natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Registration of entry bans in SIS: according to currently applicable legislation, Member States may register alerts related to entry bans issued in accordance with the Return Directive in the SIS, but are not obliged to do so.
kui tähtaega vabatahtlikuks lahkumiseks ei ole määratud või
However, in order to give full effect to the European dimension of entry bans issued under the Return Directive, Member States should systematically do so.
kui tagasipöördumiskohustust ei ole täidetud.
Relation between the 3-year review of alerts entered into the SIS (under Article 112 SIC and Article 29 SIS II Regulation) and the length of the entry ban fixed under the Return Directive: the review of alerts entered into the SIS is a procedural requirement aimed at making sure that alerts are only kept for the time required to achieve the purpose for which they were entered.
Kõikidel muudel juhtudel (kõik tagasisaatmisdirektiivi alusel tehtavad tagasisaatmisotsused, mis ei kuulu nimetatud kahe kindlaksmääratud juhtumi alla) on sisenemiskeelu lisamine tagasisaatmisotsusele liikmesriikide otsustada.
It does not impact the substantive decision of the Member States to determine the length of an entry ban in accordance with the provisions of the Return Directive.
See tähendab, et sisenemiskeelu võib kehtestada ka siis, kui isik lahkus vabatahtlikult.
If at the moment of the 3-year review an entry ban imposed under the Return Directive is still in force (for example the ban was imposed for a period of 5 years and was not withdrawn in the meantime), Member States may maintain the alert in the SIS for the remaining two-year period if the alert is still necessary in view of the applicable assessment criteria, notably Article 11 of the Return Directive read in conjunction with Article 112(4) SIC or Article 29(4) of the SIS II Regulation.
Liikmesriikidel on ses suhtes kaalutlusõigus ja neid kutsutakse üles kasutama seda kaalutlusõigust viisil, mis soodustab vabatahtlikku lahkumist.
Issuance of entry bans upon departure at the border in an in absentia procedure (for example in cases of visa overstayers presenting themselves to the border control at the airport briefly before departure): nothing prevents Member States from launching a return procedure when acquiring knowledge about the visa overstay and to issue a return decision (see section 5.1) accompanied by an entry ban in an in absentia procedure if:
Sisenemiskeelu kehtivusaeg määratakse kindlaks kooskõlas liikmesriigi õigusaktidega, millega tagasisaatmisdirektiiv on üle võetud, kaaludes hoolikalt kõiki konkreetse juhtumi olulisi asjaolusid.
national administrative law provides for the possibility of in absentia procedures; and
Sisenemiskeelu kehtivusaja kindlaksmääramisel tuleb eelkõige arvesse võtta keelu kehtestavale ametiasutusele teada olevaid raskendavaid või leevendavaid asjaolusid, nt:
those national procedures are in compliance with general principles of Union law and with fundamental rights as enshrined in the CFR, and in particular the right to be heard and the right to an effective remedy and a fair trial.
kas kolmanda riigi kodaniku suhtes on varem juba tehtud tagasisaatmisotsus või võetud väljasaatmismeede;
Issuance of an entry ban to returnees who have not complied with the obligation to return within the period for voluntary departure at the moment of departure: an entry ban shall be imposed at a later stage (for instance upon departure) as an ancillary and subsequent element of an already issued return decision if the returnee has not complied with the obligation to return, within the period for voluntary departure.
kas kolmanda riigi kodanikule on varem juba saanud abi seoses vabatahtliku lahkumise ja/või taasintegreerimisega;
Presence on Member State territory: illegal stay is an essential prerequisite for issuing a return decision and an accompanying entry ban.
kas kolmanda riigi kodanik on sisenemiskeelu kehtimise ajal ilma loata sisenenud mõne liikmesriigi territooriumile;
A Member State cannot issue a return decision and an accompanying entry ban to persons who are not staying on its territory.
kas kolmanda riigi kodanik on teinud koostööd või on näidanud üles soovimatust teha tagasisaatmismenetluse raames koostööd;
In a situation in which a person has absconded (for example after receiving a negative decision on an asylum application) but can still be assumed to be present on the territory of the Member State concerned, a return decision (including an entry ban) may be adopted in an in absentia procedure under national law.
kas kolmanda riigi kodanik on näidanud üles valmidust lahkuda vabatahtlikult.
