natgillin/translations-raw huggingface dataset:
If removal becomes unlikely (for instance because of a likely permanent non-refoulement issue), third-country nationals must be released in accordance with Article 15(4) of the Return Directive.
Liikmesriigid peavad ebaseaduslikult riigis viibivaid kolmandate riikide kodanikke väljasaatmise eesmärgil hoidma spetsiaalsetes kinnipidamisasutustes, mitte tavalistes vanglates.
If the non-refoulement issue is only of limited and temporary nature (for instance a credible diplomatic assurance from the country of return is likely to be issued shortly or the returnee is temporarily in need for vital medical treatment which is not available in country of return), detention may be maintained if there is still a reasonable prospect of removal.
See tähendab, et liikmesriikidel on kohustus tagada spetsiaalsetes kinnipidamisasutustes piisavalt kohti, st viia kinnipidamisvõimekus kooskõlla tegelike vajadustega, tagades samas piisavad materiaalsed kinnipidamistingimused.
Article 15(5) and (6) of the Return Directive obliges Member States to fix under national law [77] maximum time limits for detention which shall not exceed 6 months (in regular cases) or 18 months (in two qualified cases: lack of cooperation by the returnee or delays in obtaining the necessary documentation from third countries).
Erandid üldreeglist: tagasisaatmisdirektiivi artikli 16 lõikega 1 ette nähtud erandit, mis võimaldab liikmesriikidel majutada kinnipeetavad erandjuhtudel väljasaatmise eel tavalistesse vanglatesse, tuleb tõlgendada kitsalt.
The shorter maximum detention periods fixed by national law prevail over the 6/18 months deadline provided for by the Return Directive: in the handling of concrete cases, the maximum periods fixed by national law (in compliance withthe Return Directive) and not the maximum periods fixed by the Return Directive must be applied.
Euroopa Kohus on seda sõnaselgelt kinnitanud liidetud kohtuasjades C-473/13 Bero ja C-514/13 Bouzalmate [78] tehtud otsuses (punkt 25): „[artikli 16 lõike 1] teises lauses nähakse sellest põhimõttest ette erand, mida tuleb sellisena tõlgendada kitsalt (vt selle kohta kohtuotsus Kamberaj, C-571/10, EU:C:2012:233, punkt 86)“.
This implies that a Member State which has fixed a national maximum of for example 60 days for non-cooperating returnees cannot maintain detention beyond those 60 days, even though Article 15(6) of the Return Directive provides for a frame of up to 18 months.
Nimetatud erandi kasutamisel tuleb igati austada põhiõigusi, võttes nõuetekohaselt arvesse selliseid asjaolusid nagu ülerahvastatus, vajadus vältida korduvat üleviimist ja võimalikku kahjulikku mõju tagasipöörduja heaolule, eriti haavatavate isikute puhul.
It is recalled that the actual duration of detention must be determined on a case-by-case basis and that the returnee must be released if the conditions for detention (for example, a reasonable prospect of removal) no longer exist.
Liikmesriike kutsutakse üles otsima sellele probleemile praktilisi lahendusi spetsiaalsete kinnipidamisasutuste sees, kasutamata majutamist vanglas.
Examples for reasons justifying/not justifying prolonged detention under Article 15(6):
Võimaliku lahendusena võib agressiivsetele isikutele eraldada kinnipidamiskeskuse teatava osa/tiiva või luua selliste isikute jaoks spetsiaalsed kinnipidamiskeskused.
An absence of identity documents as such is not sufficient to justify the prolongation of detention — see judgment of the ECJ in Case C-146/14, Mahdi (paragraph 73): ‘[…] the fact that the third-country national concerned has no identity documents cannot, on its own, be a ground for extending detention under Article 15(6) of Directive 2008/115/EC’.
