natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Different possibilities exist for allowing the returnee to provide evidence as regards his/her departure from EU territory, such as: an exit stamp in the returnee's passport, data in national border data systems or reporting back of the returnee at a consular representation of a Member State in a third country.
Sellega seoses on tagasisaatmisdirektiivi põhjenduses 14 sätestatud järgmine: „Sisenemiskeelu pikkus tuleks igal üksikjuhul määrata kindlaks pärast kõigi oluliste asjaolude hoolikat kaalumist ja see ei tohiks üldjuhul ületada viit aastat.
Shortening of entry bans: Member States are also free to shorten an existing entry ban in the circumstances addressed by Article 11(3) of the Return Directive.
Seoses sellega tuleks eelkõige arvesse võtta asjaolu, kui asjaomase kolmanda riigi kodaniku suhtes on tehtud juba üle ühe tagasisaatmisotsuse või väljasaatmiskorralduse või ta on sisenenud liikmesriigi territooriumile sisenemiskeelu ajal.“
The possibility for Member States to withdraw an entry ban under Article 11(3) can be interpreted as covering also a partial withdrawal (i.e. shortening) of an entry ban.
Tagasisaatmisdirektiiv võimaldab liikmesriikidel sätestada siseriikliku haldusõiguse alusel lisameetmeid (näiteks trahvi), pidades silmas direktiivi kasulikku mõju ja asjakohast Euroopa Kohtu praktikat.
Subparagraph 2: Victims of trafficking in human beings who have been granted a residence permit pursuant to Directive 2004/81/EC shall not be subject of an entry ban without prejudice to paragraph 1, first subparagraph, point (b), and provided that the third-country national concerned does not represent a threat to public policy, public security or national security.
Seda tehes ei tohiks liikmesriigid vahet teha enda ametiasutuste ja teiste liikmesriikide ametiasutuste kehtestatud sisenemiskeeldudel, sest see kahjustaks tagasisaatmisdirektiivis sätestatud ühtlustatud ELi-ülese sisenemiskeelu põhimõtet.
Victims of trafficking who had been previously granted a residence permit in accordance with Directive 2004/81/EC should not receive an entry ban, unless the person concerned did not comply with an obligation to return within a period for voluntary departure or if the person concerned represents a threat to public policy.
Liikmesriigid võivad näha ette kriminaalkaristused ebaseaduslikult riigis viibivate kolmandate riikide kodanike suhtes, kes pärast tagasisaatmist ei järgi kehtivat sisenemiskeeldu (Euroopa Kohtu otsus kohtuasjas C-290/14 Celaj, vt 4. jagu).
This rule only applies to periods of illegal stay immediately following a legal stay covered by Directive 2004/81/EC and it does not create a life-long exemption for previous holders of such permits.
Tagasisaatmisdirektiivi artikli 11 lõikes 5 on selgitatud, et tagasisaatmisega seotud sisenemiskeelde käsitlevad sätted ei piira varjupaigaküsimusi käsitleva liidu õigustiku kohast õigust rahvusvahelisele kaitsele: see tähendab, et tagasisaatmisdirektiivi alusel varem väljastatud sisenemiskeelud ei õigusta selliste kolmandate riikide kodanike tagasisaatmist või karistamist, kellel on õigus siseneda ELi või viibida seal kui varjupaigataotleja või rahvusvahelise kaitse saaja; vt Euroopa Kohtu otsus kohtuasjas C-290/14 Celaj (punkt 32).
Subparagraph 3: Member States may refrain from issuing, withdraw or suspend an entry ban in individual cases for humanitarian reasons.
Sellised sisenemiskeelud tuleks peatada (poolelioleva varjupaigamenetluse ajaks) või tühistada (pärast rahvusvahelise kaitse andmist).
Member States are free not to issue entry bans in individual cases, notably in the compulsory cases foreseen by Article 11(1)(a) and (b) of the Return Directive, only for humanitarian reasons; such reasons need to be determined at national level.
Õiguslik alus: tagasisaatmisdirektiivi artikli 11 lõige 4 Schengeni lepingu rakendamise konventsiooni artikkel 25
Member States are also allowed to withdraw or suspend existing entry bans for humanitarian reasons.
