natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Cybersecurity incidents are unpredictable, often occur and evolve within very short periods of time and therefore affected entities and those with responsibilities as regards responding to and mitigating the effects of the incident must coordinate their response quickly.
ELi tasandil küberturvalisuse intsidentidele ja kriisidele tulemuslikult reageerimine eeldab kõigi asjaomaste sidusrühmade sujuvat ja tulemuslikku koostööd ning tugineb nii üksikute liikmesriikide valmisolekule ja suutlikkusele kui ka koordineeritud ühismeetmetele, mida toetab liidu suutlikkus.
Furthermore, cybersecurity incidents are often not contained with any specific geographical area and may occur simultaneously or spread instantly across many countries.
See tähendab, et õigeaegseks ja tulemuslikuks intsidentidele reageerimiseks peavad olemas olema varem koostatud ja võimaluse piires ka korralikult läbi harjutatud koostöökord ja koostöömehhanismid, milles on selgelt kindlaks määratud nii riikide kui ka liidu tasandi peamiste osaliste rollid ja vastutus.
An effective response to large-scale cybersecurity incidents and crises at the EU level requires swift and effective cooperation amongst all relevant stakeholders and relies on the preparedness and capabilities of individual Member States as well as coordinated joint action supported by Union capabilities.
Nõukogu esitas 27. mai 2011. aasta järeldustes [1] elutähtsate infoinfrastruktuuride kaitse kohta ELi liikmesriikidele üleskutse tõhustada liikmesriikidevahelist koostööd ning anda oma panus, „tuginedes riikide kriisijuhtimisega seotud kogemustele ja tulemustele ning koostöös ENISAga, Euroopa küberjuhtumitega seotud koostöömehhanismide arendamisse, mida testitakse järgmise Euroopa küberõppuse raames 2012. aastal“.
Timely and effective response to incidents relies therefore on the existence of previously established and, to the extent possible, well-rehearsed cooperation procedures and mechanisms having clearly defined the roles and responsibilities of the key actors at national and Union level.
2016. aasta teatises „Euroopa kübervastupidavusvõime süsteemi tugevdamine ning konkurentsivõimelise ja uuendusliku küberjulgeolekutööstuse soodustamine“ [2] kutsuti liikmesriike üles võrgu- ja infoturbedirektiivi [3] koostöömehhanisme võimalikult hästi kasutama ning tõhustama ulatuslikeks küberintsidentides valmisoleku alast piiriülest koostööd.
In its conclusions [1] on Critical Information Infrastructure Protection of 27 May 2011, the Council invited the EU Member States to ‘strengthen collaboration among Member States and contribute, on the basis of national crisis management experiences and results and in cooperation with ENISA to the development of European cyber incident cooperation mechanisms to be tested in the framework of the next Cyber Europe exercise in 2012’.
Samas lisati, et valmisolekut suurendaks see, kui kooskõlastatud lähenemisviis küberökosüsteemi eri valdkondades tehtavale kriisiaegsele koostööle oleks sõnastatud tegevuskavas, ning et selline tegevuskava peaks ühtlasi aitama tagada koostoime ja järjepidevuse olemasolevate kriisihalduse mehhanismidega.
The 2016 Communication ‘Strengthening Europe's Cyber Resilience System and Fostering a Competitive and Innovative Cybersecurity Industry’ [2] encouraged Member States to make the most out of the NIS Directive [3] cooperation mechanisms and to enhance cross-border cooperation related to preparedness for a large-scale cyber incident.
Nõukogu järeldustes [4] nimetatud teatise kohta tegid liikmesriigid komisjonile ülesandeks esitada selline tegevuskava asutustele ja muudele asjaomastele sidusrühmadele kaalumiseks.
It added that a coordinated approach to crisis cooperation across the various elements of the cyber ecosystem to be set out in a ‘blueprint’ would increase preparedness and that such a blueprint should also ensure synergies and coherence with existing crisis management mechanisms.
Võrgu- ja infoturbedirektiiv ei näe paraku ette liidu koostööraamistikku ulatuslike küberturvalisuse intsidentide ja kriiside korral.
