natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Union has accepted the Agreement to promote compliance with international conservation and management measures by fishing vessels on the high seas of 24 November 1993 of the Food and Agriculture Organisation of the United Nations [6].
Liit on kiitnud heaks Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni (FAO) 24. novembri 1993. aasta kokkuleppe, millega ergutatakse avamerekalalaevu täitma rahvusvahelisi kaitse- ja majandamiseeskirju [6].
That Agreement stipulates that a contracting party is to abstain from granting authorisation to use a vessel for fishing on the high seas if certain conditions are not met, as well as implement sanctions if certain reporting obligations are not fulfilled.
Selles kokkuleppes on sätestatud, et kokkuleppeosalised ei tohi anda luba laeva kasutamiseks avamerepüügiks juhul, kui teatavad tingimused ei ole täidetud, ning peavad konkreetsete aruandekohustuste täitmata jätmisel rakendama karistusi.
The IPOA-IUU and the FAO Voluntary Guidelines for flag state performance endorsed in 2014 underline the responsibility of the flag state to ensure the long-term conservation and sustainable use of living marine resources and marine ecosystems.
Lisaks soovitatakse kõnealustes vabatahtlikes suunistes, et lipuriik ja rannikuriik väljastaksid loa juhul, kui püügitegevus toimub püügilepingu alusel või isegi väljaspool sellist lepingut.
The IPOA-IUU provides that a flag state should issue authorisations to fish in waters outside its sovereignty or jurisdiction to vessels flying its flag.
Mõlemad riigid peaksid veenduma, et asjaomane tegevus ei kahjusta rannikuriigi vetes kalavarude jätkusuutlikkust.
Those Voluntary Guidelines also recommend that an authorisation be given by the flag state and by the coastal state when the fishing activities take place under a fisheries access agreement or even outside such an agreement.
2014. aastal võtsid kõik FAO liikmed, kaasa arvatud EL ja selle arenguriikidest partnerid, ühehäälselt vastu vabatahtlikud suunised, mis käsitlevad säästva väikesemahulise kalapüügi säilitamist toiduga kindlustatuse ja vaesuse kaotamise kontekstis.
They should both be satisfied that such activities will not undermine the sustainability of the stocks in the coastal state’s waters.
Nende suuniste punktis 5.7 on toonitatud, et enne varudele juurdepääsu andvate lepingute sõlmimist kolmandate riikide ja kolmandate osapooltega tuleks nõuetekohaselt arvesse võtta väikesemahulist kalapüüki.
In 2014, all members of the FAO, including the Union and its developing country partners, unanimously adopted the Voluntary Guidelines on Securing Sustainable Small-scale Fisheries in the Context of Food Security and Poverty Eradication.
Kõnealustes suunistes kutsutakse üles võtma vastu kalavarude pikaajalise kaitsmise ja säästva kasutamise ning toidutootmise ökoloogilise aluse kindlustamise meetmed, rõhutades liidu vetest väljaspool toimuva püügitegevuse keskkonnastandardite tähtsust, mis hõlmavad ökosüsteemipõhist lähenemisviisi kalavarude majandamisele ning ettevaatusprintsiipi.
Point 5.7 of those Guidelines highlights that small-scale fisheries should be given due consideration before agreements on resource access are entered into with third countries and third parties.
Kui on tõendeid selle kohta, et kalapüügiloa väljastamise aluseks olnud tingimused ei ole enam täidetud, peaks lipuliikmesriik võtma asjakohaseid meetmeid, sealhulgas muutma kalapüügiluba või selle tühistama, ning vajaduse korral rakendama tõhusaid, proportsionaalseid ja hoiatavaid sanktsioone.
Those Guidelines call for the adoption of measures for the long-term conservation and sustainable use of fisheries resources and for the securing of the ecological foundation for food production, underlining the importance of environmental standards for fishing activities outside Union waters that include an ecosystem-based approach to fisheries management together with the precautionary approach.