Spetsiaalsete kinnipidamisasutuste puudumine liikmesriigi mõnes piirkonnas: spetsiaalsete kinnipidamisasutuste puudumine ühes liikmesriigi piirkonnas – kui sama liikmesriigi teises piirkonnas on sellised asutused olemas – ei õigusta iseenesest tagasipöördujate hoidmist tavalises vanglas.
Non-cooperation in obtaining identity documents may justify the prolongation of detention if there is a causal link between the non-cooperation and non-return — see Judgment of the ECJ in Case C-146/14, Mahdi (paragraph 85): ‘[…] only if an examination of his conduct during the period of detention shows that he has not cooperated in the implementation of the removal operation and that it is likely that that operation lasts longer than anticipated because of that conduct, […]’.
Euroopa Kohus on seda sõnaselgelt kinnitanud liidetud kohtuasjades C-473/13 Bero ja C-514/13 Bouzalmate tehtud otsuses (punkt 32): „direktiivi 2008/115/EÜ artikli 16 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriik on kohustatud korraldama ebaseaduslikult riigis viibivate kolmandate riikide kodanike väljasaatmise eesmärgil kinnipidamise üldjuhul selle riigi spetsiaalses kinnipidamisasutuses hoolimata sellest, et asjaomane liikmesriik on föderaalse ülesehitusega ja siseriikliku õiguse kohaselt sellise kinnipidamise üle otsustamiseks ja selle elluviimiseks pädeval liidumaal niisugune kinnipidamisasutus puudub“.
Taking into account periods of detention as an asylum seeker: when calculating the period of detention for the purpose of removal, periods of detention as asylum seeker need not be taken into account, since detention for removal purposes and detention of asylum seekers fall under different legal rules and regimes — see judgment of the ECJ in Case C-357/09, Kadzoev (paragraphs 45 and 48): ‘Detention for the purpose of removal governed by Directive 2008/115/EC and detention of an asylum seeker in particular under Directives 2003/9/EC and 2005/85/EC and the applicable national provisions thus fall under different legal rules.
Lühike kinnipidamisaeg: asjaolu, et kinnipidamine kestab tõenäoliselt vaid lühikest aega (näiteks seitse päeva või vähem), ei ole õiguspärane põhjus kasutamaks majutamist vanglas.
Consequently, […] a period during which a person has been held in a detention centre on the basis of a decision taken pursuant to the provisions of national and Community law concerning asylum seekers may not be regarded as detention for the purpose of removal within the meaning of Article 15 of Directive 2008/115/EC’.
Kinnipidamine suletud ravi-/psühhiaatriaasutustes: tagasisaatmisdirektiivi artikli 16 lõikega 1 ei ole ette nähtud väljasaatmiseelset kinnipidamist suletud ravi- või psühhiaatriaasutustes või koos meditsiinilistel põhjustel kinni peetavate isikutega ja see oleks vastuolus nimetatud sätte kasuliku mõjuga, välja arvatud juhul, kui kinnipidamine spetsiaalses või kohandatud asutuses või sinna üleviimine tundub olevat asjaomase isiku tervislikku seisundit arvesse võttes vajalik, et tagada isikule piisav ja pidev meditsiiniline järelevalve, abi ja hoolitsus vältimaks tema tervisliku seisundi halvenemist.
Paragraph 47 of the same judgment then adds: ‘Should it prove to be the case that no decision was taken on Mr Kadzoev's placement in the detention centre in the context of the procedures opened following his applications for asylum, referred to in paragraph 19 above, so that his detention remained based on the previous national rules on detention for the purpose of removal or on the provisions of Directive 2008/115/EC, Mr Kadzoev's period of detention corresponding to the period during which those asylum procedures were under way would have to be taken into account in calculating the period of detention for the purpose of removal mentioned in Article 15(5) and (6) of Directive 2008/115/EC’.