Illegal stay in the past: Member States cannot issue a return decision and an accompanying entry ban in accordance with the Return Directive to persons who are not present on their territory, including third-country nationals who had previously (in the past) stayed illegally and who returned to a third country before their illegal stay was detected.
Üldreegli kohaselt ei tohi sisenemiskeelu kehtivusaeg ületada viit aastat.
If such persons re-enter a Member State and measures under the Return Directive (return decision, entry ban) are adopted, the previous illegal stay(s) may be taken into account as an aggravating circumstance when determining the length of the entry ban.
Sisenemiskeelu kehtivusaja kindlaksmääramisel peavad liikmesriigid hindama individuaalselt kõiki olulisi asjaolusid ja järgima proportsionaalsuse põhimõtet.
Previous illegal stay in other Member States may also be taken into account as an aggravating circumstance when determining the length of the entry ban.
Liikmesriik võib oma haldusasutustele üldsuunistena tüüpiliste juhtumite kategooriate jaoks ette näha eri kehtivusaegu, näiteks üldreeglina kolmeaastane keeld, raskendavate asjaolude korral (näiteks korduv rändeõiguse rikkumine) viieaastane keeld ja leevendavate asjaolude korral (näiteks hooletusest tingitud rikkumine) aastane keeld, kuid tuleb tagada, et iga juhtumit hinnatakse individuaalselt kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega.
The Return Directive obliges Member States to issue an entry ban in two ‘qualified’ cases:
Liikmesriigid võivad sätestada oma õigusaktides või haldusnormides üldkriteeriumid, mida võetakse arvesse sisenemiskeelu kehtivusaja individuaalsel kindlaksmääramisel kooskõlas tagasisaatmisdirektiivi artikli 11 lõikega 2.
no period for voluntary departure has been granted; or
Tõsine oht avalikule korrale, avalikule julgeolekule või riigi julgeolekule: juhul, kui esineb tõsine oht avalikule korrale, avalikule julgeolekule või riigi julgeolekule, võib sisenemiskeelu kehtestada pikemaks ajaks kui viis aastat.
the obligation to return has not been complied with.
Tegurid, mida liikmesriigid võivad sellise ohu väljaselgitamisel arvesse võtta, on nii kuriteod kui ka tõsised väärteod (näiteks võltsitud isikut tõendavate dokumentide korduv kasutamine, korduv ja tahtlik rändeõiguse rikkumine).
In all other cases (all return decisions adopted under the Return Directive which do not fall under the two ‘qualified’ cases) return decisions may be accompanied by an entry ban.
Ühtki nendest teguritest ei või siiski pidada automaatselt ja iseenesest avalikku korda ähvardavaks ohuks: liikmesriigid on kohustatud alati hindama individuaalselt kõiki olulisi asjaolusid ja järgima proportsionaalsuse põhimõtet.
This implies that an entry ban may also be foreseen even if the person departed voluntarily.
Tagasisaatmisdirektiivis ei ole selle mõiste sisu täpselt määratletud ja Euroopa Kohtu praktika, mis käsitleb selle mõiste kasutamist teistes rändealastes direktiivides ja seoses vaba liikumisega, ei ole tagasisaatmisdirektiivi puhul otseselt kohaldatav, sest vaatlusalused küsimused ja nende asjaolud on teistsugused.
However Member States enjoy discretion in this respect and are encouraged to exercise this discretion in a way which encourages voluntary departure.
Mõnest Euroopa Kohtu praktikas leiduvast arutluskäigust (eelkõige horisontaalsed põhimõtted, nagu proportsionaalsus ja direktiivide kasulik mõju) võib siiski teatavaid juhtnööre leida.
