing birth certificates should not be required to share migrants' personal data with immigration law enforcement authorities for eventual return purposes.
koostada koostöös tööinspektsioonide või muude asjakohaste üksustega teabelehed, et süstemaatiliselt ja objektiivselt teavitada töökohal kinni peetud rändajaid võimalustest esitada oma tööandja vastu direktiivi 2009/52/EÜ alusel kaebus, ja võtta sellega seoses meetmeid, et tagada asjassepuutuv tõendusmaterjal.
Access to justice:
Ebaseaduslikult riigis viibivaid rändajaid, kes otsivad õigusabi, ei tuleks kinni pidada ametiühingutes või teistes sellist tuge pakkuvates üksustes ega nende lähedal.
In the interest of fighting crime, Member States may consider introducing possibilities for victims and witnesses to report crime without fear of being apprehended.
Lisaks soovitab komisjon, et ebaseaduslikult riigis viibivaid kolmandate riikide kodanikke, kes soovivad pääseda rahvusvahelise kaitse taotlusi või kodakondsusetuse seisundi taotlusi registreerivate avalike talituste ruumidesse, ei tuleks kinni pidada selliste talituste ruumides või nende lähedal.
To this end, the following good practices may be considered:
Erijuhud:
introducing possibilities for anonymous, or semi-anonymous, or other effective reporting facilities,
Õiguslik alus: tagasisaatmisdirektiivi artikkel 6
offering victims and witnesses of serious crimes the possibility to turn to the police via third parties (such as a migrants ombudsman, specially designated officials; or entities providing humanitarian and legal assistance),
Tagasisaatmisotsuse võib teatavatel asjaoludel vastu võtta ka siis, kui ebaseaduslikult riigis viibinud kolmanda riigi kodanik peetakse kinni ELi välispiiril ELi territooriumilt lahkumisel, tehes selleks juhtumipõhise analüüsi ja võttes arvesse proportsionaalsuse põhimõtet.
defining conditions under which victims or witnesses of crime, including domestic violence, could be granted residence permits building upon standards included in Council Directive 2004/81/EC [26] and Directive 2009/52/EC,considering the need for delinking the immigration status of victims of violence from the main permit holder, who is at the same time the perpetrator,
See võib olla põhjendatud juhul, kui väljumiskontrolli käigus avastatakse märkimisväärne viibimisaja ületamine või ebaseaduslik riigis viibimine.
developing leaflets in cooperation with labour inspectorates or other relevant entities to systematically and objectively inform migrants apprehended at their work places of existing possibilities to lodge complaints against their employers, building upon Directive 2009/52/EC, and in this context taking steps to safeguard relevant evidence.
Saades teada ebaseaduslikust riigis viibimisest, võivad liikmesriigid algatada tagasisaatmismenetluse ja jätkata seda menetlust, mille tulemusel tehakse tagasisaatmisotsus koos tagaseljamenetluse käigus kehtestatud sisenemiskeeluga, pidades kinni allpool punktis 11.3 ja 12. jaos sätestatud menetluslikest tagatistest.
Migrants in an irregular situation who seek legal aid should not be apprehended at or next to trade unions, or other entities offering such support.
Ehkki isik on sellises olukorras nagunii EList lahkumas, võib tagasisaatmisotsuse tegemine olla siiski mõttekas, sest see võimaldab liikmesriikidel kehtestada ka sisenemiskeelu ning seega ära hoida edasise riiki sisenemise ja võimaliku ebaseadusliku riigis viibimise.
In addition, the Commission recommends that third-country nationals in an irregular situation who wish to access public services premises which register international protection applications or applications for statelessness status should not be apprehended at or next to such facilities.
Komisjon kutsub liikmesriike üles kehtestama menetluse, mille alusel saab selliste erijuhtumite korral teha tagasisaatmisotsuse ja vajaduse korral kehtestada sisenemiskeelu otse lennujaamas, muudes välispiiridel asuvates piiripunktides või – sisenemiskeeldude puhul – tagaselja (vt punkt 11.3).
Special cases:
Kui kolmanda riigi kodanik on ületanud ühes liikmesriigis oma viisa või loa kohase riigis viibimise aja ja ta lahkub liidust teise liikmesriigi või transiidiliikmesriigi kaudu, peab tagasisaatmisotsuse ja sisenemiskeelu välja andma asjaomane teine liikmesriik (viibimisaja ületaja viibib tavaliselt tagasisaatmisdirektiivi tähenduses ebaseaduslikult ka teises liikmesriigis).