Kui piirkondliku kalandusorganisatsiooni või säästva kalapüügi partnerluslepingute raames toimuva kalapüügi korral ei vasta liidu kalalaev kalapüügiloa tingimustele ja liikmesriik ei ole võtnud asjakohaseid meetmeid olukorra parandamiseks isegi pärast seda, kui komisjon on seda nõudnud, peaks komisjon järeldama, et asjakohaseid meetmeid ei ole võetud.
If there is evidence that the conditions on the basis of which a fishing authorisation has been issued are no longer met, the flag Member State should take appropriate action, including amending or withdrawing the authorisation and, if necessary, imposing effective, proportionate and dissuasive sanctions.
Komisjon peaks seejärel võtma täiendavad meetmed, tagamaks, et asjaomane laev ei püüa kala senikaua, kuni tingimused ei ole täidetud.
In fisheries under a regional fisheries management organisation (‘RFMO’) or a Sustainable Fisheries Partnership Agreement (‘SFPA’), if a Union fishing vessel does not comply with the conditions for a fishing authorisation and the Member State fails to take appropriate action to remedy the situation, even after having been required to do so by the Commission, the Commission should conclude that no appropriate action has been taken.
25. septembril 2015 toimunud ÜRO säästva arengu tippkohtumisel võttis liit kohustuse rakendada resolutsiooni, mis sisaldab lõppdokumenti pealkirjaga „Kestliku arengu tegevuskava aastani 2030 „Muudame oma maailma““, sealhulgas säästva arengu eesmärki 14, milleks on „kaitsta ja kasutada säästvalt ookeane, meresid ja mereressursse säästva arengu jaoks“, samuti säästva arengu eesmärki 12, milleks on „tagada säästvad tarbimis- ja tootmismudelid“, ning nende alaeesmärke.
Consequently, the Commission should take additional action to make sure that the vessel concerned should no longer fish as long as the conditions are not met.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EL) nr 1380/2013 [7] („alusmäärus“) sätestatud ühise kalanduspoliitika eesmärk on tagada, et püügitegevus on keskkonnaalaselt, majanduslikult ja sotsiaalselt jätkusuutlik, et seda majandatakse kooskõlas eesmärkidega saada majanduslikku, sotsiaalset ja tööhõivealast kasu ning taastada kalavarud ja säilitada neid tasemetel, mis võimaldavad maksimaalset jätkusuutlikku saagikust, ning et need toetavad toiduvarude kättesaadavust.
The Union committed itself at the United Nations Summit on Sustainable Development on 25 September 2015 to implementing the resolution containing the outcome document entitled ‘Transforming our world: the 2030 Agenda for Sustainable Development’, including Sustainable Development Goal 14 which is to ‘conserve and sustainably use the oceans, seas and marine resources for sustainable development’, as well as Sustainable Development Goal 12 which is to ‘ensure sustainable consumption and production patterns’ and their targets.
Selle poliitika rakendamisel on vaja arvestada ka arengukoostöö eesmärke vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu („ELi toimimise leping“) artikli 208 lõike 1 teisele lõigule.
The objective of the common fisheries policy (CFP), as set out in Regulation (EU) No 1380/2013 of the European Parliament and of the Council [7] (the ‘Basic Regulation’), is to ensure that fishing activities are environmentally, economically and socially sustainable and are managed consistently with the objectives of achieving economic, social and employment benefits, and of restoring and maintaining fish stocks above levels which can produce maximum sustainable yield and that they are contributing to the availability of food supplies.
Alusmääruses nõutakse ka, et säästva kalapüügi partnerluslepingud peaksid piirduma kogupüügi ülejäägiga, nagu on osutatud UNCLOSe artikli 62 lõigetes 2 ja 3.
It is also necessary, in implementing this policy, to take account of development cooperation objectives in accordance with the second subparagraph of Article 208(1) of the Treaty on the Functioning of the European Union (‘TFEU’).
Alusmääruses rõhutatakse vajadust edendada ühise kalanduspoliitika eesmärke rahvusvahelisel tasandil, tagades, et liidu püügitegevus liidu vetest väljaspool põhineb samadel põhimõtetel ja standarditel, mida kohaldatakse liidu õiguse alusel, edendades samal ajal võrdseid võimalusi liidu ja kolmandate riikide käitajatele.