In the Council Conclusions [4] on the aforementioned Communication, Member States called on the Commission to submit such a blueprint for consideration by the bodies and other relevant stakeholders.
Komisjon konsulteeris liikmesriikidega 5. aprillil ja 4. juulil 2017 kahel Brüsselis toimunud spetsiaalsel seminaril, millel osalesid liikmesriikide esindajad küberturbe intsidentide lahendamise üksustest (CSIRT), võrgu- ja infoturbedirektiiviga loodud koostöörühmast ja nõukogu küberküsimuste horisontaalsest töörühmast ning Euroopa välisteenistuse, ENISA, Europol/EC3 ja nõukogu peasekretariaadi esindajad.
However the NIS Directive does not provide for a Union cooperation framework in case of large-scale cybersecurity incidents and crises.
Käesoleva soovituse lisas olev tegevuskava, milles käsitletakse liidu tasandil koordineeritud reageerimist ulatuslikele küberturvalisuse intsidentidele ja kriisidele, on nimetatud konsultatsioonide tulemus ja täiendab ühtlasi teatist „Euroopa kübervastupidavusvõime süsteemi tugevdamine ning konkurentsivõimelise ja uuendusliku küberjulgeolekutööstuse soodustamine“.
The Commission, consulted with Member States in two separate consultation workshops held in Brussels on 5 April and 4 July 2017 with Member States representatives from Computer Security Incident Response Teams (CSIRTs), the Cooperation Group established by the NIS Directive and the Council Horizontal Working Party on Cyber Issues as well as representatives from the European External Action Service (EEAS), ENISA, Europol/EC3 and the General Secretariat of the Council (GSC).
Tegevuskavas kirjeldatakse liikmesriikide ning ELi institutsioonide, organite, asutuste ja ametite (edaspidi „ELi institutsioonid“) vahelise koostöö eesmärke ja viise ulatuslikele küberturvalisuse intsidentidele ja kriisidele reageerimise korral ning seda, kuidas olemasolevates kriisihaldusmehhanismides täielikult ära kasutada ELi tasandil olemasolevaid küberturvalisuse üksuseid.
The present Blueprint for coordinated response to large-scale cybersecurity incidents and crises at the Union level, annexed to this Recommendation, is the outcome of the aforementioned consultations and complements the Communication on ‘Strengthening Europe's Cyber Resilience System and Fostering a Competitive and Innovative Cybersecurity Industry’.
Kui reageeritakse küberturvalisuse kriisile põhjenduses 2 kirjeldatud tähenduses, koordineeritakse liidu poliitilisel tasandil reageerimist nõukogus kriisidele poliitilist reageerimist käsitleva ELi integreeritud korra (IPCR) [5] kohaselt; komisjonis kasutatakse kõrgetasemelist valdkondadevahelist kriisikoordineerimismenetlust ARGUS [6].
The Blueprint describes and sets out the objectives and modes of cooperation between the Member States and EU institutions, bodies, offices and agencies (hereafter referred to as ‘EU institutions’) in responding to large-scale cybersecurity incidents and crises and how existing Crisis Management mechanisms can make full use of existing cybersecurity entities at EU level.
Kui kriisiga kaasneb oluline välispoliitiline või ühise julgeoleku- ja kaitsepoliitikaga seotud mõõde, siis aktiveeritakse Euroopa välisteenistuse kriisidele reageerimise mehhanism [6] Samas. .
In responding to a cybersecurity crisis in the sense of recital 2, coordination of the response at political Union level in the Council will use the Integrated Political Crisis Response (IPCR) arrangements [5]; the Commission will use the ARGUS [6] high-level cross-sectoral crisis coordination process.
Näiteks Euroopa ülemaailmse satelliitnavigatsioonisüsteemi (GNSS) raames on nõukogu otsuses 2014/496/ÜVJP [7] juba kindlaks määratud nõukogu, kõrge esindaja, komisjoni, GNSSi agentuuri ja liikmesriikide rollid operatiivkohustuste ahelas, mis on loodud, et reageerida liitu, liikmesriike või GNSSi ähvardavale ohule, muu hulgas küberrünnetele.
