natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Jurisdictional rules should be established to ensure that the offences laid down in this Directive may be effectively prosecuted.
Tuleks ette näha jurisdiktsiooninormid, et tagada käesolevas direktiivis sätestatud kuritegude eest tõhus süüdistuse esitamine.
In particular, it appears appropriate to establish jurisdiction for the offences committed by the providers of training for terrorism, whatever their nationality, in view of the possible effects of such conducts on the territory of the Union and of the close material connection between the offences of providing and receiving training for terrorism.
Eelkõige näib asjakohane kehtestada jurisdiktsioon kuritegude puhul, mille on toime pannud terrorismialase väljaõppe andjad, sõltumata nende kodakondsusest, pidades silmas sellise käitumise võimalikku mõju liidu territooriumil ja terrorismialase väljaõppe andmise ja saamise kuriteo vahelist tihedat sisulist seost.
To ensure the success of investigations and the prosecution of terrorist offences, offences related to a terrorist group or offences related to terrorist activities, those responsible for investigating or prosecuting such offences should have the possibility to make use of effective investigative tools such as those which are used in combating organised crime or other serious crimes.
Terroriaktide, terrorirühmitusega seotud kuritegude ja terroristliku tegevusega seotud kuritegude uurimise ja nende eest süüdistuse esitamise edu tagamiseks peaks asutustel, kes vastutavad selliste kuritegude uurimise või nende eest süüdistuse esitamise eest, olema võimalik kasutada tulemuslikke uurimismeetmeid, näiteks organiseeritud kuritegevuse või muude raskete kuritegude vastases võitluses kasutatavaid meetmeid.
The use of such tools, in accordance with national law, should be targeted and take into account the principle of proportionality and the nature and seriousness of the offences under investigation and should respect the right to the protection of personal data.
Selliste meetmete kasutamine peaks kooskõlas siseriikliku õigusega olema sihipärane ja arvesse peaks võtma proportsionaalsuse põhimõtet ning uurimise all olevate kuritegude olemust ja raskusastet ning tuleks austada õigust isikuandmete kaitsele.
Such tools should, where appropriate, include, for example, the search of any personal property, the interception of communications, covert surveillance including electronic surveillance, the taking and the keeping of audio recordings, in private or public vehicles and places, and of visual images of persons in public vehicles and places, and financial investigations.
Selliste meetmete hulka peaksid asjakohasel juhul kuuluma näiteks isiklike asjade läbiotsimine, sidevahendite pealtkuulamine, varjatud jälgimine (sealhulgas elektrooniline jälgimine), helisalvestiste tegemine era- või ühissõidukites ja eravaldustes või avalikes kohtades ja isikutest ühissõidukites ja avalikes kohtades ning nende hoidmine, ning finantsuurimine.
An effective means of combating terrorism on the internet is to remove online content constituting a public provocation to commit a terrorist offence at its source.
Tõhus vahend internetis toimuvas terrorismivastases võitluses on eemaldada selle algallikas veebisisu, mis kujutab endast avalikku üleskutset panna toime terroriakt.
Member States should use their best endeavours to cooperate with third countries in seeking to secure the removal of online content constituting a public provocation to commit a terrorist offence from servers within their territory.
Liikmesriigid peaksid tegema kõik endast oleneva, et teha koostööd kolmandate riikidega ja püüda tagada nende territooriumil asuvatest serveritest sellise veebisisu eemaldamine, mis kujutab endast avalikku üleskutset panna toime terroriakt.
However, when removal of such content at its source is not feasible, mechanisms may also be put in place to block access from Union territory to such content.
Kui aga sellise veebisisu eemaldamine selle algallikas osutub võimatuks, võib kehtestada mehhanismid, et tõkestada liidu territooriumil juurdepääs sellisele veebisisule.
The measures undertaken by Member States in accordance with this Directive in order to remove online content constituting a public provocation to commit a terrorist offence or, where this is not feasible, block access to such content could be based on public action, such as legislative, non-legislative or judicial action.
Liikmesriikide poolt käesoleva direktiiviga kooskõlas võetud meetmed sellise veebisisu eemaldamiseks, mis kujutab endast avalikku üleskutset panna toime terroriakt, või kui see ei ole võimalik, sellise veebisisu blokeerimiseks, võivad põhineda avalikel meetmetel, näiteks seadusandlikel ja mitteseadusandlikel meetmetel või kohtumenetlusel.