The Basic Regulation also requires that SFPAs be limited to surplus catches as referred to in Article 62(2) and (3) of UNCLOS.
Kalapüügilubade määruse eesmärk oli kehtestada ühtsed põhimõtted, mille alusel anda liidu laevadele luba liidu vetest väljaspool toimuvaks püügitegevuseks, et toetada võitlust ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügi („ETR-kalapüük“) vastu ning tagada liidu laevastiku tõhusam kontrollimine ja seire üle maailma, samuti sätestati määrusega tingimused kolmandate riikide laevade püügitegevuse lubamiseks liidu vetes.
The Basic Regulation stresses the need to promote the objectives of the CFP internationally, ensuring that Union fishing activities outside Union waters are based on the same principles and standards as those applicable under Union law, while promoting a level playing field for Union operators and third-country operators.
Nõukogu määrus (EÜ) nr 1005/2008 [8] („ETR-kalapüügi määrus“) võeti vastu samal ajal kui kalapüügilubade määrus ning aasta hiljem võeti vastu nõukogu määrus (EÜ) nr 1224/2009 [9] („kontrollimäärus“).
The FAR was intended to establish common ground for authorising fishing activities to be carried out by Union vessels outside Union waters with a view to supporting the fight against illegal, unreported and undeclared (‘IUU’) fishing and better control and monitoring of the Union fleet across the globe, as well as conditions for the authorising of third-country vessels fishing in Union waters.
Nende määruste puhul on tegemist kolme alustalaga ühise kalanduspoliitika kontrollisätete ja nõuete täitmise tagamist käsitlevate sätete rakendamisel.
Council Regulation (EC) No 1005/2008 [8] (the ‘IUU Regulation’) was adopted in parallel to the FAR, and Council Regulation (EC) No 1224/2009 [9] (‘the Control Regulation’) was adopted a year later.
ETR-kalapüügi määrust, kalapüügilubade määrust ja kontrollimäärust ei rakendatud aga järjekindlalt; eeskätt esines ebakõlasid kalapüügilubade määruse ja kontrollimääruse vahel.
Those Regulations are the three implementing pillars of the control and enforcement provisions of the CFP.
Samuti täheldati kalapüügilubade määruse rakendamisel mitut lünka, kuna see ei hõlmanud teatavaid kontrollimise seisukohast keerulisi küsimusi, näiteks prahtimine, teise riigi lipu alla ümberregistreerimine ning olukorrad, kus kolmanda riigi pädev asutus väljastab liidu kalalaevadele lube väljaspool säästva kalapüügi partnerluslepingu raamistikku (nn otseload).
However, the IUU Regulation, the FAR and the Control Regulation were not implemented consistently; in particular there were inconsistencies between the FAR and the Control Regulation.
Lisaks on mõned aruandekohustused osutunud keeruliseks, nagu ka haldusülesannete jaotamine liikmesriikide ja komisjoni vahel.
The implementation of the FAR also revealed several loopholes, since some challenges in terms of control, such as chartering, reflagging and the issuance of fishing authorisations issued by a third-country competent authority to a Union fishing vessel outside the framework of an SFPA (‘direct authorisations’), were not covered.
Käesoleva määruse aluspõhimõtte kohaselt peaks kõikidel liidu vetest väljaspool kala püüdvatel liidu laevadel olema oma lipuliikmesriigi luba ning nende suhtes tuleks kohaldada vastavat seiret, olenemata sellest, kus ja millises raamistikus nad tegutsevad.
Besides, some reporting obligations have proven difficult as has the division of administrative roles between the Member States and the Commission.
Loa väljastamine peaks sõltuma põhiliste kõlblikkuskriteeriumide täitmisest.
The core principle of this Regulation is that any Union vessel fishing outside Union waters should be authorised by its flag Member State and monitored accordingly, irrespective of where it operates and the framework under which it does so.
