natgillin/translations-raw huggingface dataset:
However a downgrade below the two highest short-term credit ratings by any agency registered and supervised by ESMA that has rated the instrument should lead the manager to undertake a new assessment of the credit quality of the money market instrument to ensure it continues to be of high quality.
Ent kui ükskõik milline ESMA juures registreeritud ja tema järelevalve all olev reitinguagentuur, kes finantsinstrumenti hinnanud on, langetab selle reitingut allapoole kahest kõrgeimast lühiajalisest krediidireitingust, peaks fondivalitseja läbi viima uue rahaturuinstrumendi krediidikvaliteedi hindamise, et tagada selle jätkuvalt kõrge kvaliteet.
A single officer with overall responsibility for the safeguarding of client instruments and funds should be appointed in order to reduce risks of fragmented responsibility across diverse departments, especially in large and complex firms, and to remedy unsatisfactory situations where firms do not have overarching sight of their means of meeting their obligations.
Ametisse tuleks nimetada üks konkreetne töötaja, kes vastutaks kliendi finantsinstrumentide ja vahendite kaitse kõigi aspektide eest, et vähendada ohtu, et vastutus killustub eri osakondade vahel, eriti suurte ja keeruka struktuuriga ühingute korral, ja vältida ebarahuldavaid olukordi, kus ühingutel puudub ammendav ülevaade vahenditest oma kohustuste täitmiseks.
The single officer should possess sufficient skills and authority in order to discharge duties effectively and without impediment, including the duty to report to the firm's senior management in respect of oversight of the effectiveness of the firm's compliance with the safeguarding of client assets requirements.
Vastutaval töötajal peaksid olema piisavad ametioskused ja autoriteet selleks, et täita tõhusalt ja takistusteta oma kohustusi, sealhulgas kohustust anda ühingu tippjuhtkonnale aru, kui edukalt on ühing täitnud kliendi vahendite kaitsele kehtivaid nõudeid.
The appointment of a single officer should not preclude that officer from carrying out additional roles where this does not prevent the officer from discharging the duties for safeguarding client financial instruments and funds effectively.
Vastutavaks töötajaks nimetamine ei tohiks välistada muude ülesannete täitmist, seda juhul, kui need ülesanded ei takista töötajal kliendi finantsinstrumentide ja vahendite kaitse kohustuse tõhusat täitmist.
Directive 2014/65/EU requires investment firms to safeguard client assets.
Direktiivi 2014/65/EL kohaselt on investeerimisühingutel kohustus kliendi varasid kaitsta.
Article 16(10) of Directive 2014/65/EU prohibits firms from concluding title transfer collateral arrangements (TTCAs) with retail clients for the purpose of securing or covering present or future, actual or contingent or prospective obligations.
Direktiivi 2014/65/EL artikli 16 lõike 10 kohaselt on ühingutel keelatud sõlmida jaeklientidega omandiõiguse üleminekul põhinevaid finantstagatiskokkuleppeid eesmärgiga tagada või katta klientide praegusi või tulevasi, tegelikke, tingimuslikke või võimalikke kohustusi.
Investment firms are, however, not prohibited from concluding TTCA with non-retail clients.
Ent investeerimisühingutel ei ole keelatud sõlmida omandiõiguse üleminekul põhinevaid finantstagatiskokkuleppeid mittejaeklientidega.
There is therefore a risk that without further guidance investment firms could use TTCA more often than reasonably justified when dealing with non-retail clients, undermining the overall regime put in place to protect client assets.
Seega on oht, et täiendavate juhiste puudumisel võivad investeerimisühingud sõlmida mittejaeklientidega omandiõiguse üleminekul põhinevaid finantstagatiskokkuleppeid sagedamini kui mõistlikult põhjendatav, õõnestades sel moel kliendi varade kaitseks loodud üldist järelvalvekorda.