Kui liikmesriik kaalub elamisloa või muu riigis viibimise õigust andva loa väljastamist kolmanda riigi kodanikule, kelle suhtes on mõni teine liikmesriik väljastanud sisenemiskeelu, konsulteerib ta kõigepealt sisenemiskeelu väljastanud liikmesriigiga ning võtab arvesse selle huvisid kooskõlas Schengeni lepingu rakendamise konventsiooni artikliga 25.
This optional clause gives Member States the possibility to make use of it in accordance with their national legislation and administrative practice.
Schengeni lepingu rakendamise konventsiooni artiklis 25 on sätestatud järgmist:
Subparagraph 4: Member States may withdraw or suspend an entry ban in individual cases or certain categories of cases for other reasons.
Kui liikmesriik menetleb elamisloa andmist välismaalasele, teeb ta süstemaatilise otsingu Schengeni infosüsteemis.
Member States are free to withdraw or suspend existing entry bans for reasons other than humanitarian reasons, to be determined at national level.
Kui liikmesriik menetleb elamisloa andmist välismaalasele, kellele on kehtestatud sissesõidukeeld, siis konsulteerib ta kõigepealt keelu kehtestanud liikmesriigiga ja võtab arvesse tema huve; elamisluba antakse ainult kaalukatel põhjustel, eelkõige humanitaarsetel kaalutlustel või rahvusvaheliste kohustuste tõttu.
In cases of humanitarian catastrophes (such as earthquakes, other natural disasters or armed conflicts) in third countries which may lead to a mass influx of displaced persons, formal procedures for withdrawal of entry bans in individual cases may take too long and are not feasible.
Kui elamisluba on antud, siis sissesõidukeelu kehtestanud liikmesriik tühistab keelu, kuid võib võtta asjaomase välismaalase siseriiklikku sissesõidukeeluregistrisse.
Therefore the possibility exists to provide for a horizontal suspension or withdrawal of existing entry bans related to the concerned groups of persons.
Enne sissesõidukeelu kehtestamist artikli 96 alusel kontrollivad liikmesriigid siseriiklikke andmeid välja antud pikaajaliste viisade ja elamislubade kohta.
A need to withdraw entry bans validly issued under the Return Directive may also arise in relation to third-country nationals who could later establish that they are enjoying the right of free movement under Union law, for example by becoming members of the family of EU/EEA/CH nationals falling under Article 21 TFEU or Directive 2004/38/EC.
Juhul kui välismaalasele, kellel on ühe konventsiooniosalise antud kehtiv elamisluba, on kehtestatud sissesõidukeeld, konsulteerib sissesõidukeelu kehtestanud konventsiooniosaline elamisloa andnud konventsiooniosalisega, et teha kindlaks, kas elamisloa tühistamiseks on piisav alus.
Non-respect of an entry ban should be taken into consideration by Member States when considering the length of a further entry ban.
Kui elamisluba pole tühistatud, siis sissesõidukeelu kehtestanud konventsiooniosaline tühistab selle keelu, kuid võib siiski võtta asjaomase välismaalase siseriiklikku sissesõidukeeluregistrisse.
In this context, recital 14 of the Return Directive expressly provides that ‘The length of the entry ban should be determined with due regard to all relevant circumstances of an individual case and should not normally exceed five years.
Lõikeid 1 ja 2 kohaldatakse ka pikaajaliste viisade puhul.
In this context, particular account should be taken of the fact that the third-country national concerned has already been the subject of more than one return decision or removal order or has entered the territory of a Member State during an entry ban’.
Schengeni lepingu rakendamise konventsiooni artikkel 25 on otsekohaldatav – liikmesriigid võivad seda artiklit kohaldada ilma et seda oleks vaja siseriiklikusse õigusesse üle võtta.
The Return Directive allows Member States to provide for further sanctions under national administrative law (for instance, a fine), subject to the effet utile of the Directive and the relevant case-law of the ECJ in this regard.
Sisenemiskeelu võib tühistada vaid liikmesriik, kes on selle kehtestanud (liikmesriik A).
When doing so, Member States should make no difference between entry bans issued by their own national authorities and by those issued by authorities of other Member States, as this would undermine the harmonised concept of an EU-wide entry ban established by the Return Directive.