In that context, this Directive is without prejudice to voluntary action taken by the internet industry to prevent the misuse of its services or to any support for such action by Member States, such as detecting and flagging terrorist content.
Sellega seoses ei piira käesolev direktiiv internetisektori vabatahtlikku tegevust tema teenuste väärkasutamise ärahoidmisel ega liikmesriikide toetust sellisele tegevusele, näiteks terroristliku veebisisu tuvastamisele ja märgistamisele.
Whichever basis for action or method is chosen, Member States should ensure that it provides an adequate level of legal certainty and predictability for users and service providers and the possibility of judicial redress in accordance with national law.
Olenemata sellest, milline meede või meetod aluseks võetakse, peaksid liikmesriigid tagama, et see pakub piisavat õiguskindlust ja prognoositavust kasutajatele ja teenusepakkujatele ning võimalust saada õiguskaitset kooskõlas siseriikliku õigusega.
Any such measures must take account of the rights of the end users and comply with existing legal and judicial procedures and the Charter of Fundamental Rights of the European Union (the Charter).
Selliste meetmete puhul tuleb arvesse võtta lõppkasutajate õigusi, järgida kehtivaid õigus- ja kohtumenetluse norme ning Euroopa Liidu põhiõiguste hartat („harta“).
The removal of online content constituting a public provocation to commit a terrorist offence or, where it is not feasible, the blocking of access to such content, in accordance with this Directive, should be without prejudice to the rules laid down in Directive 2000/31/EC of the European Parliament and of the Council [11].
Sellise veebisisu eemaldamine, mis kujutab endast avalikku üleskutset panna toime terroriakt, või kui see ei ole võimalik, siis juurdepääsu tõkestamine sellisele veebisisule kooskõlas käesoleva direktiiviga, ei piira Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2000/31/EÜ [11] sätestatud õigusnormide kohaldamist.
In particular, no general obligation should be imposed on service providers to monitor the information which they transmit or store, nor to actively seek out facts or circumstances indicating illegal activity.
Eelkõige ei tohiks teenusepakkujaid üldiselt kohustada jälgima teavet, mida nad edastavad või talletavad, ega kohustada neid aktiivselt otsima ebaseaduslikku tegevust näitavaid fakte ja asjaolusid.
Furthermore, hosting service providers should not be held liable as long as they do not have actual knowledge of illegal activity or information and are not aware of the facts or circumstances from which the illegal activity or information is apparent.
Lisaks ei tohiks veebimajutusteenuse osutajaid vastutusele võtta, kui neil ei ole tegelikku teavet ebaseadusliku tegevuse või teabe kohta ja nad ei ole teadlikud faktidest või asjaoludest, millest ebaseaduslik tegevus või teave ilmneb.
To combat terrorism effectively, efficient exchange of information considered to be relevant by the competent authorities for the prevention, detection, investigation or prosecution of terrorist offences between competent authorities and Union agencies, is crucial.
Tulemuslikuks võitluseks terrorismi vastu on väga oluline pädevate asutuste poolt asjakohaseks peetava teabe tõhus vahetamine pädevate asutuste ja liidu ametite vahel kuritegude ennetamiseks, avastamiseks, uurimiseks või terroriaktide eest vastutusele võtmiseks.
Member States should ensure that information is exchanged in an effective and timely manner in accordance with national law and the existing Union legal framework, such as Decision 2005/671/JHA, Council Decision 2007/533/JHA [12] and Directive (EU) 2016/681 of the European Parliament and of the Council [13].
Liikmesriigid peaksid tagama, et teavet vahetataks tulemuslikult ja õigeaegselt kooskõlas siseriikliku õiguse ja kehtiva liidu õigusraamistikuga, näiteks otsusega 2005/671/JSK, nõukogu otsusega 2007/533/JSK [12] ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga (EL) 2016/681 [13].
When considering whether to exchange relevant information, national competent authorities should take into account the serious threat posed by terrorist offences.
Kaaludes, kas asjakohast teavet vahetada või mitte, peaksid riiklikud pädevad asutused arvesse võtma terroriaktidest lähtuvat tõsist ohtu.