The length of the entry ban shall be determined in accordance with national law transposing the Return Directive with due regard to all relevant circumstances of the individual case.
Oma teatise „Suunised direktiivi 2004/38/EÜ (mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil) ülevõtmise ja kohaldamise parandamiseks“ [59] 3. jaos andis komisjon üksikasjalikke suuniseid avaliku korra ja avaliku julgeoleku mõiste tõlgendamise kohta seoses vaba liikumisega.
When determining the length of the entry ban, particular account should be taken of aggravating or mitigating circumstances known to the issuing authority, such as whether:
Peale selle leiab võrdlevat teavet selle kohta, kuidas liikmesriigid seda mõistet seoses rändega tõlgendavad, „avaliku korra“ ja „avaliku julgeoleku“ mõistetest arusaamise teemalise Euroopa rändevõrgustiku sihtuuringu (140) tulemustest.
the third-country national has already been the subject in the past of a return decision or removal order,
Kohtuasjas C-554/13 Zh. ja O. tehtud otsuse punktis 48, milles käsitletakse „avaliku korra“ mõistet seoses tagasisaatmisdirektiiviga (vt punkt 6.3), kinnitas Euroopa Kohus sõnaselgelt, et võimalik on leida analoogiat tema kohtupraktikast, mis käsitleb direktiivi 2004/38/EÜ (otsus kohtuasjas C-430/10 Gaydarov, [60] punkt 32).Avaliku korra huvides kehtestatava sisenemiskeelu kehtivusaeg: avaliku korra huvides kehtestatava sisenemiskeelu kehtivusaeg tuleb kindlaks määrata individuaalselt, võttes arvesse asjaomase kolmanda riigi kodaniku toime pandud õiguserikkumise raskusastet, sellega seonduvaid ohte avalikule korrale, avalikule julgeolekule või riigi julgeolekule ning asjaomase isiku konkreetset olukorda.
the third-country national has already received in the past voluntary departure and/or reintegration assistance,
Igal juhul tuleb kinni pidada proportsionaalsuse põhimõttest.
the third-country national has entered without authorisation the territory of a Member State while an entry ban was still in force,
Eluaegsete sisenemiskeeldude süstemaatiline kehtestamine kõikidel avaliku korraga seotud juhtumitel, võtmata arvesse konkreetse juhtumi asjaolusid (näiteks süüteo raskust ja riske), on direktiiviga vastuolus.
the third-country national has cooperated or has shown unwillingness to cooperate in the return procedure,
Liikmesriik võib näha tüüpiliste juhtumite jaoks etteeri kehtivusajaga sisenemiskeelde, nagu avaliku korraga seotud juhtumite puhul üldreeglina kümneaastane keeld ja eriti tõsiste asjaolude korral 20-aastane keeld.
the third-country national has shown willingness to depart voluntarily.
Liikmesriigid peaksid nägema ette võimaluse sisenemiskeeldu käsitlev otsus, eelkõige seda õigustavate asjaolude olemasolu, kas ex officio või asjaomase isiku taotluse alusel läbi vaadata.
As a general rule, the length of the entry ban must not exceed 5 years.
Tähtajatuid sisenemiskeelde ei kehtestata: sisenemiskeelu kehtivusaeg on sisenemist keelava otsuse põhielement.
When determining the concrete length of the entry ban, Member States are bound to carry out an individual examination of all relevant circumstances and to respect the principle of proportionality.
See tuleb iga üksikjuhtumi puhul ex officio enne kindlaks määrata.
A Member State might envisage varying timeframes for typical case categories, such as 3 years as a general standard rule, 5 years in aggravating circumstances (for instance repeated infringements of migration law) and 1 year in mitigating circumstances (for example infringements committed out of negligence only) as general guidance for its administration, but it must be assured that each case will be assessed individually in accordance with the principle of proportionality.