Legal basis: Return Directive — Article 6
Õiguslik alus: nõukogu direktiiv 2001/40/EÜ [27]Meeldetuletus/selgitus: ühes liikmesriigis tehtud tagasisaatmisotsuse mõju teises liikmesriigis käsitleti komisjoni 2005. aasta tagasisaatmisdirektiivi ettepanekus eraldi peatükis (V peatükk „Kinnipidamine teistes liikmesriikides“).
A return decision may in certain circumstances also be adopted if an illegally staying third-country national is apprehended at the EU external border when leaving the EU territory, following a case-by-case analysis and taking into account the principle of proportionality.
Läbirääkimiste käigus jäeti see peatükk siiski välja, nagu ka direktiivi 2001/40/EÜ kehtetuks tunnistamist käsitleva komisjoni ettepaneku artikkel 20, ja direktiiv 2001/40/EÜ jäi jõusse.
This could be justified in cases in which a significant overstay or illegal stay is detected during exit checks.
Direktiiviga 2001/40/EÜ antakse sõnaselgelt võimalus tunnustada tagasisaatmisotsust, mille ühe liikmesriigi pädev asutus on teinud teise liikmesriigi territooriumil viibiva kolmanda riigi kodaniku suhtes.
In such cases, Member States could launch a return procedure when acquiring knowledge about the illegal stay and continue the procedure leading to the issuing of a return decision accompanied by an entry-ban in an ‘in absentia’ procedure, respecting the procedural safeguards set out in sections 11.3 and 12 below.
Tagasisaatmisdirektiivi artiklis 6 ei ole sõnaselgelt viidatud juhtumile, kus teine liikmesriik tunnustab esimese liikmesriigi tehtud tagasisaatmisotsust kooskõlas direktiiviga 2001/40/EÜ.
Even though in such a specific situation the person is anyhow about to leave the EU, the issuing of a return decision can make sense, since it allows Member States to also issue an entry ban and thus prevent further entry and possible risk of illegal stay.
Artikli 6 grammatiline tõlgendamine, mille korral peaks tunnustav liikmesriik sellisel juhul samuti tegema direktiivi 2008/115/EÜ kohaselt tagasisaatmist käsitleva täisotsuse, jätaks direktiivi 2001/40/EÜ ilma selle lisaväärtusest.
The Commission calls on Member States to establish procedures for issuing return decisions and — if applicable — entry bans directly at the airport, at other external border crossing points or, for entry bans, in absentia (see section 11.3) for such specific cases.
Et direktiivi 2001/40/EÜ edasikehtimisel oleks kasulik mõju, oli vaja otsida tõlgendust, mis annab nende kahe direktiivi kooseksisteerimisele mõtte.
If a third-country national has overstayed his/her visa or permit in a first Member State and leaves the Union via a second/transit Member State, the return decision and entry ban will have to be issued by the second Member State (the ‘overstayer’ will normally also be ‘illegally staying’ within the meaning of the Return Directive in the second Member State).
Kui liikmesriik A peab kinni isiku, kelle kohta liikmesriik B on juba teinud tagasisaatmisotsuse, võib liikmesriik A kas:
Legal basis: Council Directive 2001/40/EC [27]Reminder/explanation: The effect of a return decision issued by one Member State in another Member State had been subject of a separate chapter V of the 2005 Commission proposal for the Return Directive (‘Apprehension in other Member States’).
teha tagasisaatmisdirektiivi artikli 6 lõike 1 alusel uue tagasisaatmisotsuse või
This chapter, as well as Article 20 of the Commission proposal which foresaw to delete Directive 2001/40/EC was, however, removed during negotiations and Directive 2001/40/EC remained in force.
suunata isiku olemasoleva kahepoolse lepingu alusel kooskõlas tagasisaatmisdirektiivi artikli 6 lõikega 3 tagasi liikmesriiki B või
Directive 2001/40/EC expressly enables the recognition of a return decision issued by a competent authority in one Member State against a third-country national present within the territory of another Member State.
tunnustada liikmesriigi B tehtud tagasisaatmisotsust kooskõlas direktiiviga 2001/40/EÜ.
Article 6 of the Return Directive does not expressly mention the case that a second Member State recognises a return decision issued by a first Member State in accordance with Directive 2001/40/EC.