To strengthen the existing framework on information exchange in combating terrorism, as set out in Decision 2005/671/JHA, Member States should ensure that relevant information gathered by their competent authorities in the framework of criminal proceedings, for example, law enforcement authorities, prosecutors or investigative judges, is made accessible to the respective competent authorities of another Member State to which they consider this information could be relevant.
Selleks et tugevdada olemasolevat terrorismivastase võitluse alase teabevahetuse raamistikku, nagu on sätestatud otsuses 2005/671/JSK, peaksid liikmesriigid tagama, et nende pädevate asutuste, näiteks õiguskaitseasutuste, prokuröride või uurimist teostavate kohtunike poolt kriminaalmenetluse raames kogutud teave on kättesaadav asjaomase teise liikmesriigi pädevatele asutustele, kellele selline teave võiks olla asjakohane.
As a minimum, such relevant information should include, as appropriate, the information that is transmitted to Europol or Eurojust in accordance with Decision 2005/671/JHA.
Minimaalselt peaks selline teave asjakohasel juhul sisaldama teavet, mis on edastatud Europolile või Eurojustile vastavalt otsusele 2005/671/JSK.
This is subject to Union rules on data protection, as laid down in Directive (EU) 2016/680 of the European Parliament and of the Council [14] and without prejudice to Union rules on cooperation between competent national authorities in the framework of criminal proceedings, such as those laid down in Directive 2014/41/EU of the European Parliament and of the Council [15] or Framework Decision 2006/960/JHA.
Selle suhtes kohaldatakse liidu andmekaitse norme, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis (EL) 2016/680, [14] ilma et see piiraks liidu õigusnormide kohaldamist liikmesriigi pädevate asutuste vahelise koostöö kohta kriminaalmenetluse raames, mis on sätestatud näiteks Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2014/41/EL [15] või raamotsuses 2006/960/JSK.
Relevant information gathered by competent authorities of the Member States in the framework of criminal proceedings in connection with terrorist offences should be exchanged.
Liikmesriikide asjaomaste pädevate asutuste poolt terroriaktidega seotud kriminaalmenetluse raames kogutud teavet tuleks jagada.
The term ‘criminal proceedings’ is understood to cover all stages of the proceedings, from the moment a person is suspected or accused of having committed a criminal offence until the decision on the final determination of whether that person committed the criminal offence concerned has become definitive.
Kriminaalmenetluse all mõistetakse kõiki kriminaalmenetluse staadiumeid alates hetkest, kui isikut kahtlustatakse või süüdistatakse kuriteo toimepanemises, kuni otsuse tegemiseni selle kohta, kas isik on asjaomase kuriteo toime pannud, ja see otsus on muutunud lõplikuks.
Member States should adopt measures of protection, support and assistance responding to the specific needs of victims of terrorism, in accordance with Directive 2012/29/EU of the European Parliament and the Council [16] and as further qualified by this Directive.
Liikmesriigid peaksid võtma vastu terrorismiohvrite konkreetsetele vajadustele vastavad kaitse, toetuse ja abi andmise meetmed, mis on kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2012/29/EL [16] ja mida käesolevas direktiivis on täiendavalt täpsustatud.
A victim of terrorism is that defined in Article 2 of Directive 2012/29/EU, namely a natural person who has suffered harm, including physical, mental or emotional harm or economic loss, insofar as that was directly caused by a terrorist offence, or a family member of a person whose death was directly caused by a terrorist offence and who has suffered harm as a result of that person’s death.
Terrorismiohver on määratletud kõnealuse direktiivi artiklis 2, nimelt on ta füüsiline isik, kes on kannatanud kahju, sealhulgas füüsilist, vaimset või emotsionaalset kahju, või kandnud varalist kahju, niivõrd kui selle on otseselt põhjustanud terroriakt, või sellise isiku pereliige, kelle surma terroriakt otseselt põhjustas, ja kes on selle tulemusel kahju kannatanud.
Family members of surviving victims of terrorism, as defined in that Article, have access to victim support services and protection measures in accordance with that Directive.
Kõnealuses artiklis määratletud terroriaktis ellujäänud ohvri pereliikmel on kooskõlas kõnealuse direktiiviga juurdepääs ohvriabiteenustele ja kaitsemeetmetele.
The assistance with victims’ compensation claims is without prejudice and in addition to the assistance which victims of terrorism receive from assisting authorities in accordance with Council Directive 2004/80/EC [17].