Euroopa Kohtus on kinnitanud seda sõnaselgelt kohtuasjas C-297/12 Filev ja Osmani tehtud otsuses (punktid 27 ja 34): „Tuleb märkida, et sõnastusest“ [s]isenemiskeelu kestus määratakse „tuleneb selgelt, et liikmesriikidel on kohustus iga sisenemiskeelu ajalist mõju piirata, põhimõtteliselt kõige rohkem viieks aastaks, ja seda hoolimata puudutatud kolmanda riigi kodaniku sellekohasest taotlusest. […] direktiivi 2008/115/EÜ artikli 11 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus selline siseriiklik õigusnorm […], mis seab sisenemiskeelu kestuse piiramise tingimuseks, et puudutatud kolmanda riigi kodanik esitab taotluse sellise piirangu kehtestamiseks“.
Member States may lay down in their national laws or administrative regulations the general criteria which will be taken into account for individually determining the length of the entry ban in accordance with Article 11(2) of the Return Directive.
Hetk, millest alates hakatakse sisenemiskeeldu kohaldama: tagasisaatmisdirektiivis ei ole sõnaselgelt sätestatud hetke, millest alates tuleb arvestada sisenemiskeelu kohaldamisaega.
Serious threat to public policy, public security or national security: in cases of serious threat to public policy, public security or national security, entry bans may be issued for a period longer than 5 years.
Euroopa Kohus on kohtuasjas C-225/16 Ouhrami [61] siiski toonud sellesse küsimusse selgust.Euroopa Kohus selgitas, et sisenemiskeelu kohaldamise algushetke määramist ei saa jätta iga liikmesriigi otsustada, sest see kahjustaks nii tagasisaatmisdirektiivi kui ka sisenemiskeeldude eesmärki.
Factors which may be taken into account by Member States for determining such threat may be criminal offences as well as serious administrative offences (for example repeated use of false identity documents, repeated and deliberate violations of migration law).
Euroopa Kohus sedastas: „Direktiivi 2008/115/EÜ sõnastusest, ülesehitusest ja eesmärgist nähtub järelikult, et sisenemiskeelus ette nähtud ajavahemik hakkab kulgema alles siis, kui asjaomane isik on liikmesriikide territooriumilt tegelikult lahkunud“ (punkt 53).
None of these factors can, however, be considered as constituting automatically and per se a public order threat: Member States are always bound to carry out an individual examination of all relevant circumstances and respect the principle of proportionality.
Tõepoolest, kui sisenemiskeeldu hakataks kohaldama enne seda, kui kolmanda riigi kodanik tegelikult lahkub, lühendaks see põhjendamatult keelu kestust.
The Return Directive gives no definition as to the exact meaning of this term and the ECJ case law on the use of this term in other migration directives and in the free movement context does not directly apply in the Return Directive context since the issues at stake and the context are different.
Seetõttu otsustas Euroopa Kohus, et „sisenemiskeelu kestust […] tuleb arvutada alates kuupäevast, mil asjaomane isik on liikmesriikide territooriumilt tegelikult lahkunud“ (punkt 58).
Nevertheless some considerations contained in ECJ case-law (in particular on horizontal concepts such as proportionality and effet utile of directives) may provide some steer: in Section 3 of the communication on guidance for better transposition and application of Directive 2004/38/EC on the right of citizens of the Union and their family members to move and reside freely within the territory of the Member States [59], the Commission provided for detailed guidance relating to the interpretation of the notion of public policy and public security in the free movement context.
Liikmesriigid peaksid kehtestama viisid kolmandate riikide kodanike lahkumise tegeliku kuupäeva kinnitamiseks ja kontrollimiseks (vt punktid 6.4 ja 6.6), et sisenemiskeelde hakataks kohaldama alates hetkest, mil kolmandate riikide kodanikud tegelikult liikmesriikide territooriumilt lahkuvad.
Moreover, comparative information on the interpretations given to this term by Member States in the migration context may be taken from the results of the EMN ad hoc query (140) on the understanding of the notions of ‘public policy’ and ‘public security’.