Therefore, in light of the effects of TTCAs on firms' duties towards clients and in order to ensure the safeguarding and segregation rules pursuant to Directive 2014/65/EU are not undermined, investment firms should consider the appropriateness of title transfer collateral arrangements used with non-retail clients by means of the relationship between the client's obligations to the firm and the client assets subject to TTCA.
Arvestades niisiis omandiõiguse üleminekul põhinevate finantstagatiskokkulepete mõju ühingute kohustustele kliendi ees ja selleks, et vältida direktiivi 2014/65/EL kohaste varade kaitse ja lahushoidmise eeskirjade kahjustamist, peaksid investeerimisühingud kaaluma omandiõiguse üleminekul põhinevate finantstagatiskokkulepete mittejaeklientidega sõlmimise asjakohasust, hinnates kliendil ühingu ees olevate kohustuste suhet kliendi varadega, mille suhtes omandiõiguse üleminekul põhinevat finantstagatiskokkulepet rakendatakse.
Firms should be allowed to use TTCA with non-retail client only if they demonstrate the appropriateness of TTCA in relation to that client and disclose the risks involved as well as the effect of the TTCA on his assets.
Ühingutel peaks olema luba sõlmida omandiõiguse üleminekul põhinevaid finantstagatiskokkuleppeid mittejaeklientidega ainult juhul, kui nad tõendavad taoliste lepete asjakohasust konkreetse kliendi puhul ja toovad ära nendega seonduvad riskid, samuti mõju kliendi varadele.
Firms should have a documented process of their use TTCA.
Ühingutel peaks olema omandiõiguse üleminekul põhinevate finantstagatiskokkulepete kasutamiseks dokumenteeritud protsess.
The ability of firms to enter into TTCAs with non-retail clients should not reduce the need to obtain clients' prior express consent to use client assets.
See, et ühingud võivad mittejaeklientidega omandiõiguse üleminekul põhinevaid finantstagatiskokkuleppeid sõlmida, ei tohiks tähendada, et kliendi varade kasutamiseks ei ole enam vaja saada kliendi eelnevat sõnaselget nõusolekut.
Demonstrating a robust link between collateral transferred under a TTCA and client's liability should not preclude taking appropriate security against a client's obligation.
Isegi kui omandiõiguse üleminekul põhineva finantstagatiskokkuleppega üleantud tagatis ja kliendi vastutus on tõendatult tugevalt seotud, ei tohiks see välistada asjakohaste turvameetmete võtmist kliendi kohustuse täitmise tagamiseks.
Investment firms could thus continue to require a sufficient collateral and where appropriate, to do so by a TTCA.
Investeerimisühingud peaksid seega jätkama piisava tagatise nõudmist ja kui see on asjakohane, kasutama selleks omandiõiguse üleminekul põhinevat finantstagatiskokkulepet.
That obligation should not prevent compliance with requirements under Regulation (EU) No 648/2012 of the European Parliament and of the Council [2] and should not prohibit the appropriate use of TTCAs in the context of contingent liability transactions or repos for non-retail clients.
See kohustus ei tohiks takistada Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusest (EL) nr 648/2012 [2] tulenevate nõuete täitmist ega keelata omandiõiguse üleminekul põhinevate finantstagatiskokkulepete asjakohast kasutamist seoses mittejaeklientidega sõlmitavate tingimuslike kohustustega tehingute või repotehingutega.
While some securities financing transactions may require the transfer of title of clients' assets, in that context investment firms should not be able to effect arrangements prohibited under Article 16(10) of Directive 2014/65/EU.
Ehkki teatud väärtpaberite kaudu finantseerimise tehingute korral on vajalik kliendi varade omandiõiguse üleminek, ei tohiks investeerimisühingutel selles kontekstis olla võimalik sõlmida lepinguid, mis on direktiivi 2014/65/EL artikli 16 lõike 10 kohaselt keelatud.