Kui liikmesriik A tunnustab kooskõlas direktiiviga 2001/40/EÜ liikmesriigi B tehtud tagasisaatmisotsust, on ta siiski kohustatud kohaldama tunnustatud tagasisaatmisotsuse täideviimisel tagasisaatmisdirektiivis seoses tagasisaatmisotsuse (väljasaatmisotsuse) täitmisega ette nähtud tagatisi.
A literal interpretation of Article 6 which would require in such a case the recognising Member State to also issue a full second return decision in accordance with Directive 2008/115/EC would deprive Directive 2001/40/EC of any added value.
Tagasisaatmisotsuste vastastikune tunnustamine võib pakkuda teatavatel juhtudel märkimisväärset lisaväärtust, eriti seoses tagasipöördujate läbisõiduga maismaad mööda (vt allpool punkt 6.4).
In order to give an effet utile to the continued existence of Directive 2001/40/EC, it was necessary to look for an interpretation which gives a useful meaning to the continued co-existence of the two Directives.
Komisjon ärgitab liikmesriike alati kasutama vastastikuse tunnustamise võimalust, kui see aitab kiirendada tagasisaatmismenetlust ja vähendada halduskoormust.
If Member State A apprehends a person who is already subject of a return decision issued by Member State B, Member State A has the choice of either:
Õiguslik alus: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 604/2013 [28] (Dublini määrus) artiklid 19 ja 24Tagasisaatmisdirektiivi artiklis 6 ei ole sõnaselgelt nimetatud olukorda, kus teine liikmesriik kasutab Dublini määrusest tulenevat võimalust paluda esimesel liikmesriigil võtta tagasi ebaseaduslikult riigis viibiv kolmanda riigi kodanik.
issuing a new return decision under Article 6(1) of the Return Directive; or
Artikli 6 grammatiline tõlgendamine, mille korral peaks palve esitav (teine) liikmesriik sellisel juhul samuti tegema vastavalt direktiivile 2008/115/EÜ tagasisaatmist käsitleva täisotsuse, jätaks asjaomased Dublini normid ilma nende lisaväärtusest.
passing back the person to Member State B under an existing bilateral agreement in compliance with Article 6(3) of the Return Directive; or
Dublini määrus käsitleb seda küsimust sõnaselgelt ning näeb ette selged normid tagasisaatmisdirektiivi ja Dublini määruse kohaldamise kohta.
recognising the return decision issued by Member State B in accordance with Directive 2001/40/EC.
Juhtumid, kus kolmanda riigi kodanik on taotlenud teises liikmesriigis varjupaika ja saanud seal varjupaigataotlejana riigis viibimise õiguse, jäävad väljapoole tagasisaatmisdirektiivi kohaldamisala, sest kolmanda riigi kodanikul on varjupaigataotlejana õigus riigis viibida ja seepärast ei saa teda pidada isikuks, kes viibib teises liikmesriigis ebaseaduslikult.
If Member State A recognises the return decision issued by Member State B in accordance with Directive 2001/40/EC, it is still obliged to apply the safeguards related to enforcement of return (removal) foreseen in the Return Directive when enforcing the recognised return decision.
Seevastu juhtumid, kus kolmanda riigi kodanik ei ole taotlenud teises liikmesriigis varjupaika ja ei ole saanud seal varjupaigataotlejana riigis viibimise õigust, kuuluvad tagasisaatmisdirektiivi kohaldamisalasse.
The mutual recognition of return decisions may provide for significant added value in certain constellations — notably in the context of transit of returnees by land (see section 6.4 below).
Võimalikud võivad olla järgmised olukorrad [29].
The Commission encourages Member States to make use of the option of mutual recognition, whenever it helps to speed up return procedures and to reduce administrative burden.
Kolmanda riigi kodanikul on esimeses liikmesriigis varjupaigataotleja staatus (menetlus on pooleli, lõplikku otsust ei ole veel tehtud): kohaldatakse Dublini määrust, tuginedes aluspõhimõttele, mille kohaselt on igal kolmanda riigi kodanikul, kes on esitanud mõnes liikmesriigis varjupaigataotluse, õigus sellele, et mõni liikmesriik hindaks täielikult tema vajadust saada rahvusvahelist kaitset.