Õiguslik alus: tagasisaatmisdirektiivi artikli 11 lõige 3
In paragraph 48 of its judgment in Case C-554/13, Zh. and O., which dealt with the notion of ‘public policy’ in the Return Directive's context (see section 6.3), the ECJ expressly confirmed that analogies may be made with its case-law on Directive 2004/38/EC (judgment of the ECJ in Case C-430/10, Gaydarov [60], paragraph 32).The length of public order entry bans: the length of public order entry bans needs to be individually determined, taking into account the seriousness of the offences committed by the third-country nationals, the linked risks to public policy, public security or national security and the individual situation of the persons concerned.
Esimene lõik: liikmesriigid kaaluvad sisenemiskeelu tühistamist või peatamist, kui kolmanda riigi kodanik, kellele väljastati lõike 1 teise lõigu kohaselt sisenemiskeeld, suudab tõestada, et ta on lahkunud liikmesriigi territooriumilt täielikus kooskõlas tagasisaatmisotsusega.
The principle of proportionality must be respected in any case.
Võimalust peatada või tühistada sisenemiskeeld juhul, kui tagasipöörduja on lahkunud liikmesriigi territooriumilt täielikus kooskõlas tagasisaatmisotsusega (eeskätt vabatahtliku lahkumise määratud tähtaja jooksul), tuleks kasutada vabatahtlikku lahkumist ergutava stiimulina.
A systematic issuing of life-long entry bans in all public order cases, without taking into account the circumstances of the individual case (for example gravity of the offences, risks) is contrary to the Directive.
Liikmesriigid peaksid nägema oma siseriiklikes õigusaktides ja haldustavades ette võimaluse taotleda sellistel asjaoludel sisenemiskeelu tühistamist või peatamist.
A Member State might envisage varying timeframes for typical case categories, such as 10 years as a generalstandard rule for public order cases and 20 years in particularly serious circumstances.
Tuleks tegutseda selle nimel, et muuta sellised menetlused tagasipöördujatele kergesti ligipääsetavateks ja praktikas toimivaks.
Member States should provide for the possibility to review the entry ban decision, in particular the existence of the conditions justifying it, either ex officio or following an application by the person concerned.
Tagasipöördujal on oma lahkumise tõendamiseks ELi territooriumilt mitmeid võimalusi.
No unlimited entry bans: the length of the entry ban is a key element of the entry ban decision.
Näiteks võib tuua väljasõidutempli tagasipöörduja passis, andmed piiril kogutavat teavet sisaldavates liikmesriikide süsteemides või tagasipöörduja ilmumise kolmandas riigis asuva asjaomase liikmesriigi konsulaaresindusse.
It must be determined ex officio in advance in each individual case.
Sisenemiskeelu lühendamine: tagasisaatmisdirektiivi artikli 11 lõikes 3 käsitletud asjaoludel võivad liikmesriigid samuti lühendada olemasolevat sisenemiskeeldu.
The ECJ expressly confirmed this in its judgment of Case C-297/12, Filev and Osmani (paragraphs 27 and 34): ‘It must be noted that it clearly follows from the terms “[t]he length of the entry ban shall be determined” that Member States are under an obligation to limit the effects in time of any entry ban in principle to a maximum of five years independently of an application made for that purpose by the relevant third-country national. […] Article 11(2) of Directive 2008/115/EC must be interpreted as precluding a provision of national law […] which makes the limitation of the length of an entry ban subject to the making by the third-country national concerned of an application seeking to obtain the benefit of such a limit’.
Liikmesriikide võimalust tühistada artikli 11 lõike 3 alusel sisenemiskeeld võib tõlgendada nii, et see hõlmab ka sisenemiskeelu osalist tühistamist (ehk lühendamist).
The moment at which the clock starts ticking: the Return Directive does not expressly lay down the starting point from which the period of application of the entry ban is to be calculated.