In order to ensure appropriate protection for clients in relation to securities financing transactions (SFTs), investment firms should adopt specific arrangements to ensure that the borrower of client assets provides the appropriate collateral and that the firm monitors the continued appropriateness of such collateral.
Klientide asjakohase kaitse tagamiseks väärtpaberite kaudu finantseerimise tehingute korral peaksid investeerimisühingud kehtestama konkreetse korra, millega tagatakse, et kliendi varade laenaja annab sobivad tagatised ja ühing jälgib selliste tagatiste jätkuvat sobivust.
Investment firms' duty to monitor collateral should apply where they are party to an SFT agreement, including when acting as an agent for the conclusion of a SFT or in cases of tripartite agreement between the external borrower, the client and the investment firm.
Investeerimisühingu kohustus tagatise sobivust jälgida peaks kehtima juhul, kui ühing on väärtpaberite kaudu finantseerimise tehingus osaline, sealhulgas juhul, kui ta tegutseb vahendajana väärtpaberite kaudu finantseerimise tehingu sõlmimisel või kolmepoolses lepingus välise laenaja, kliendi ja investeerimisühingu vahel.
Prior express consent by clients should be given and recorded by investment firms in order to allow the investment firm to demonstrate clearly what the client agreed to and to help clarify the status of client assets.
Klient peaks andma eelneva selgesõnalise nõusoleku, mille investeerimisühing peaks registreerima, et investeerimisühingul oleks võimalik üheselt tõendada, millele klient oma nõusoleku andis, ja aidata täpsustada, milline on kliendi varade staatus.
However, no legal requirement should be set out in respect of the form in which consent may be given, and a record should be understood as any evidence permissible under national law.
Samas ei oleks vaja kehtestada õiguslikke nõudeid selle kohta, millisel kujul nõusoleku võib anda, ja registrikirjet tuleks mõista kui mis tahes siseriikliku õigusega lubatavat tõendit.
Client's consent may be given once at the start of the commercial relationship, as long as it is sufficiently clear that the client has consented to use of their securities.
Klient võib nõusoleku anda üks korda ärisuhte alguses eeldusel, et kliendi nõustumine oma väärtpaberite kasutamisega on piisavalt selgelt väljendatud.
Where an investment firm is acting on a client instruction to lend financial instruments and where this constitutes consent to entering into the transaction, the investment firms should hold evidence to demonstrate this.
Kui investeerimisühing tegutseb finantsinstrumente laenates kliendi korralduse kohaselt ja kui see kujutab endast nõusolekut tehingu sõlmimiseks, peaksid investeerimisühingul olema selle kohta tõendid.
To maintain a high standard of investor protection, investment firms depositing financial instruments held on behalf of their clients into an account or accounts opened with a third party should exercise all due skill, care and diligence in the selection, appointment and periodic review of the third party and of the arrangements for the holding and safekeeping of those financial instruments.
Investorite kaitse püsivalt kõrgel tasemel hoidmiseks peaksid investeerimisühingud, kes hoiustavad finantsinstrumente, mida nad oma klientide nimel hoiavad, kolmanda isiku juures avatud kontol või kontodel, tegutsema piisava vilumuse, ettevaatuse ja hoolikusega kolmanda isiku ning kõnealuste finantsinstrumentide hoidmise korra valikul, määramisel ja regulaarsel läbivaatusel.
To ensure that financial instruments are subject to due care and protection at all times, investment firms should, as part of their due diligence, also take into account the expertise and market reputation of the other third parties to which the initial third-party, with whom they might deposit financial instruments, may have delegated functions concerning the holding and safekeeping of financial instruments.
Et tagada finantsinstrumentidega seoses pidevalt nõuetekohase hoolsuse järgimine ja nende kaitse, peaksid investeerimisühingud osana oma hoolsuskohustusest arvesse võtma, millised eksperditeadmised ja maine turul on muudel kolmandatel isikutel, kellele algne kolmas isik, kelle juures nad võivad finantsinstrumente hoiustada, võib olla delegeerinud finantsinstrumentide hoidmise ja kaitse ülesanded.