If the crisis entails an important external or Common Security and Defence Policy (CSDP) dimension, the European External Action Service (EEAS) Crisis Response Mechanism (CRM) [6] Ibid.
Seetõttu ei tohiks käesolev soovitus piirata selliste mehhanismide kohaldamist.
For example, in the framework of the European Global Navigation Satellite System (GNSS), Council Decision 2014/496/CFSP [7] already defines the respective roles of the Council, the High Representative, the Commission, the European GNSS Agency and the Member States within the chain of operational responsibilities set up in order to react to a threat to the Union, to the Member States or to the GNSS, including in case of cyber-attacks.
Liidu tasandil on küberturvalisuse intsidentidele reageerijate hulgas peamisteks osalisteks võrgu- ja infoturbedirektiiviga värskelt loodud struktuurid ja mehhanismid, täpsemalt küberturbe intsidentide lahendamise üksuste (CSIRTide) võrgustik, aga ka asjaomased ametid ja organid, nagu Euroopa Liidu Võrgu- ja Infoturbeamet (ENISA), Europoli juures tegutsev küberkuritegevusevastase võitluse Euroopa keskus (Europol/EC3), ELi luureandmete analüüsi keskus (INTCEN), ELi sõjalise staabi luureosakond (EUMS INT) ja vaatluskeskus (SITROOM), kes töötavad koos ühtse luureandmete analüüsivõime (SIAC) üksusena, ELi hübriidohtude ühisüksus (mis tegutseb INTCENis), ELi institutsioonide infoturbeintsidentidega tegelev rühm (CERT-EU) ja Euroopa Komisjoni hädaolukordadele reageerimise koordineerimiskeskus.
Therefore, this recommendation should be without prejudice to such mechanisms.
Liikmesriikidevaheline koostöö küberturvalisuse intsidentidele reageerimisel toimub võrgu- ja infoturbedirektiiviga loodud CSIRTide võrgustikus.
Member States have the primary responsibility for the response in case of large-scale cybersecurity incidents or crises affecting them.
ENISA pakub võrgustikule sekretariaaditeenuseid ja toetab aktiivselt CSIRTide-vahelist koostööd.
The Commission, the High Representative and other EU institutions or services have however an important role, stemming from Union law or from the fact that cybersecurity incidents and crises may impact all sections of economic activity within the single market, the security and international relations of the Union, as well as the institutions themselves.
Riikide CSIRTid ja CERT-EU teevad koostööd ja vahetavad teavet vabatahtlikkuse alusel, kaasa arvatud siis, kui see on vajalik, et reageerida üht või mitut liikmesriiki mõjutavatele küberturvalisuse intsidentidele.
At Union level, the key actors involved in response to cybersecurity crises include the newly established NIS Directive structures and mechanisms, namely the Computer Security Incident Response Teams (CSIRTs) network, as well as the relevant agencies and bodies namely the European Union Agency for Network and Information Security (ENISA), the European Cybercrime Centre at Europol (Europol/EC3), the EU Intelligence Analysis Centre (INTCEN), EU Military Staff Intelligence Directorate (EUMS INT) and Situation Room (Sitroom) working together as SIAC (the Single Intelligence Analysis Capacity), the EU Hybrid Fusion Cell (based in INTCEN), the Computer Emergency Response Team for the EU institutions (CERT-EU) and the Emergency Response Coordination Centre in the European Commission.
Liikmesriigi CSIRTi esindaja taotlusel võivad nad arutada koordineeritud reageerimist sama liikmesriigi jurisdiktsioonis tuvastatud intsidendile ning võimaluse korral selle kindlaks määrata.
Cooperation amongst Member States in responding to cybersecurity incidents at technical level is provided by the CSIRTs Network established by the NIS Directive.
Asjaomased menetlused määratakse kindlaks CSIRTide võrgustiku standardse töökorraga [8].
ENISA provides the secretariat for the Network and actively supports the cooperation among the CSIRTs.