Teine lõik: ilma et see piiraks lõike 1 esimese lõigu punkti b kohaldamist ning tingimusel, et asjaomane kolmanda riigi kodanik ei kujuta ohtu avalikule korrale, avalikule julgeolekule või riigi julgeolekule, ei väljastata sisenemiskeeldu inimkaubanduse ohvritele, kellele on antud elamisluba direktiivi 2004/81/EÜ kohaselt.
However, the ECJ in Case C-225/16, Ouhrami [61] provided clarity on this issue.The ECJ clarified that the determination of the starting point for an entry ban cannot be left to the discretion of each Member State, as this would undermine the objective of the Return Directive and the purpose of the entry bans.
Kolmas lõik: liikmesriigid võivad üksikjuhtudel humanitaarkaalutlustel sisenemiskeelu väljastamisest loobuda, selle tühistada või peatada.
The ECJ concluded that ‘it thus follows from the wording, general scheme and objective of Directive 2008/115/EC that the period of application of the entry ban does not begin to run until the date on which the person concerned has actually left the territory of the Member States’ (paragraph 53).
Liikmesriigid võivad jätta sisenemiskeelu üksikjuhtudel, eelkõige tagasisaatmisdirektiivi artikli 11 lõike 1 punktides a ja b sätestatud kohustuslikel juhtudel, kehtestamata üksnes humanitaarkaalutlustel; need kaalutlused tuleb riiklikul tasandil kindlaks määrata.
Indeed, if an entry ban were to apply before the actual departure of the third-country national, its duration would be unduly reduced.
Samuti võivad liikmesriigid sisenemiskeelu humanitaarkaalutlustel tühistada või peatada.
Member States should put in place means to confirm and verify the actual date of departure of third-country nationals (see sections 6.4 and 6.6) to ensure that entry bans start applying at the moment in which they actually leave the territory of the Member States.
Neljas lõik: liikmesriigid võivad muude kaalutluste korral üksikjuhtudel või teatavat liiki juhtudel sisenemiskeelu väljastamisest loobuda, selle tühistada või peatada.
Legal basis: Return Directive — Article 11(3)
Peale humanitaarkaalutluste võivad liikmesriigid sisenemiskeelu tühistada või peatada muudel kaalutlustel, mis tuleb riiklikul tasandil kindlaks määrata.
Subparagraph 1: Member States shall consider withdrawing or suspending an entry ban where a third-country national who is the subject of an entry ban issued in accordance with paragraph 1, second subparagraph, can demonstrate that he or she has left the territory of a Member State in full compliance with a return decision.
Kolmandates riikides toimuvate humanitaarkatastroofide korral (nagu maavärinad või muud loodusõnnetused või relvakonfliktid), millega võib kaasneda põgenike massiline sissevool, võivad ametlikud menetlused, mida kasutatakse sisenemiskeelu tühistamiseks üksikjuhtudel, olla liiga aeganõudvad ja teostamatud.
The possibility to suspend or withdraw an entry ban in those cases in which a returnee has left the territory of a Member State in full compliance with a return decision (notably within the granted period for voluntary departure) should be used as an incentive to encourage voluntary departure.
Seepärast on ette nähtud võimalus asjaomastesse rühmadesse kuuluvate isikute kehtivate sisenemiskeeldude horisontaalseks peatamiseks või tühistamiseks.
Member States shall provide for a possibility in their national legislation and administrative practice to apply for withdrawal or suspension of an entry ban in these circumstances.
Vajadus tühistada tagasisaatmisdirektiivi alusel nõuetekohaselt kehtestatud sisenemiskeeld võib tekkida ka kolmandate riikide kodanike puhul, kes võivad – näiteks saades ELi/EMP/Šveitsi kodaniku pereliikmeks – hiljem ELi toimimise lepingu artikli 21 või direktiivi 2004/38/EÜ alusel tõestada, et neil on liidu õiguse alusel vaba liikumise õigus.
An effort should be made to make such procedures easily accessible for the returnee and practically operational.
Uue sisenemiskeelu kehtivusaja kaalumisel peaksid liikmesriigid arvesse võtma varasema sisenemiskeelu eiramist.