Kui mõni teine liikmesriik (liikmesriik B) otsustab anda samale isikule elamisloa või jätta olemasoleva elamisloa tühistamata (pärast konsulteerimist sisenemiskeelu kehtestanud liikmesriigiga), peab liikmesriik A keelu tühistama (Schengeni lepingu rakendamise konventsiooni artikli 25 lõige 2), kuid ta võib sellegipoolest kanda asjaomase kolmanda riigi kodaniku sissesõidukeeldude riiklikusse registrisse.
Member States can adopt criminal law sanctions against illegally staying third-country nationals who did not comply with an valid entry ban following their return (judgment of the ECJ in Case C-290/14, Celaj, see section 4).
Enne, kui liikmesriik B annab elamisloa või teeb otsuse jätta elamisluba tühistamata (näiteks perekonna taasühinemise eesmärgil), peab ta kaaluma ja arvesse võtma kaalutlusi, mille alusel liikmesriik A on sisenemiskeelu kehtestanud, samuti liikmesriigi A huve.
Article 11(5) of the Return Directive clarifies that the provisions on return-related entry bans apply without prejudice to the right to international protection under EU asylum acquis: this implies that previously issued entry bans under the Return Directive cannot justify the return or penalisation of third-country nationals authorised to enter or stay in the EU as asylum seeker or as beneficiary of international protection — see judgment of the ECJ in Case C-290/14, Celaj (paragraph 32).
Selleks et liikmesriik B saaks nõuetekohaselt arvesse võtta sisenemiskeelu kehtestamise aluseks olnud kaalutlusi, on oluline, et liikmesriik A esitaks liikmesriigile B õigel ajal asjakohase teabe.
Such entry bans should be suspended (pending ongoing asylum procedures) or withdrawn (once international protection has been granted).
Liikmesriigid, kes ei kohalda veel täielikult Schengeni norme ja seetõttu ei saa (veel) otse kohaldada Schengeni lepingu rakendamise konventsiooni artiklit 25, peaksid sellegipoolest juhinduma tagasisaatmisdirektiivi artikli 11 lõikest 4 ja võtma juhul, kui nendeni jõuab teave (ükskõik millise kanali kaudu, sh taotlejalt) selle kohta, et isiku suhtes on kehtestatud teises liikmesriigis sisenemiskeeld, ühendust sisenemiskeelu kehtestanud ametiasutusega.
Legal basis: Return Directive — Article 11(4); Schengen Implementing Convention — Article 25
Enne isikule elamisloa andmist peaks liikmesriik püüdma arvesse võtta sisenemiskeelu kehtestanud liikmesriigi huve.
Where a Member State is considering issuing a residence permit or other authorisation offering a right to stay to a third-country national who is the subject of an entry ban issued by another Member State, it shall first consult the Member State having issued the entry ban and shall take account of its interests in accordance with Article 25 of the Convention implementing the Schengen Agreement.
Sisenemiskeelde, mis on kehtestatud enne 24. detsembrit 2010, tuleb kohandada kooskõlas tagasisaatmisdirektiivi artiklis 11 kindlaks määratud nõuetega (st maksimaalne kehtivusaeg viis aastat, individuaalne hindamine, kohustus teatavatel asjaoludel keeld tühistada/kaaluda selle tühistamist), kui neil on tagajärjed ka pärast nimetatud kuupäeva ja kui need ei ole veel kooskõlas artiklis 11 sätestatud sisuliste tagatistega.
Article 25 Schengen Implementing Convention provides that:
Kohandamine peaks toimuma kas asjaomase isiku taotlusel mis tahes hetkel või ex officio nii ruttu kui võimalik ja igal juhul hiljemalt SISi hoiatusteadete puhul ette nähtud sisenemiskeeldude korrapärase (kolme aasta jooksul toimuva) läbivaatamise käigus.
Where a Member State considers issuing a residence permit, it shall systematically carry out a search in the Schengen Information System.
Euroopa Kohus on kohtuasjas C-297/12 Filev ja Osmani tehtud otsuses (punktid 39–41 ja 44) sõnaselgelt sedastanud: „Seoses sellega tuleb esmalt märkida, et nimetatud direktiiv ei sisalda ühtegi sätet, mis kehtestaks üleminekukorra sisenemiskeeldu puudutavatele otsustele, mis võetakse vastu enne direktiivi kohaldatavaks muutumist.