Kohustus hoida tagasipöördujad ja vangid lahus on absoluutne nõue: tagasisaatmisdirektiiviga on liikmesriikidele ette nähtud tingimusteta kohustus tagada, et ebaseaduslikult riigis viibivaid kolmandate riikide kodanikke hoitakse alati eraldi tavalistest vangidest, kui liikmesriik ei suuda erandkorras pakkuda majutust spetsiaalsetes kinnipidamisasutustes.
Taking into account periods of detention pending preparation of a Dublin transfer: the same logic as set out above in relation to periods of detention as asylum seeker applies.
Endised vangid, keda ootab ees tagasisaatmine: kui vanglakaristus on lõppenud ja isik oleks tulnud muidu vabastada, hakkavad kehtima väljasaatmise eesmärgil kinnipidamise normid, sealhulgas tagasisaatmisdirektiivi artikli 16 lõike 1 kohane kohustus pidada isikut kinni spetsiaalses kinnipidamisasutuses.
Taking into account periods of detention during which an appeal with suspensive effect is pending: such periods must be taken into account — see judgment of the ECJ in Case C-357/09, Kadzoev (paragraphs 53-54): ‘The period of detention completed by the person concerned during the procedure in which the lawfulness of the removal decision is the subject of judicial review must […] be taken into account for calculating the maximum duration of detention laid down in Article 15(5) and (6) of Directive 2008/115/EC.
Kui väljasaatmise ettevalmistused ja võimalik et ka väljasaatmine ise toimuvad ajal, mil vanglakaristus veel kehtib, võib jätkata asjaomase isiku majutamisega vanglas, sest see aeg jääb varem sooritatud kuriteo eest määratud karistuse kandmise aja hulka.
If it were otherwise, the duration of detention for the purpose of removal could vary, sometimes considerably, from case to case within a Member State or from one Member State to another because of the particular features and circumstances peculiar to national judicial procedures, which would run counter to the objective pursued by Article 15(5) and (6) of Directive 2008/115/EC, namely to ensure a maximum duration of detention common to the Member States’.
Liikmesriikidel soovitatakse alustada kõikide vajalike väljasaatmistoimingutega varakult ajal, mil isik kannab veel vanglakaristust, et asjaomase kolmanda riigi kodaniku saaks edukalt tagasi saata hiljemalt siis, kui ta vanglast vabaneb.
Taking into account periods of detention for the purpose of removal spent in (another) Member State A, immediately followed by pre-removal detention in Member State B (such a situation may arise for instance in the context of the transfer of a third-country national from Member State A to Member State B under a bilateral readmission agreement covered by Article 6(3) of the Return Directive): the Commission considers that the absolute 18 months threshold of uninterrupted pre-removal detention should not be exceeded, in view of the need to respect the effet utile of the maximum time-limit fixed by Article 15(6) of the Return Directive.
Agressiivsed kinnipeetavad: tagasipöördujate agressiivne või kohatu käitumine ei õigusta nende isikute kinnipidamist koos tavaliste vangidega, välja arvatud juhul, kui agressioon liigitub kuriteoks ja kohus on määranud selle eest vanglakaristuse.
An exchange of information between Member States on periods of detention already spent in another Member State as well as an eventual possibility for Member State B to refuse transfer from Member State A if Member State A made the request excessively late should be addressed under the relevant bilateral readmission agreements.
Mõiste „tavalised vangid“ hõlmab nii süüdimõistetuid kui ka eelvangistuses viibivaid vange: seda on kinnitatud Euroopa Nõukogu ministrite komitee dokumendi „Kakskümmend suunist sunniviisilise tagasisaatmise kohta“ suunise nr 10 punktis 4, kus on sõnaselgelt rõhutatud, et „isikuid, keda peetakse kinni kuni nende liikmesriigi territooriumilt välja saatmiseni, ei tohiks tavaliselt hoida koos tavaliste süüdimõistetud või eelvangistuses viibivate vangidega“.
Taking into account periods of detention completed before the rules in the Return Directive became applicable: such periods must be taken into account (see judgment of the ECJ in Case C-357/09, Kadzoev, paragraphs 36-38).