Where investment firms place client funds with a third party, the investment firm should exercise all due skill, care and diligence in the selection, appointment and periodic review of the third party and of the arrangements for holding and safekeeping client funds, and should consider the need for diversification and mitigation of risks, where appropriate, by placing client funds with more than one third party in order to safeguard clients' rights and minimise the risk of loss and misuse.
Kui investeerimisühingud hoiavad kliendi vahendeid kolmanda isiku juures, peaksid investeerimisühingud tegutsema piisava vilumuse, ettevaatuse ja hoolikusega kolmanda isiku ning kliendi finantsinstrumentide hoidmise korra valikul, määramisel ja korrapärasel läbivaatusel ning kui see on asjakohane, peaksid nad võtma arvesse vajadust portfelli hajutada ja riske maandada ning hoidma kliendi vahendeid rohkem kui ühe kolmanda isiku juures, et kliendi huve kaitsta ning viia miinimumini kahjumi ja väärkasutuse risk.
Investment firms should not circumvent their duty to consider diversification by requiring clients to waive protection.
Investeerimisühingud ei tohiks mööda minna oma kohustusest portfelli hajutada, nõudes klientidelt kaitsemeetmetest loobumist.
Diversification requirement should apply to client funds deposited in accordance with Article 4 of this Directive.
Portfelli hajutamise nõue peaks kehtima käesoleva direktiivi artikli 4 kohaselt hoiustatud kliendi vahendite suhtes.
Diversification requirements should not apply to client funds placed with the third party merely for the purpose of executing a transaction for the client.
Portfelli hajutamise nõuet ei tuleks kohaldada kliendi vahendite suhtes, mida hoitakse kolmanda isiku juures ainult kliendi jaoks tehingu sooritamise eesmärgil.
Therefore where an investment firm has transferred client funds to a transaction account in order to make a specific transaction for the client, such funds should not be subject to a requirement to diversify, for example where a firm has transferred funds to a central counterparty (CCP) or exchange in order to pay a margin call.
Seega, kui investeerimisühing on kandnud kliendi vahendid tehingukontole, et sooritada kliendi jaoks konkreetne tehing, ei tohiks nende vahendite suhtes kohaldada portfelli hajutamise nõuet, näiteks juhul, kui ühing on kandnud vahendid üle kesksele vastaspoolele või börsile lisatagatise nõude katmiseks.
In order to ensure that client funds are adequately protected, as required by Article 16(9) of Directive 2014/65/EU, it is necessary to set a specific limit on the percentage of client funds that can be deposited at an intra-group credit institution.
Selleks et tagada direktiivi 2014/65/EL artikli 16 lõikega 9 nõutav kliendi vahendite kaitse, tuleb kehtestada konkreetne piir sellele, kui mitut protsenti kliendi vahenditest võib hoiustada grupisiseses krediidiasutuses.
This should significantly reduce any potential conflicts with due diligence requirements and address the contagion risk inherent in depositing all client funds with a credit institution in the same group as the investment firm.
See peaks märkimisväärselt vähendama võimalikke vastuolusid hoolsuskohustuse nõuetega ja maandama negatiivse mõju ülekandumise riske, mis tekiksid, kui kõiki kliendi vahendeid hoiustataks investeerimisühinguga samasse gruppi kuuluvas krediidiasutuses.
While in certain circumstances it may be proportionate and appropriate for investment firms to deposit, after proper consideration, client funds with entities within their own group, national authorities should closely monitor the reasons for not diversifying client funds outside of the investment firm's group in order to avoid creating loopholes where the general intragroup limit is applied.