Liikmesriikide kogutud ja komisjonile esitatud teabe alusel peaks komisjonil olema võimalik igal ajal sekkuda kõikide liidu kalalaevade püügioperatsioonide seiresse mis tahes piirkonnas liidu vetest väljaspool.
The issuing of an authorisation should be dependent on a basic set of common eligibility criteria being fulfilled.
Liidu väline kalanduspoliitika on viimastel aastatel oluliselt paranenud, seda nii säästva kalanduse partnerluslepingute tingimuste osas kui ka hoolsuse osas, millega neid sätteid jõustatakse.
The information gathered by the Member States and provided to the Commission should allow the Commission to intervene in the monitoring of the fishing operations of all Union fishing vessels in any given area outside Union waters at any time.
Liidu välise kalanduspoliitika prioriteetne eesmärk peaks seetõttu olema liidu huvide kaitsmine seoses juurdepääsuõigustega ja tingimustega säästva kalapüügi partnerluslepingute raames ning samasuguseid tingimusi tuleks kohaldada ka liidu tegevusele väljaspool kõnealuste partnerluslepingute kohaldamisala.
Recent years have seen considerable improvements in the Union’s external fisheries policy, in terms of the conditions and terms of SFPAs and the diligence with which the provisions are enforced.
Abilaevad võivad oluliselt mõjutada kalalaevade püügioperatsioone ja kalakogust, mida nad suudavad püüda.
Safeguarding the Union’s interests in terms of access rights and conditions within the framework of SFPAs should therefore be a priority objective of the Union’s external fisheries policy and similar conditions should be applied to Union activities outside the scope of SFPAs.
Seetõttu on vaja neid käesoleva määrusega kehtestatud loa- ja aruandlusmenetluse puhul arvesse võtta.
Support vessels may have a substantial impact on the way fishing vessels are able to carry out their fishing operations and on the quantity of fish they can retrieve.
Ümberregistreerimine teise riigi lipu alla tekitab probleeme, kui selle eesmärk on hoiduda kõrvale ühise kalanduspoliitika õigusnormidest või kehtivatest kaitse- ja majandamiseeskirjadest.
It is therefore necessary to take them into account in the authorisation and reporting processes set out in this Regulation.
Seetõttu peaks liit suutma sellist tegevust määratleda, avastada ja takistada.
Reflagging operations become an issue when their objective is to circumvent CFP rules or existing conservation and management measures.
Jälgitavus ja asjakohane nõuetele vastavuse kontroll tuleks tagada liidu käitajale kuuluva laeva kogu kasutusaja vältel, sõltumata sellest, millise lipu (või lippude) all see tegutseb.
The Union should therefore be able to define, detect and hamper such operations.
Sellele peaks kaasa aitama nõue, et igal laeval peab olema Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni (IMO) määratud kordumatu number, kui liidu õigus seda nõuab.
Traceability and proper follow-up of compliance history should be ensured throughout the lifespan of a vessel owned by a Union operator regardless of the flag or flags it operates under.
Kolmandate riikide vetes võivad liidu laevad tegutseda kas liidu ja kolmandate riikide vahel sõlmitud säästva kalapüügi partnerluslepingute alusel või kolmandatelt riikidelt saadud otseloa alusel, kui säästva kalapüügi partnerluslepingut ei ole sõlmitud.
The requirement that a unique vessel number be granted by the International Maritime Organisation (IMO) where required under Union law should also serve that purpose.
Mõlemal juhul peaks kalapüük toimuma läbipaistvalt ja säästvalt.
In third-country waters, Union vessels may operate either under the provisions of SFPAs concluded between the Union and third countries or by obtaining direct fishing authorisations from third countries if no SFPA is in force.
Lipuliikmesriikidel on õigus anda kindlaksmääratud kriteeriumide alusel ja seire kohaldamisel oma lipu all sõitvatele laevadele luba taotleda ja saada rannikuäärsetelt kolmandatelt riikidelt otselubasid.
In both cases these activities should be carried out in a transparent and sustainable way.