Seepärast tuleb kinnipeetavad eraldada ka eelvangistuses viibivatest vangidest.
The maximum period of detention prescribed by the Return Directive must not be undermined by re-detaining returnees immediately, following their release from detention.
Tagasipöörduja ei saa anda nõusolekut enda kinnipidamiseks koos vangidega: Euroopa Kohus kinnitas kohtuasjas C-474/13 Pham [79] tehtud otsuses (punktid 21 ja 22) selgelt: „Sellega seoses läheb kõnealuse direktiivi artikli 16 lõike 1 teises lauses ette nähtud ebaseaduslikult riigis viibivate kolmandate riikide kodanike ja tavaliste vangide eraldamise kohustus kolmandate riikide kodanike vanglas kinnipidamise teostamise erikorrast kaugemale ja kujutab endast sellise kinnipidamise sisulist tingimust, ilma milleta ei ole kinnipidamine enam kõnealuse direktiiviga kooskõlas.
Re-detention of the same person at a later stage may only be legitimate if an important change of relevant circumstance has taken place (for instance the issuing of necessary papers by a third country or an improvement of the situation in the country of origin, allowing for safe return), if this change gives rise to a ‘reasonable prospect of removal’ in accordance with Article 15(4) of the Return Directive and if all other conditions for imposing detention under Article 15 of that Directive are fulfilled.
Sellistel asjaoludel ei saa liikmesriik võtta arvesse asjaomase kolmanda riigi kodaniku tahet.“ 15.4.
Less coercive measures, such as regular reporting to the authorities, deposit of an adequate financial guarantee, submission of documents or the obligation to stay at a certain place may be imposed as long as and to the extent that they can still be considered a ‘necessary measure’ to enforce return.
Materiaalsed kinnipidamistingimused
While there are no absolute maximum time limits foreseen for the application of less coercive measures, the scope and duration of such measures shall be subject to a thorough assessment as to their proportionality.
Tagasisaatmisdirektiivis endas on ette nähtud hulk konkreetseid tagatisi.
Moreover, if the nature and intensity of a less coercive measures is similar or equal to deprivation of liberty (for example the imposition of an unlimited obligation to stay at a specific facility, without possibility to leave such facility), it must be considered as a de facto continuation of detention and the time limits foreseen in Article 15(5) and (6) of the Return Directive apply.
Liikmesriigid on kohustatud:
Legal basis: Return Directive — Article 16
võimaldama esmaabi ja haiguste põhiravi;
Detention shall take place as a rule in specialised detention facilities.
pöörama tähelepanu haavatavate isikute olukorrale, mis tähendab ka seda, et tuleb tagada üldisemalt selliste tegurite nõuetekohane arvessevõtmine nagu asjaomase isiku vanus, puue ning tervislik seisund (sh vaimne tervis);
Where a Member State cannot provide accommodation in a specialised detention facility and is obliged to resort to prison accommodation, the third-country nationals in detention shall be kept separated from ordinary prisoners
teavitama kinnipeetavaid süstemaatiliselt kinnipidamisasutuses kehtestatud eeskirjadest ning kinnipeetavate õigustest ja kohustustest; soovitatav on anda see teave võimalikult ruttu ja mitte hiljem kui 24 tundi pärast saabumist;
Third-country nationals in detention shall be allowed — on request — to establish in due time contact with legal representatives, family members and competent consular authorities.
võimaldama kinnipeetavatel võtta ühendust esindajate, pereliikmete ja pädevate konsulaarasutustega;
Particular attention shall be paid to the situation of vulnerable persons.
andma asjaomastele ja pädevatele riiklikele, rahvusvahelistele ja valitsusvälistele organisatsioonidele ja asutustele võimaluse külastada kinnipidamisasutusi; see õigus tuleb anda otse asjaomastele asutustele, sõltumata kinnipeetava kutsest.