Ehkki teatud asjaoludel võib olla proportsionaalne ja asjakohane, et investeerimisühing otsustab hoolika kaalumise tulemusena hoiustada kliendi varasid omaenese gruppi kuuluvates üksustes, peaksid riiklikud pädevad asutused tähelepanelikult jälgima põhjuseid mitte hajutada kliendi varade portfelli väljapoole gruppi, et vältida võimalusi üldisest grupisisesest piirmäärast möödahiilimiseks.
In order to protect client financial instruments or funds from appropriation by third parties seeking to recover debts or charges which are not client's debts or charges, investment firms should be able to agree to security interests, liens or rights of set-off over client assets only where this is required by the applicable law in a third country.
Kliendi finantsinstrumentide või vahendite kaitsmiseks sundvõõrandamise eest kolmandate isikute poolt, kes püüavad sisse nõuda võlgu või tasusid, mis ei ole kliendi võlad või tasud, peaks investeerimisühingud saama kliendi varade suhtes kokku leppida tagatistes, pandi- või tasaarvestusõigustes ainult juhul, kui see on nõutav kolmandas riigis kohaldatava õigusega.
Sufficiently tailored risk disclosures should be made to clients in order to alert them to the specific risks they face in such cases.
Klientidele tuleks anda piisavalt konkreetne riskiülevaade, et nad oleksid kursis spetsiifiliste riskidega, millega nad kõnealustel juhtudel kokku puutuvad.
In order to avoid and reduce from an early stage potential risks of failure to comply with investor protection rules, investment firms manufacturing and distributing financial instruments should comply with product governance requirements.
Selleks, et vältida ja vähendada juba eos võimalikke investorite kaitse eeskirjade rikkumise riske, peaksid finantsinstrumente välja töötavad ja turustavad investeerimisühingud täitma tootejuhtimise nõudeid.
For the purpose of product governance requirements, investment firms that create, develop, issue and/or design financial instruments, including when advising corporate issuers on the launch of new financial instruments, should be considered as manufacturers while investment firms that offer or sell financial instrument and services to clients should be considered distributors.
Tootejuhtimise nõuete täitmise eesmärgil tuleks investeerimisühinguid, kes finantstooteid välja töötavad, arendavad, emiteerivad ja/või kujundavad, sealhulgas juhul, kui nad nõustavad äriühingust emitente uute finantsinstrumentide turuletoomisel, lugeda väljatöötajateks ja investeerimisühinguid, kes pakuvad või müüvad finantsinstrumente ja teenuseid klientidele, turustajateks.
Entities which are not subject to the requirements of Directive 2014/65/EU but which may be authorised to perform investment services under that Directive, should also comply, as regards such services, with the product governance requirements set out under Directive 2014/65/EU.
Üksused, kelle suhtes ei kohaldata direktiivi 2014/65/EL nõudeid, aga kellel võib olla luba osutada kõnealuse direktiivi kohaseid investeerimisteenuseid, peaksid nende teenuste osas samuti täitma direktiivis 2014/65/EL sätestatud tootejuhtimise nõudeid.
Where an investment firm that creates, develops, issues or designs financial instruments is also involved in the distribution of those products, both the product governance rules for manufacturers and distributors should apply.
Kui investeerimisühing, kes finantsinstrumente välja töötab, arendab, emiteerib või kujundab, osaleb ka nende turustamises, tuleks talle kohaldada mõlemaid, nii väljatöötajatele kui ka turustajatele kehtivaid tootejuhtimise eeskirju.
While there is no need to duplicate the target market assessment and distribution strategy exercise, firms should ensure the single target market assessment and distribution strategy exercise is sufficiently detailed to meet the relevant manufacturer and distributor obligations in this area.
Ehkki puudub vajadus hinnata sihtturgu ja töötada turustusstrateegia välja kaks korda, peaksid ühingud veenduma, et ühtne sihtturu hinnang ja turustusstrateegia on piisavalt üksikasjalikud, et täita antud valdkonnas nii väljatöötajatele kui ka turustajatele kehtivaid kohustusi.