Where a Member State considers issuing a residence permit to an alien for whom an alert has been issued for the purposes of refusing entry, it shall first consult the Member State issuing the alert and shall take account of its interests; the residence permit shall be issued for substantive reasons only, notably on humanitarian grounds or by reason of international commitments.
Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktikast tuleneb siiski, et uut õigusnormi kohaldatakse kohe, välja arvatud erandjuhtudel, varasemate õigusnormide kehtivusajal tekkinud olukorra edaspidiste tagajärgede suhtes […].
Where a residence permit is issued, the Member State issuing the alert shall withdraw the alert but may put the alien concerned on its national list of alerts.
Sellest järeldub, et direktiivi 2008/115/EÜ kohaldatakse asjaomases liikmesriigis selliste sisenemiskeeldu kehtestavate otsuste suhtes, mis on vastu võetud enne direktiivi kohaldatavaks muutumise kuupäeva kehtinud siseriikliku õiguse alusel ja mille tagajärjed ulatuvad nimetatud kuupäevast kaugemale […]. […] Siit järeldub, et direktiivi 2008/115/EÜ artikli 11 lõikega 2 on vastuolus see, kui enne direktiivi 2008/115/EÜ kohaldatavaks muutumise kuupäeva vastu võetud […] tähtajatu sisenemiskeelu […] mõju jätkub nimetatud sättes ette nähtud keelu maksimaalsest kestusest kauem, välja arvatud juhul, kui sisenemiskeeld kehtestati selliste kolmandate riikide kodanike suhtes, kes kujutavad endast tõsist ohtu avalikule korrale, avalikule julgeolekule või riigi julgeolekule“.
Prior to issuing an alert for the purposes of refusing entry within the meaning of Article 96, the Member States shall check their national records of long-stay visas or residence permits issued.
Õigus heale haldusele on liidu õiguse üldpõhimõttena tunnustatud ja Euroopa Liidu põhiõiguste hartas sõnastatud põhiõigus, mis on ELi õiguskorra lahutamatu osa.
Where it emerges that an alert for the purposes of refusing entry has been issued for an alien who holds a valid residence permit issued by one of the Contracting Parties, the Contracting Party issuing the alert shall consult the Party which issued the residence permit in order to determine whether there are sufficient reasons for withdrawing the residence permit.
See hõlmab iga isiku õigust, et ta kuulatakse ära enne seda, kui tema suhtes kohaldatakse üksikmeedet, mis võib teda kahjustada või mis oluliselt mõjutab tema huve, ning seondub kaitseõigusega, mis on veel üks liidu õiguse üldpõhimõte.
If the residence permit is not withdrawn, the Contracting Party issuing the alert shall withdraw the alert but may nevertheless put the alien in question on its national list of alerts.
Kohtuasjades C-383/13 G. ja R [62]. ja C-249/13 Boudjlida [63] tehtud otsustes esitas Euroopa Kohus olulise selgituse õiguse kohta olla ära kuulatud seoses tagasisaatmise ja kinnipidamise otsustega.
Paragraphs 1 and 2 shall apply also to long-stay visas.
Neist kohtuotsustest tuleneb, et tagasisaatmisega seotud otsuste tegemisel (tagasisaatmisotsus, sisenemiskeeldu käsitlev otsus, väljasaatmisotsus, kinnipidamiskorraldus jne) peavad liikmesriigid alati järgima allpool nimetatud tagatisi, ehkki seda ei ole tagasisaatmisdirektiivi asjakohastes artiklites sõnaselgelt väljendatud:1) igaühe õigus, et teda kuulatakse ära enne seda, kui tema suhtes kohaldatakse üksikmeedet, mis võib teda kahjustada;
Article 25 SIC is a directly applicable provision and can be applied by Member States without transposing national legislation.
igaühe õigus tutvuda teda puudutavate andmetega ja analüüsida kõiki tema vastu esitatud tõendeid, mis õigustavad pädeva riigiasutuse otsust, võttes samal ajal arvesse konfidentsiaalsuse ning ameti- ja ärisaladusega seotud õigustatud huve;
Only the Member State issuing the entry ban (Member State A) can lift the entry ban.