Püügioperatsiooniks tuleks anda luba juhul, kui lipuliikmesriik on veendunud, et see ei kahjusta jätkusuutlikkust, ja kui komisjon ei ole esitanud nõuetekohaselt põhjendatud vastuväidet.
Flag Member States may authorise the vessels flying their flag to seek and obtain direct authorisations from third countries which are coastal states, under a defined set of criteria and subject to monitoring.
Käitajale tuleks anda luba alustada püügitoimingut üksnes siis, kui ta on saanud loa nii lipuliikmesriigilt kui ka rannikuriigilt.
The fishing operation should be authorised once the flag Member State is satisfied that it will not undermine sustainability and where the Commission has no duly justified objection.
Liidu kalalaevadel ei ole lubatud püüda selliste kolmandate riikide jurisdiktsiooni või suveräänsete õiguste alla kuuluvates vetes, kellega liit on sõlminud lepingu, aga puudub kehtiv protokoll.
The operator should be allowed to starts its fishing operation only after having been given the authorisation from both the flag Member State and the coastal state.
Sellise lepingu korral, kus ükski protokoll ei ole vähemalt kolme aasta jooksul jõus olnud, peaks komisjon analüüsima olukorra põhjuseid ja võtma asjakohaseid meetmeid, mis võiks hõlmata ettepanekut alustada läbirääkimisi uue protokolli üle.
Union fishing vessels are not allowed to fish in waters under the jurisdiction or sovereignty of third countries with which the Union has an agreement but no protocol in force.
Säästva kalapüügi partnerluslepingutes käsitletakse eraldi teemana alakasutatud kalapüügivõimaluste ümberjaotamist, mida tehakse juhul, kui asjakohaste nõukogu määrustega liikmesriikidele eraldatud kalapüügivõimalused ei ole täielikult ära kasutatud.
In the case of such an agreement, where no protocol has been in force for at least 3 years, the Commission should examine the reasons for the situation and take appropriate action, which could include proposing to negotiate a new protocol.
Kuna säästva kalapüügi partnerluslepingutes sätestatud püügitasusid rahastatakse suures osas liidu üldeelarvest, on ajutine ümber- ja edasijaotamissüsteem oluline vahend, millega kaitsta liidu finantshuve ja tagada, et ühtegi kalapüügivõimalust, mille eest on tasutud, ei jäeta kasutamata.
A specific issue pertaining to SFPAs is the reallocation of underutilised fishing opportunities that occurs when fishing opportunities allocated to Member States by the relevant Council Regulations are not fully used.
Seetõttu on vaja täpsustada ja täiendada kõnealuseid jaotamissüsteeme, mida tuleks kasutada üksnes viimase võimalusena.
Since the access costs set out in the SFPAs are financed for a large part by the Union general budget, a temporary reallocation and sub-allocation system is important to preserve Union financial interests and ensure that no fishing opportunity which has been paid for is wasted.
Seda tuleks kohaldada ajutiselt ja see ei tohiks mõjutada kalapüügivõimaluste algset jaotust liikmesriikide vahel kooskõlas kohaldatava suhtelise stabiilsuse põhimõttega.
It is therefore necessary to clarify and improve those allocation systems, which should be a last resort mechanism.
Ümberjaotamist tuleks kasutada üksnes juhul, kui asjaomased liikmesriigid on loobunud õigusest kalapüügivõimalusi omavahel vahetada, ja seda tuleks käsitleda eeskätt säästva kalapüügi partnerluslepingute raames, mis annavad juurdepääsu mitme liigiga püügipiirkondadele.
Its application should be temporary and it should not affect the initial allocation of fishing opportunities among Member States in accordance with applicable relative stability principles.
Kui tegemist on kolmanda riigiga, kes ei ole mõne piirkondliku kalandusorganisatsiooni osaline, võib liit sellise kolmanda riigi puhul, kellega kaalutakse säästva kalapüügi partnerluslepingu sõlmimist, püüda ette näha osa valdkondliku toetuse eraldamist selleks, et aidata asjaomasel kolmandal riigil asjassepuutuva piirkondliku kalandusorganisatsiooniga liituda.