Abi ohvrite hüvitisnõuete esitamisel ei piira abistavate asutuste poolt terrorismiohvritele antavat abi kooskõlas nõukogu direktiiviga 2004/80/EÜ, [17] vaid lisandub sellele.
This is without prejudice to the national rules on legal representation for claiming compensation, including through legal aid arrangements, and any other relevant national rules on compensation.
See ei piira selliste siseriiklike õigusnormide kohaldamist, mis käsitlevad juriidilist esindamist hüvitise taotlemise korral, sealhulgas õigusabi kokkulepete abil, ega mis tahes muu asjakohase riikliku hüvitise maksmist käsitlevate õigusnormide kohaldamist.
Member States should ensure that a comprehensive response to the specific needs of victims of terrorism immediately after a terrorist attack and for as long as necessary is provided within the national emergency-response infrastructure.
Liikmesriigid peaksid tagama, et terrorismiohvrite konkreetsetele vajadustele reageeritakse terviklikult kohe pärast terrorirünnakut ja seejärel niikaua, kui hädaolukorras reageerimise infrastruktuuris ette nähtud.
To that end, Member States may set up a single and updated website with all relevant information and an emergency support centre for victims and their family members providing for psychological first aid and emotional support.
Selleks võivad liikmesriigid luua ühtse ja ajakohastatud veebisaidi, kust leiab kogu asjakohase teabe, ning erakorralise toetuse keskuse, et pakkuda ohvritele ja nende pereliikmetele psühholoogilist esmaabi ja emotsionaalset tuge.
Initiatives of Member States in this respect should be supported by making full use of available common assistance mechanisms and resources at Union level.
Liikmesriikide sellekohaseid algatusi tuleks toetada, kasutades täielikult ära olemasolevaid ühiseid abimehhanisme ja vahendeid liidu tasandil.
Support services should take into account that specific needs of victims of terrorism may evolve over time.
Abiteenuse osutajad peaksid võtma arvesse, et terrorismiohvrite konkreetsed vajadused võivad ajaga muutuda.
In that regard, the Member States should ensure that support services address in the first place at least the emotional and psychological needs of the most vulnerable victims of terrorism, and inform all victims of terrorism about the availability of further emotional and psychological support including trauma support and counselling.
Seoses sellega peaksid liikmesriigid tagama, et abiteenuse osutajad tegelevad kõigepealt kõige kaitsetumate terrorismiohvrite vähemalt emotsionaalsete ja psühholoogiliste vajadustega ning teavitavad kõiki terrorismiohvreid täiendava emotsionaalse ja psühholoogilise abi, sealhulgas traumaabi ja nõustamise kättesaadavusest.
Member States should ensure that all victims of terrorism have access to information about victims’ rights, available support services and compensation schemes in the Member State where the terrorist offence was committed.
Liikmesriigid peaksid tagama, et kõigil terrorismiohvritel on liikmesriigis, kus terroriakt toime pandi, juurdepääs kuriteoohvrite õigusi, olemasolevaid abiteenuseid ja hüvitussüsteeme käsitlevale teabele.
Member States concerned should take appropriate action to facilitate cooperation with each other in order to ensure that victims of terrorism who are residents of a Member State other than that where the terrorist offence was committed, have effective access to such information.
Asjaomased liikmesriigid peaksid omavahelise koostöö hõlbustamiseks võtma sobivaid meetmeid, et tagada tõhus juurdepääs sellisele teabele terrorismiohvrite jaoks, kes elavad mõnes muus liikmesriigis kui see, kus terroriakt toime pandi.
Moreover the Member States should ensure that victims of terrorism have access to long-term support services in the Member State of their residence, even if the terrorist offence took place in another Member State.
Samuti peaksid liikmesriigid tagama, et terrorismiohvritel on võimalik kasutada pikaajalisi abiteenuseid oma elukohariigis, isegi kui terroriakt pandi toime mõnes teises liikmesriigis.
As reflected in the revised EU Strategy for Combating Radicalisation and Recruitment to Terrorism of 2014 and in the Conclusions of the Council of the European Union and of the Member States meeting within the Council on enhancing the criminal justice response to radicalisation leading to terrorism and violent extremism of 2015, prevention of radicalisation and recruitment to terrorism, including radicalisation online, requires a long-term, proactive and comprehensive approach.