CSIRTide võrgustiku ülesandeks on ka operatiivkoostöö täiendavate vormide üle arutlemine, nende uurimine ja nende kindlaksmääramine muu hulgas seoses riskide ja intsidentide kategooriatega, varajaste hoiatustega, vastastikuse abistamisega ning koordineerimise põhimõtete ja korraga juhtudel, kui liikmesriigid reageerivad piiriülestele riskidele ja intsidentidele.
The national CSIRTs and the CERT-EU cooperate and exchange information on a voluntary basis including, when necessary, in response to cybersecurity incidents that affect one or more Member States.
Võrgu- ja infoturbedirektiivi artikliga 11 loodud koostöörühma ülesandeks on anda strateegilisi juhiseid CSIRTide võrgustiku tegevuse jaoks, arutleda liikmesriikide suutlikkuse ja valmisoleku üle ning hinnata vabatahtlikkuse alusel riikide võrgu- ja infosüsteemide turvalisuse strateegiaid ja CSIRTide tulemuslikkust ning teha kindlaks parimad tavad.
At the request of a representative of a Member State's CSIRT, they may discuss and, where possible, identify a coordinated response to an incident that has been identified within the jurisdiction of that same Member State.
Töörühma ühe eraldi töösuuna raames valmistatakse vastavalt võrgu- ja infoturbedirektiivi artikli 14 lõikele 7 ette juhiseid intsidentidest teatamiseks olukordades, kus oluliste teenuste operaatorid peavad intsidentidest teatama vastavalt artikli 14 lõikele 3, ning sellise teatamise vormi ja korda [9].
Relevant procedures will be set out in CSIRTs Network's Standard Operating Procedures (SOPs) [8].
Aruannete, hindamiste, teadusuuringute, uurimise ja analüüsi käigus omandatud teadlikkus ja arusaamine olukorrast reaalajas, riskiseisundist ja ohtudest on põhjendatud otsuste tegemiseks hädavajalik.
The CSIRTs network is also tasked with discussing, exploring and identifying further forms of operational cooperation, including in relation to categories of risks and incidents, early warnings, mutual assistance, principles and modalities for coordination, when Member States respond to cross-border risks and incidents.
Selline olukorrateadlikkus kõigi asjaomaste sidusrühmade seas on tulemusliku koordineeritud reageerimise jaoks eluliselt tähtis.
The Cooperation Group established by Article 11 of the NIS Directive is tasked with providing strategic guidance for the activities of the CSIRTs network and discussing capabilities and preparedness of the Member States, and, on a voluntary basis, evaluating national strategies on the security of network and information systems and the effectiveness of CSIRTs, and identifying best practice.
Olukorrateadlikkus hõlmab elemente, mis puudutavad nii intsidendi põhjuseid, mõju kui ka päritolu.
A dedicated work stream within the Cooperation Group is preparing incident notification guidelines, pursuant to Article 14(7) of the NIS Directive, concerning the circumstances in which operators of essential services are required to notify incidents pursuant to Article 14(3) and the format and procedure for such notifications [9].
Teadvustatakse, et see eeldab, et asjaomased pooled vahetavad teavet sobivas vormis, kasutades intsidendi kirjeldamiseks ühist taksonoomiat ning asjakohaselt turvalisel viisil.
Awareness and understanding of the real-time situation, risk posture, and threats gained through reporting, assessments, research, investigation, and analysis, is vital to enable well-informed decisions This ‘situational awareness’ — by all relevant stakeholders — is essential for an effective coordinated response.
Küberturvalisuse intsidentidele reageerimine võib toimuda mitmel viisil alates sellest, et määratakse kindlaks tehnilised meetmed, mis võivad tähendada seda, et kaks või enam üksust uurivad ühiselt intsidendi tehnilisi põhjuseid (nt pahavara analüüs), või määratakse kindlaks moodused, kuidas organisatsioonid saavad hinnata, kas nad on intsidendist mõjutatud (nt rikkeindikaatorid), ja lõpetades operatiivsete otsustega selliste tehniliste meetmete kohaldamise kohta ja poliitilise tasandi otsustega kasutada muid vahendeid, nagu ELi ühise diplomaatilise reageerimise raamistik kuritahtliku kübertegevuse suhtes [10] või ELi hübriidohutõrje operatiivprotokoll, [11] sõltuvalt intsidendist.