Reallocation should only occur once the relevant Member States have given up on their rights to exchange fishing opportunities among themselves, and should primarily be addressed in the context of SFPAs giving access to mixed fisheries.
Piirkondlike kalandusorganisatsioonide egiidi all ja avamerel toimuvate püügioperatsioonide jaoks peaks loa samuti andma lipuliikmesriik ning see peaks vastama piirkondliku kalandusorganisatsiooni erieeskirjadele või avamerel toimuvaid püügioperatsioone reguleerivale liidu õigusele.
Where a third country is not party to an RFMO, the Union may endeavour to provide, with the third country with which an SFPA is being considered, for the allocation of a proportion of the sectoral support funding to facilitate the joining of that RFMO by the third country concerned.
Et täita liidu rahvusvahelisi kohustusi piirkondlikes kalandusorganisatsioonides ning kooskõlas alusmääruse artiklis 28 osutatud eesmärkidega peaks liit ergutama tulemuslikkuse perioodilist hindamist sõltumatute organite poolt ning tal peaks olema aktiivne roll selles, et luua rakenduskomiteed ja tugevdada neid kõikides piirkondlikes kalandusorganisatsioonides, milles liit on lepinguosaline.
Fishing operations under the auspices of RFMOs and on the high seas should also be authorised by the flag Member State and comply with RFMO-specific rules or Union law governing fishing operations on the high seas.
Eelkõige peaks ta tagama, et need rakenduskomiteed korraldaksid välise kalanduspoliitika ning piirkondlikes kalandusorganisatsioonides kokku lepitud meetmete rakendamise üle üldist järelevalvet.
In order to implement the Union’s international commitments in RFMOs and in accordance with the objectives referred to in Article 28 of the Basic Regulation, the Union should encourage periodic assessments of performance by independent bodies, and should play an active role in setting up and reinforcing implementation committees in all RFMOs to which it is a contracting party.
Prahilepingute tõhus haldamine on oluline tagamaks, et kaitse- ja majandamiseeskirjade tõhusust ei kahjustata ning et mere bioloogilisi ressursse kasutatakse säästvalt.
It should in particular ensure that those implementation committees perform general supervision of the implementation of the external fisheries policy and of the measures decided within RFMOs.
Seetõttu on vaja kehtestada õigusraamistik, mis aitab liidul paremini seirata liidu ja kolmanda riigi või liidu käitajate poolt prahitavate kalalaevade tegevust, võttes aluseks asjaomase piirkondliku kalandusorganisatsiooni vastu võetud eeskirjad.
Effective management of chartering arrangements is important to ensure that the effectiveness of conservation and management measures is not undermined, as well as to ensure the sustainable exploitation of living marine resources.
Ümberlaadimisi merel ei suuda nõuetekohaselt kontrollida ei laevade lipuriigid ega rannikuriigid ning seega on käitajatel võimalus vedada ebaseaduslikku saaki.
It is therefore necessary to set out a legal framework that helps the Union to better monitor the activities of Union fishing vessels chartered by either a third country or by Union operators on the basis of what has been adopted by the relevant RFMO.
Avamerel ja otselubade alusel kala püüdnud liidu laevade ümberlaadimised väljaspool sadamat peaksid toimuma etteteatamisega.
Transhipments at sea escape any proper control by flag or coastal states and therefore constitute a possible way for operators to carry illegal catch.
Liikmesriigid peaksid kord aastas teavitama komisjoni kõikidest nende laevade ümberlaadimistoimingutest.
Transhipments by Union vessels on the high sea and under direct authorisations should be subject to prior notification when conducted outside port.
Menetluskord peaks olema liidu ja kolmanda riigi käitajate ning nende asjaomaste pädevate asutuste jaoks läbipaistev ja prognoositav.
Member States should inform the Commission on all transhipment operations carried out by their vessels, once a year.
Tagada tuleks kontrollimäärusega ette nähtud andmete elektrooniline vahetamine liikmesriikide ja komisjoni vahel.