Relevant and competent national, international and non-governmental organisations and bodies shall have the possibility to visit detention facilities, as referred to in paragraph 1, to the extent that they are being used for detaining third-country nationals in accordance with this Chapter.
Põhjenduses 17 siiski kinnitatakse, et kinnipeetavaid tuleks kohelda inimlikul ja väärikal moel, austades nende põhiõigusi ning järgides rahvusvahelist õigust.
Such visits may be subject to authorisation.
Kui liikmesriigid määravad kinnipidamise väljasaatmise eesmärgil, siis peab see toimuma tingimustes, mis vastavad Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklile 4, milles keelatakse ebainimlik või alandav kohtlemine.
Third-country nationals kept in detention shall be systematically provided with information which explains the rules applied in the facility and sets out their rights and obligations.
Selle kohustuse praktilist mõju liikmesriikidele on üksikasjalikult käsitletud eelkõige:
Such information shall include information on their entitlement under national law to contact the organisations and bodies referred to in paragraph 4.
Euroopa Nõukogu sunniviisilist tagasisaatmist käsitlevas suunises nr 10 (kuni väljasaatmiseni toimuva kinnipidamise tingimused);
Initial police arrest (apprehension) for identification purposes is covered by national law: this is expressly highlighted in recital 17 of the Return Directive: ‘Without prejudice to the initial apprehension by law-enforcement authorities,regulated by national legislation, detention should, as a rule, take place in specialised detention facilities’.
piinamise ja ebainimliku või alandava kohtlemise või karistamise tõkestamise Euroopa Komitee standardites (CPT/Inf/E (2002) 1 – Rev. 2013; piinamise ja ebainimliku või alandava kohtlemise või karistamise tõkestamise Euroopa Komitee infolehes CPT/Inf(2017)3) sisserändega seotud kinnipidamise kohta, kus käsitletakse kinnipeetavate ebaseaduslike rändajate erivajadusi ja seisundit;
This clarifies that during an initial period national law may continue to apply.
Euroopa 2006. aasta vanglaeeskirjades (ministrite komitee soovitus Rec(2006)2 liikmesriikidele), mis sisaldavad peamisi miinimumnõudeid kõikides eespool osutatud standarditega reguleerimata küsimustes;
Even though this is no legal obligation, Member States are encouraged to make sure already at this stage that third-country nationals are kept separated from ordinary prisoners.
ÜRO kinnipeetavate kohtlemise standardsetes miinimumnõuetes (mille Majandus- ja Sotsiaalnõukogu kiitis heaks oma 31. juuli 1957. aasta resolutsiooniga 663 C (XXIV) ja 13. mai 1977. aasta resolutsiooniga 2076 (LXII)).
Length of the initial apprehension period during which suspected irregular migrants may be kept in police custody: a brief but reasonable time for the purpose of identifying the person under constraint and researching the information enabling it to be determined whether that person is an illegally staying third-country national — see judgment of the ECJ in Case C-329/11, Achughbabian (paragraph 31): ‘It should be held, in that regard, that the competent authorities must have a brief but reasonable time to identify the person under constraint and to research the information enabling it to be determined whether that person is an illegally-staying third-country national.
Neis normides on esitatud nende kinnipidamisega seotud kohustuste üldtunnustatud kirjeldus, mida liikmesriigid peavad täitma absoluutse miinimumina iga kinnipidamise puhul, et tagada liidu õiguse kohaldamisel Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonist ja Euroopa Liidu põhiõiguste hartast tulenevate kohustuste täitmine.
Determination of the name andnationality may prove difficult where the person concerned does not cooperate.
Euroopa Nõukogu suunis nr 10 – kuni väljasaatmiseni toimuva kinnipidamise tingimused
Verification of the existence of an illegal stay may likewise prove complicated, particularly where the person concerned invokes a status of asylum seeker or refugee.