Legal basis: Regulation (EU) No 604/2013 of the European Parliament and of the Council [28] (the ‘Dublin Regulation’) — Articles 19 and 24 Article 6 of the Return Directive does not expressly mention the case in which a second Member State makes use of the possibility offered under the Dublin Regulation to ask a first Member State to take back an illegally staying third-country national.
Liikmesriik ei tohi saata asjaomast kolmanda riigi kodanikku tagasi kolmandasse riiki; ta võib saata sellise isiku üksnes Dublini määruse alusel vastutavasse liikmesriiki, et isiku taotlus seal läbi vaadataks.
A literal interpretation of Article 6 which would require in such a case that the requesting (second) Member State also issue a full return decision in accordance with Directive 2008/115/EC would deprive the relevant Dublin rules of their added value.
Kolmanda riigi kodanik on oma varjupaigataotluse esimeses liikmesriigis tagasi võtnud: kui taotluse tagasivõtmine on toonud kaasa taotluse suhtes tagasilükkava otsuse (uuesti sõnastatud varjupaigamenetluste direktiivi artikli 27 või 28 alusel), võib kohaldada allpool punktis c kirjeldatud norme (valik Dublini normide ja tagasisaatmisdirektiivi kohaldamise vahel).
The wording of the Dublin Regulation expressly addresses this issue and provides for clear rules articulating the application of the Return Directive and the Dublin Regulation.
Kui taotluse tagasivõtmine ei ole kaasa toonud taotluse suhtes tagasilükkavat otsust, kohaldatakse Dublini määrust (kui eriseadust), tuginedes aluspõhimõttele, mille kohaselt igal kolmanda riigi kodanikul, kes on esitanud mõnes liikmesriigis varjupaigataotluse, on õigus sellele, et mõni liikmesriik hindaks täielikult tema vajadust saada rahvusvahelist kaitset.
The cases in which the third-country national has applied for asylum and obtained a right to stay as asylum seeker in the second Member State fall outside the scope of the Return Directive, since the third-country national has a right to stay as asylum seeker and cannot therefore be considered as staying illegally in the second Member State.
Kolmanda riigi kodaniku kohta on tehtud esimeses liikmesriigis lõplik otsus, millega lükati tema varjupaigataotlus tagasi: sellisel juhul on võimalik valida Dublini määruse ja tagasisaatmisdirektiivi kohaldamise vahel.
On the other hand, the cases in which the third-country national has not applied for asylum and has not obtained a right to stay as asylum seeker in the second Member State fall within the scope of the Return Directive.
Dublini määruses on see valik sätestatud selgelt artikli 24 lõikes 4 ja lisatud on selgitus, et hetkest, mil ametiasutused otsustavad esitada Dublini määruse kohase taotluse, lõpeb tagasisaatmisdirektiivi ja -menetluse kohaldamine ning kohaldatakse üksnes Dublini norme (see mõjutab ka kinnipidamist ja õiguskaitsevahendeid käsitlevaid norme).
The following situations [29] could be envisaged:
Kolmanda riigi kodanik on esimesest liikmesriigist kolmandasse riiki juba edukalt tagasi/välja saadetud (pärast varjupaigataotluse tagasilükkamist või tagasivõtmist): kui kolmanda riigi kodanik peaks sellisel juhul sisenema taas ELi territooriumile, on Dublini määruse artikli 19 lõikes 3 sätestatud, et esimest liikmesriiki ei saa enam pidada kolmanda riigi kodaniku eest vastutavaks, mistõttu ei saa näha ette isiku üleandmist sellele liikmesriigile.
The third-country national has a status as asylum seeker in the first Member State (on-going procedure, not yet a final decision): the Dublin Regulation applies on the basis of the underlying principle that every third-country national lodging an application for asylum in one of the Member States should have his/her needs for international protection fully assessed by one Member State.
Seega kohaldatakse tagasisaatmisdirektiivi.
A Member State cannot return that third-country national to a third country; instead, it may send him/her to the Member State responsible under Dublin Regulation in order to have his/her claim examined.
Praktilised näited:
The third-country national has withdrawn his/her asylum application in the first Member State: if the withdrawal of the application has led to a rejection of the application (on the basis of Article 27 or 28 of the recast Asylum Procedures Directive), the rules described below under point (c) (choice between applying Dublin rules or the Return Directive) can be applied.
Rahvusvahelise kaitse taotleja liikmesriigis A reisib, ilma et tal oleks selleks õigust, naaberliikmesriiki B (ületades sisepiiri), kus politsei ta kinni peab.