Situational awareness includes elements about the causes as well as the impact and origin of the incident.
Selleks, et digitaalne ühtne turg saaks olla edukas, peab Euroopa kodanikel ja ettevõtjatel olema usaldus digiteenuste vastu.
It is recognised that this depends on exchange and sharing of information between relevant parties in a suitable format, using a common taxonomy to describe the incident and in an appropriately secure manner.
See tähendab, et kriisiolukorra teabevahetusel on küberturvalisuse intsidentide ja kriiside kahjuliku mõju leevendamises eriti oluline roll.
Responding to cybersecurity incidents may take many forms, ranging from identifying technical measures which may entail two or more entities jointly investigating the technical causes of the incident (e.g. malware analysis) or identifying ways through which organisations may assess whether they have been affected (e.g. indicators of compromise), to operational decisions on applying such measures and, at the political level, deciding on the use of other instruments such as the Framework for a Joint response to malicious cyber activities [10] or the EU operational protocol for countering hybrid threats [11], depending on the incident.
Ka ühise diplomaatilise reageerimise raamistiku puhul võib teabevahetust kasutada kui vahendit, millega mõjutada kolmandatest riikidest tegutsevate (potentsiaalsete) agressorite käitumist.
European citizens' and businesses' trust in digital services is essential for a flourishing digital single market.
Selleks et poliitiline reageerimine oleks tulemuslik, on äärmiselt oluline, et omavahel oleksid kooskõlas küberintsidentide ja -kriiside negatiivse mõju leevendamisele suunatud avalik kommunikatsioon ja agressori mõjutamisele suunatud avalik kommunikatsioon.
Therefore, crisis communication plays a particularly important role in mitigating the negative effects of cybersecurity incidents and crises.
Ulatusliku küberturvalisuse intsidendi või kriisi leevendamisel võib tulemuslikuks meetmeks olla see, kui üldsusele jagatakse teavet, kuidas kasutaja ja organisatsiooni tasandil leevendada intsidendi mõju (nt paiga installeerimine, lisameetmed ohu vältimiseks vms).
Communication may also be used in the context of the Framework for a Joint Diplomatic Response as a means to influence the behaviour of (potential) aggressors acting from third countries.
Komisjon tegeleb Euroopa ühendamise rahastu küberturvalisuse digitaalteenuste taristu kaudu osalevate liikmesriikide CSIRTide vahelise tuumteenuste platvormi koostöömehhanismi (MeliCERTes) arendamisega, et parandada CSIRTide valmisoleku taset, koostööd ja esilekerkivatele küberohtudele ja intsidentidele reageerimist.
Aligning the public communication to mitigate the negative effects of cybersecurity incidents and crises and the public communication to influence an aggressor is essential for a political response to be effective.
Komisjon kaasrahastab Euroopa ühendamise rahastu toetuste saamiseks korraldatavate konkurentsipõhiste projektikonkursside kaudu liikmesriikide CSIRTe, et parandada nende operatiivsuutlikkust riigi tasandil.
Providing the public with information on how they can mitigate at user and organisational level the effects of an incident (for example by applying a patch or taking complementary actions to avoid the threat, etc.) could be an effective measure to mitigate a large-scale cybersecurity incident or crisis.
Liikmesriikide ja erasektori koostöö ergutamiseks ja parandamiseks on olulised ELi tasandil korraldatavad küberõppused.
The Commission, through the Connecting Europe Facility (CEF) cybersecurity Digital Service Infrastructure, is developing a Core Service Platform cooperation mechanism, known as MeliCERTes, between participating Member States CSIRTs to improve their levels of preparedness, cooperation and response to emerging cyber threats and incidents.
Selleks on ENISA alates 2010. aastast korraldanud regulaarseid üleeuroopalisi küberintsidentide õppusi („Cyber Europe“).
The Commission, through competitive calls for proposals for grant awards under CEF is co-funding CSIRTs in the Member States with a view to improving their operational capacities at national level.