Väljasaatmiseni kinni peetavad isikud tuleks tavaliselt majutada võimalikult ruttu spetsiaalselt selleks ette nähtud asutustesse, kus on nende õigusliku seisundiga sobivad materiaalsed tingimused ja asjakohane kord ning sobiva kvalifikatsiooniga töötajad.
That being so, the competent authorities are required, in order to prevent the objective of Directive 2008/115/EC, as stated in the paragraph above, from being undermined, to act with diligence and take a position without delay on the legality or otherwise of the stay of the person concerned’.
Sellised asutused peaksid pakkuma majutust ruumides, mis on piisavalt sisustatud, puhtad ja heas seisukorras ning milles majutatavatel isikutel on elamiseks piisavalt ruumi.
Even though there is no detailed binding timeframe, the Commission encourages Member States to make sure that a transfer to a specialised detention facility for irregular migrants normally takes place within 48 hours after apprehension (exceptionally, longer periods may be admissible in case of remote geographic locations).
Peale selle tuleks ruumide planeerimisel ja paigutamisel võimalikult hästi hoolt kanda selle eest, et ei tekiks muljet vanglakeskkonnast.
Use of specialised facilities is the general rule: returnees are no criminals and deserve treatment different from ordinary prisoners.
Organiseeritud tegevus peaks hõlmama tegevust vabas õhus, juurdepääsu päevatoale ning raadiole/televisioonile ja ajalehtedele/ajakirjadele, nagu ka muudele asjakohastele harrastustegevuse vahenditele.
The use of specialised facilities is therefore the general rule foreseen by the Return Directive.
Selliste asutuste töötajaid tuleb hoolikalt valida ja nad peavad saama asjakohast koolitust.
Member States are required to detain illegally staying third-country nationals for the purpose of removal in specialised detention facilities, and not in ordinary prisons.
Liikmesriike kutsutakse üles pakkuma asjaomastele töötajatele võimaluse korral koolitust, mille raames ei õpetata üksnes suhtlemisoskust, vaid tutvustatakse ka kinnipeetavate erinevaid kultuure.
This implies an obligation on Member States to make sure that sufficient places in specialised detention facilities are available, therefore to bring detention capacity in line with actual needs, while ensuring adequate material detention conditions.
Eelistatavalt võiks mõnel töötajal olla asjakohane keeleoskus ning mõni töötaja peaks olema võimeline ära tundma kinnipeetavate puhul ilmnevaid võimalikke stressireaktsioonide tunnuseid ja astuma asjakohaseid samme.
Exceptions to the general rule: the derogation foreseen in Article 16(1) of the Return Directive, which allows Member States to accommodate pre-removal detainees in exceptional cases in ordinary prisons, must be interpreted restrictively.
Vajaduse korral peaks töötajatel olema võimalik paluda abi, eriti meditsiinilist ja sotsiaalset tuge, ka väljastpoolt.
This was expressly confirmed by the judgment of the ECJ in joint Cases C-473/13, Bero and C-514/13, Bouzalmate [78] (paragraph 25): ‘The second sentence of […] Article 16(1) […] lays down a derogation from that principle, which, as such, must be interpreted strictly (see, to this effect, the judgment in Kamberaj, C-571/10, EU:C:2012:233, paragraph 86)’.
Isikuid, keda peetakse kinni kuni nende liikmesriigi territooriumilt väljasaatmiseni, ei tohiks tavaliselt hoida koos tavaliste süüdimõistetud või eelvangistuses viibivate vangidega.
Full consideration shall be given to fundamental rights when making use of such derogation, giving due consideration to elements such as situations of overcrowding, the need to avoid repeated transfers and possible detrimental effects on the returnee's wellbeing, particularly in the case of vulnerable persons.
Naised ja mehed tuleks vastassugupoolest nende soovi korral lahutada; austada tuleks siiski perekonna ühtsuse põhimõtet ja perekonnad tuleks seepärast majutada vastavalt.