igaühe õigus pöörduda enne tagasisaatmisotsuse vastuvõtmist õigusnõustaja poole tingimusel, et selle õiguse kasutamine ei mõjuta tagasisaatmismenetluse nõuetekohast kulgu ega kahjusta direktiivi tõhusat rakendamist; selle õigusega ei kaasne liikmesriikidele kohustust kanda nimetatud abiga seotud kulusid;
If another Member State (Member State B) decides to issue a residence permit to the same person or not to withdrawn an existing one (after having carried out consultation with the Member State which had issued the entry ban), Member State A is obliged to withdraw the alert (Article 25(2) SIC), although it may put the third-country national on its national list of alerts.
haldusasutuste kohustus võtta nõuetekohaselt arvesse asjaomase isiku märkuseid ning vaadelda hoolikalt ja erapooletult kõiki konkreetse juhtumi asjakohaseid tahke;
The reasons underlying an existing entry ban issued by Member State A, as well as the interests of this Member State, must be considered and taken into account by Member State B before issuing a residence permit or deciding not to withdraw it (for instance for family reunification purposes).
haldusasutuste kohustus põhjendada oma otsuseid.
In order to allow Member State B to properly take into account the underlying reasons for the entry ban, it is essential that Member State A provides the relevant information to Member State B in due time.
Selles, kuidas tegelikkuses tagada õigus olla ära kuulatud, on liikmesriikidel ulatuslik kaalutlusruum: selle õiguse tagamata jätmise korral muutub otsus kehtetuks vaid juhul, kui selle õiguse tagamise korral oleks menetlus lõppenud erinevalt (Euroopa Kohtu otsus kohtuasjas C-383/13 G. ja R., punkt 38).
Those Member States which do not yet fully apply Schengen rules and therefore cannot (yet) directly apply Article 25 SIC, should nevertheless follow the spirit of Article 11(4) of the Return Directive and contact — if they become aware (through whatever source of information including information from the applicant) that a person is subject of an entry ban issued by another Member State — the authorities which issued the entry ban.
Liikmesriigi ametiasutus võib jätta kolmanda riigi kodaniku konkreetse tagasisaatmisotsuse asjus ära kuulamata, kui kõnealune ametiasutus kavatseb teha asjaomase isiku suhtes tagasisaatmisotsuse, olles tuvastanud eelneva varjupaigamenetluse käigus, mille raames järgiti igati isiku õigust olla ära kuulatud, et asjaomane kolmanda riigi kodanik viibib liikmesriigi territooriumil ebaseaduslikult (Euroopa Kohtu otsus kohtuasjas C-166/13 Mukarubega) [64].
Before issuing a residence permit to the person, the Member State should seek to ‘take account of the interest’ of the Member State which issued the entry ban.
Mukarubega kohtuotsuse loogika on järgmine: „Õigust olla enne tagasisaatmisotsuse tegemist ära kuulatud [ei saa] kasutada ära selleks, et haldusmenetlust lõputult uuesti algatada – eesmärk on säilitada tasakaal asjaomase isiku põhiõiguse vahel olla enne tema huve kahjustava otsuse tegemist ära kuulatud ja liikmesriikide kohustuse vahel võidelda ebaseadusliku sisserändega“.
‘Historic’ entry bans issued before 24 December 2010 have to be adapted in line with the standards fixed in Article 11 of the Return Directive — i.e. maximum of 5 year, individual assessment, obligation to withdraw/consider withdrawing in specific circumstances — if they develop effects for the period after 24 December 2010 and if they are not yet in line with the substantive safeguards of Article 11.
See loogika on kohaldatav muudes olukordades, nagu näiteks tagasisaatmisdirektiivi artikli 6 lõikes 6 (otsus seadusliku riigis viibimise lõpetamise kohta koos tagasisaatmisotsusega) nimetatud olukorras, ja see tähendab, et tagasi- või väljasaatmise lubamatuse põhimõtte võimalikku rikkumist ei ole vaja korduvalt hinnata, kui selle põhimõtte järgimist on juba muude menetluste käigus hinnatud, hinnang on lõplik ja kolmanda riigi kodaniku individuaalses olukorras ei ole toimunud muutusi.