In light of the requirements set out in Directive 2014/65/EU and in the interest of investor protection, product governance rules should apply to all products sold on primary and secondary markets, irrespective of the type of product or service provided and of the requirements applicable at point of sale.
Arvestades direktiivis 2014/65/EL sätestatud nõuetega ja investorite kaitse huvides peaksid tootejuhtimise eeskirjad kehtima kõigile toodetele, mida müüakse esma- ja järelturul sõltumata toote või osutatava teenuse liigist ning müügikohale kehtivatest nõuetest.
However, those rules may be applied in a proportionate manner, depending on the complexity of the product and the degree to which publicly available information can be obtained, taking into account the nature of the instrument, the investment service and the target market.
Samas tuleks neid nõudeid kohaldada proportsionaalselt, sõltuvalt toote keerukusest ja sellest, mil määral on olemas avalikult kättesaadav teave selle kohta, võttes arvesse finantsinstrumendi, investeerimisteenuste ja sihtturu iseloomu.
Proportionality means that these rules could be relatively simple for certain simple, products distributed on an execution-only basis where such products would be compatible with the needs and characteristics of the mass retail market.
Proportsionaalsus tähendab, et nõuded võiksid olla küllalt lihtsad, kui tegu on teatud lihtsate toodetega, mida turustatakse ainult korralduste täitmise alusel ja kui need tooted on sobilikud jaeturu vajaduste ja iseloomuga.
The level of granularity of the target market and the criteria used to define the target market and determine the appropriate distribution strategy should be relevant for the product and should make it possible to assess which clients fall within the target market, for example to assist the ongoing reviews after the financial instrument is launched.
Sihtturu detailsuse aste ja kriteeriumid, mida kasutatakse sihtturu ja asjakohase turustamisstrateegia kindlaksmääramiseks, peaksid olema tootele kohased ja peaksid võimaldama hinnata, millised kliendid kuuluvad sihtturu hulka, näiteks selleks, et hõlbustada pärast finantsinstrumendi turule toomist selle järjepidevat läbivaatamist.
For simpler, more common products, the target market could be identified with less detail while for more complicated products such as bail-inable instruments or less common products, the target market should be identified with more detail.
Lihtsamate ja levinumate toodete korral võiks sihtturu määratlus olla üldisem, samas kui keerukamate toodete (näiteks kohustustest vabastatavad finantsinstrumendid või vähemlevinud tooted) korral tuleks sihtturgu kirjeldada detailsemalt.
For the efficient functioning of product governance obligations, distributors should periodically inform the manufacturers about their experience with the products.
Tootejuhtimise nõuete tõhusa toimimise huvides peaksid turustajad oma kogemusi konkreetsete toodetega perioodiliselt väljatöötajatega jagama.
While distributors should not be required to report every sale to manufacturers, they should provide the data that is necessary for the manufacturer to review the product and check that it remains consistent with the needs, characteristics and objectives of the target market defined by the manufacturer.
Turustajatel ei tohiks olla kohustust teavitada väljatöötajaid igast üksikust müügist, ent nad peaksid edastama andmed, mis on väljatöötajale vajalik toote läbivaatamiseks ja selleks, et kontrollida selle jätkuvat vastavust väljatöötaja poolt määratletud sihtturu vajadustele, omadustele ja eesmärkidele.
Relevant information could include data about the amount of sales outside the manufacturer's target market, summary information of the types of clients, a summary of complaints received or by posing questions suggested by the manufacturer to a sample of clients for feedback.
Asjakohane teave võiks hõlmata andmeid müügisumma kohta väljapoole väljatöötaja sihtturgu, kokkuvõtlikku teavet klientide liikide kohta, kokkuvõtet esitatud kaebustest või esitades väljatöötaja poolt koostatud küsimused klientide valimile tagasiside saamiseks.