Nõukogu järeldustes [12] Euroopa Ülemkogu eesistuja, Euroopa Komisjoni presidendi ja Põhja-Atlandi Lepingu Organisatsiooni peasekretäri ühisdeklaratsiooni rakendamise kohta esitati üleskutse tugevdada küberõppustealast koostööd sellega, et vastastikku avatakse oma õppused (eeskätt „Cyber Coalition“ ja „Cyber Europe“) osalemiseks teineteise töötajatele.
Cybersecurity exercises at EU level are essential to stimulate and improve cooperation among the Member States and the private sector.
Ohtude pidev areng ja hiljutised küberturvalisuse intsidendid annavad märku sellest, et liitu ähvardavad riskid suurenevad, ning seetõttu peaksid liikmesriigid käesoleva soovituse täitmiseks meetmeid võtma viivitamata ja igal juhul 2018. aasta lõpuks,
To this end, since 2010, ENISA organises regular pan-European cyber incident exercises (‘Cyber Europe’).
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:
The Council Conclusions [12] on the Implementation of the Joint Declaration by the President of the European Council, the President of the European Commission and the Secretary-General of the North Atlantic Treaty Organisation calls for the strengthening cooperation in cyber exercises through reciprocal staff participation in respective exercises, including in particular Cyber Coalition and Cyber Europe.
Liikmesriigid ja ELi institutsioonid peaksid looma küberturvalisuse kriisidele reageerimise ELi raamistiku, millesse tuleks integreerida tegevuskavas tutvustatud eesmärgid ja koostöökord, järgides sealjuures tegevuskavas kirjeldatud juhtpõhimõtteid.
The constantly evolving threat landscape and recent cybersecurity incidents are an indication of the increasing risk faced by the Union, Member States should act on the present recommendation without further delay and in any case by the end of 2018,
Küberturvalisuse kriisidele reageerimise ELi raamistikus tuleks eeskätt kindlaks määrata kõigi tasandite – tehnilise, operatiivse, strateegilise/poliitilise tasandi – asjaomased osalised, ELi institutsioonid ja liikmesriikide ametiasutused ning töötada vajaduse korral välja standardne töökord, milles kehtestataks nende osaliste vahelise koostöö kord ELi kriisiohjemehhanismide kontekstis.
HAS ADOPTED THIS RECOMMENDATION:
Tähelepanu tuleks pöörata sellele, et teabevahetus saaks toimuda põhjendamatute viivitusteta ning ulatuslike küberturvalisuse intsidentide ja kriiside käigus koordineeritaks vastumeetmeid.
Member States and EU institutions should establish an EU Cybersecurity Crisis Response Framework integrating the objectives and modalities of cooperation presented in the Blueprint following the guiding principles described therein.
Liikmesriikide pädevad ametiasutused peaksid selle nimel koos tegutsema, et panna veelgi täpsemalt paika teabe jagamise ja koostöö protokollid.
The EU Cybersecurity Crisis Response Framework should in particular identify the relevant actors, EU institutions and Member State authorities, at all necessary levels — technical, operational, strategic/political — and develop, where necessary, standard operating procedures that define the way in which these cooperate within the context of EU crisis management mechanisms.
Koostöörühm peaks vahetama sellealaseid kogemusi kõigi asjaomaste ELi institutsioonidega.
Emphasis should be placed on enabling the exchange of information without undue delay and coordinating the response during large-scale cybersecurity incidents and crises.
Liikmesriigid peaksid tagama, et nende riiklikes kriisiohjemehhanismides käsitletakse piisavalt põhjalikult küberturvalisuse intsidentidele reageerimist ning nähakse ette ELi raamistiku kohaselt toimuva ELi tasandi koostöö kord.
To this end, Member States' competent authorities should work together towards further specifying information-sharing and cooperation protocols.
Mis puudutab olemasolevaid ELi kriisiohjemehhanisme, peaksid liikmesriigid kooskõlas tegevuskavaga kehtestama koos komisjoni talituste ja Euroopa välisteenistusega praktilised rakendussuunised oma riiklike kriisiohje- ja küberturvalisuse üksuste integreerimiseks olemasolevatesse ELi kriisiohjemehhanismidesse, milleks on IPCR ja Euroopa välisteenistuse kriisidele reageerimise kord (EEAS CRM).