Adaptation should take place either upon application of the concerned person at any moment or ex officio at the earliest possible moment, and in any case not later than at the occasion of the regular (3-year) review of entry bans foreseen for SIS alerts.
Samamoodi tuleks vältida tagasisaatmise takistamiseks kasutatavate muude elementide korduvat hindamist.
In the judgment of Case C-297/12, Filev and Osmani (paragraphs 39-41 and 44), the ECJ expressly clarified: ‘In that regard, it is important to note from the outset that that directive does not include a provision providing for transitional arrangements in relation to entry-ban decisions taken before it became applicable.
Liikmesriigid peaksid selliste korduvate hindamiste vältimiseks võtma meetmeid, näiteks koondama pädevate riigiasutuste ärakuulamised, mis toimuvad haldusmenetluse raames eri eesmärkidel (näiteks elamisloa pikendamine või andmine, liikmesriigi territooriumile sisenemise õiguse otsustamine, lõplik eitav otsus rahvusvahelise kaitse taotluse kohta), võimaluse korral ühte menetlusetappi tingimusel, et õigus olla ära kuulatud on täielikult tagatud.
None the less, it follows from the Court's settled case-law that new rules apply immediately, except in the event of a derogation, to the future effects of a situation which arose under the old rules […].
Sel eesmärgil võiks välja töötada ka uuenduslikke vahendeid, nagu videokonverentsi teel suhtlemine.
It follows that Directive 2008/115/EC is applicable to those effects which occur after the date of its applicability in the Member State concerned of entry-ban decisions taken under national rules which were applicable before that date. […] It follows that Article 11(2) of Directive 2008/115/EC precludes a continuation of the effects of entry bans of unlimited length made before the date on which Directive 2008/115/EC became applicable, […] beyond the maximum length of entry ban laid down by that provision, except where those entry bans were made against third-country nationals constituting a serious threat to public order, public security or national security’.
Liikmesriigid peavad tagama, et selliste meetmete kohaldamine ei piira menetluslike tagatiste järgimist, ja nad peaksid pöörama erilist tähelepanu isikutele, kes vajavad menetluslikke eritagatisi, eelkõige alaealistele (vt allpool).
The right to good administration is a fundamental right recognised as a general principle of EU law and enshrined in the CFR, which forms an integral part of the EU legal order.
Õigus olla ära kuulatud hõlmab õigust avaldada arvamust seoses tagasisaatmisdirektiivi artikli 5 ja artikli 6 lõigete 2–5 võimaliku kohaldamisega ning tagasipöördumise tingimustega – näiteks vabatahtlikuks lahkumiseks ette nähtud tähtaja kohta ning selle kohta, kas tagasipöördumine peaks olema vabatahtlik või sunniviisiline.
This right includes the right of every person to be heard before any individual measure which would affect him or her adversely or which significantly affect his or her interests is taken, which is also inherent in respect for the rights of the defence, another general principle of EU law.
Ametiasutus ei tohi siiski hoiatada kolmanda riigi kodanikku enne ärakuulamist, et ta kavatseb teha asjaomase isiku suhtes tagasisaatmisotsuse, ega avaldada teavet, mille alusel ta kavatseb vastava otsuse teha, ega jätta isikule järelemõtlemisaega, tingimusel et asjaomasel kolmanda riigi kodanikul on võimalus esitada tõhusalt oma seisukoht enda riigis viibimise ebaseaduslikkuse küsimuses ja põhjused, mis võivad siseriiklikust õigusest tulenevalt olla aluseks sellele, et nimetatud ametiasutus loobub tagasisaatmisotsuse tegemisest (vt Euroopa Kohtu otsus kohtuasjas C-249/13 Boudjlida).
In the judgments of Cases C-383/13, G & R [62], and C-249/13, Boudjlida [63], the ECJ provided important clarification on the right to be heard in relation to return and detention decisions.
Tagasisaatmisdirektiivi artiklites 12 ja 13 sätestatud menetluslikke tagatisi tuleks kohaldada kõikide tagasisaatmisega seotud otsuste suhtes, mitte üksnes direktiivi artikli 12 lõikes 1 nimetatud kolme liiki otsuste suhtes.