Nagu kajastub 2014. aasta radikaliseerumise ja terroristide värbamise vastu võitlemise muudetud ELi strateegias ning Euroopa Liidu Nõukogu ja nõukogus kokku tulnud liikmesriikide 2015. aasta järeldustes terrorismi ja vägivaldse äärmusluseni viivale radikaliseerumisele kriminaalõiguslike vahenditega reageerimise tugevdamise kohta, nõuab radikaliseerumise ja terroristide värbamise ennetamine, sealhulgas internetis, pikaajalist, ennetavat ja terviklikku lähenemisviisi.
Such approach should combine measures in the area of criminal justice with policies in the fields of education, social inclusion and integration, as well as the provision of effective deradicalisation or disengagement and exit or rehabilitation programmes, including in the prison and probation context.
Selline lähenemisviis peaks kombineerima kriminaalõiguse valdkonna meetmeid haridus-, sotsiaalse kaasatuse ja integratsiooni valdkonna poliitikameetmetega ning võimaldama tõhusaid deradikaliseerimise ja suhete katkestamise ja lõpetamise või rehabiliteerimise programme, sealhulgas vangla ja kriminaalhoolduse kontekstis.
Member States should share good practices on effective measures and projects in this field, in particular as regards foreign terrorist fighters as well as returnees, where appropriate in cooperation with the Commission and the relevant Union agencies and bodies.
Liikmesriigid peaksid jagama parimaid tavasid tõhusate meetmete ja projektide kohta selles valdkonnas, eelkõige seoses terroristidest välisvõitlejate ja tagasipöördujatega, vajaduse korral koostöös komisjoni ning asjaomaste liidu ametite ja organitega.
Member States should pursue their efforts to prevent and counter radicalisation leading to terrorism by coordinating, by sharing information and experience on national prevention policies, and by implementing or, as the case may be, updating national prevention policies taking into account their own needs, objectives and capabilities building on their own experiences.
Liikmesriigid peaksid jätkama oma jõupingutusi, et hoida ära terrorismini viivat radikaliseerumist ning selle vastu võidelda, koordineerides, jagades teavet ja kogemusi riikliku ennetuspoliitika kohta või, olenevalt asjaoludest, ajakohastades riiklikku ennetuspoliitikat, võttes arvesse enda vajadusi, eesmärke ja suutlikkust, mis põhinevad nende endi kogemustel.
The Commission should, where appropriate, provide support to national, regional and local authorities in developing prevention policies.
Komisjon peaks vajaduse korral pakkuma riiklikele, piirkondlikele ja kohalikele ametiasutustele toetust ennetuspoliitika väljatöötamisel.
Member States should, depending on the relevant needs and particular circumstances in each Member State, provide support to professionals, including civil society partners likely to come in contact with persons vulnerable to radicalisation.
Liikmesriigid peaksid sõltuvalt asjaomastest vajadustest ja konkreetsest olukorrast igas liikmesriigis pakkuma tuge spetsialistidele, sealhulgas kodanikuühiskonna partneritele, kes võivad kokku puutuda radikaliseerumisaltite isikutega.
Such support measures may include, in particular, training and awareness-raising measures aimed at enabling them to identify and address signs of radicalisation.
Selline toetus võib hõlmata eelkõige koolitust ja teadlikkuse suurendamise meetmeid, mis võimaldaks neil radikaliseerumise märke tuvastada ja nendega tegeleda.
Such measures should, where appropriate, be taken in cooperation with private companies, relevant civil society organisations, local communities and other stakeholders.
Vajaduse korral tuleks selliseid meetmeid võtta koostöös eraettevõtete, asjaomaste kodanikuühiskonna organisatsioonide, kohalike kogukondade ja muude huvirühmadega.
Since the objectives of this Directive cannot be sufficiently achieved by the Member States but can rather, by reason of the need for Union-wide harmonised rules, be better achieved at Union level, the Union may adopt measures, in accordance with the principle of subsidiarity, as set out in Article 5 of the Treaty on European Union (TEU).
Kuna käesoleva direktiivi eesmärke ei suuda liikmesriigid liiduüleste ühtlustatud normide vajaduse tõttu piisavalt saavutada, küll aga saab neid paremini saavutatavad liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu (ELi leping) artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega.