natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The business reorganisation plan shall set out the actions the institution or entity will take to ensure that it is able to fulfil all the applicable prudential and other regulatory requirements on a forward-looking basis as quickly as possible and at the latest by the end of the reorganisation period, including the minimum requirements for own funds and eligible liabilities within the meaning of Article 45 of Directive 2014/59/EU.
Ettevõtte reorganiseerimise kava sätestab meetmed, mille krediidiasutus või investeerimisühing või ettevõtja võtab tagamaks, et ta suudab nii kiiresti kui võimalik ja hiljemalt reorganiseerimisperioodi lõpuks täita tulevikku suunatult kõik kohaldatavad usaldatavus- ja muud regulatiivsed nõuded, sealhulgas omavahendite ja kõlblike kohustuste suhtes kohaldatavad miinimumnõuded direktiivi 2014/59/EL artikli 45 tähenduses.
Viability assessment
Elujõulisuse hindamine
The business reorganisation plan shall contain sufficient information to allow the resolution authority and the competent authority to assess the feasibility of the proposed measures.
Ettevõtte reorganiseerimise kava sisaldab piisavalt teavet, et kriisilahendusasutusel ja pädeval asutusel oleks võimalik hinnata kavandatavate meetmete teostatavust.
The business reorganisation plan shall set out at least:
Ettevõtte reorganiseerimise kavas esitatakse vähemalt järgnev:
the assumptions regarding the expected macroeconomic and market developments in the base case, compared with appropriate sector-wide benchmarks;
oletused põhistsenaariumi raames eeldatavate makromajanduslike ja turuarengute kohta ja nende võrdlus sektori asjakohaste näitajatega;
a concise presentation of alternative reorganisation strategies or set of measures and justification as to why the measures in the business reorganisation plan have been chosen to restore long-term viability of the institution or entity referred to in points (b), (c) and (d) of Article 1(1) of Directive 2014/59/EU, while respecting the resolution objectives and principles.
alternatiivsete reorganiseerimise strateegiate või meetmete kogumite lühitutvustus ja põhjendus selle kohta, miks krediidiasutuse või investeerimisühingu või direktiivi 2014/59/EL artikli 1 lõike 1 punktis b, c või d osutatud ettevõtja pikaajalise elujõulisuse taastamiseks valiti ettevõtte reorganiseerimise kavas sisalduvad meetmed, pidades seejuures kinni kriisilahenduse eesmärkidest ja põhimõtetest.
The business reorganisation plan shall include the necessary information to enable the resolution authority or the competent authority to conduct a detailed analysis of the business reorganisation's impact on the critical functions of the institution or entity referred to in points (b), (c) or (d) of Article 1(1) of Directive 2014/59/EU and on financial stability.
Ettevõtte reorganiseerimise kava peab sisaldama vajalikku teavet, mis võimaldab kriisilahendusasutusel või pädeval asutusel läbi viia üksikasjaliku analüüsi ettevõtte reorganiseerimise mõju kohta krediidiasutuse või investeerimisühingu või direktiivi 2014/59/EL artikli 1 lõike 1 punktis b, c või d osutatud ettevõtja kriitilistele funktsioonidele ja üldisele finantsstabiilsusele.
The business reorganisation plan shall include an analysis of an alternative set of key underlying assumptions, in which best-case and worst-case scenarios are considered.
Ettevõtte reorganiseerimise kava peab sisaldama analüüsi põhieelduste alternatiivse kogumi kohta, mille juures on käsitletud optimistlikke ja pessimistlikke stsenaariumeid.
Restoration of long-term viability shall be possible under all scenarios, although the period, the measures and the financial performance may differ.
Pikaajalise elujõulisuse taastamine peab olema võimalik kõikide stsenaariumide kohaselt, kuigi nende kestus, meetmed ja majandustulemused võivad erineda.
With regard to the best-case and worst-case scenarios referred to in paragraph 3, the business reorganisation plan shall include a summary of the key information used in developing each scenario and the performance of the institution or entity referred to in points (b), (c) or (d) of Article 1(1) of Directive 2014/59/EU under each scenario.
Seoses lõikes 3 osutatud optimistlike ja pessimistlike stsenaariumitega peab ettevõtte reorganiseerimise kava sisaldama kokkuvõtet põhiteabe kohta, mida iga stsenaariumi väljatöötamisel kasutati, ja krediidiasutuse või investeerimisühingu või direktiivi 2014/59/EL artikli 1 lõike 1 punktis b, c või d osutatud ettevõtja tulemusi iga stsenaariumi raames.
Such summary shall include in particular:
Nimetatud kokkuvõte hõlmab eelkõige järgmist:
the underlying assumptions, such as key macroeconomic variables;
stsenaariumide aluseks olevad eeldused, näiteks peamised makromajanduslikud muutujad;
the projection of the profit and loss statement and the balance sheet;
kasumiaruande ja bilansi prognoos;
the key financial metrics at group, entity and business line level.
peamised finantsnäitajad konsolideerimisgrupi, ettevõtja ja äriliini tasemel.
Implementation and adjustments
Rakendamine ja kohandamine
The business reorganisation plan shall include specific, appropriate and at least quarterly implementation milestones and performance indicators.
Ettevõtte reorganiseerimise kava hõlmab konkreetseid ja asjakohaseid rakendamise vahe-eesmärke ja tulemusnäitajaid vähemalt kvartalipõhiselt.
These milestones and indicators may be adjusted, in line with the process laid down in paragraph 2.
Nimetatud vahe-eesmärke ja tulemusnäitajaid võib kohandada vastavalt lõikes 2 sätestatud korrale.
The business reorganisation plan shall provide for the possibility for the management body or any person or persons appointed in accordance with Article 72(1) of Directive 2014/59/EU to adjust the reorganisation strategy or individual measures where their implementation is no longer expected to contribute to the restoration of the long-term viability within the contemplated timescale.
Ettevõtte reorganiseerimise kava näeb juhtorgani või direktiivi 2014/59/EL artikli 72 lõike 1 kohaselt nimetatud isiku või isikute jaoks ette võimaluse reorganiseerimise strateegiat või üksikuid meetmeid kohandada, kui nende rakendamine ei aita enam kaasa eesmärgile taastada pikaajaline elujõulisus kavandatud ajakava raames.
Such adjustments shall be communicated to the resolution authority and the competent authority in the progress report on the implementation of the business reorganisation plan referred to in Article 6.
Nimetatud kohandamisest teavitatakse kriisilahendusasutust ja pädevat asutust artiklis 6 osutatud ettevõtte reorganiseerimise kava rakendamise vahearuandes.
Where necessary for reasons of urgency, such adjustments may also be communicated through extraordinary reports.
Vajaduse korral olukorra kiireloomulisusest tulenevalt võidakse kohandamisest teavitada ka erakorraliste aruannete kaudu.
The management body or the person or persons appointed in accordance with Article 72(1) of Directive 2014/59/EU shall not deviate from the implementation of the business reorganisation plan before obtaining approval for the adjustments according to the procedure set out in paragraphs (7), (8) and (9) of Article 52 of Directive 2014/59/EU.
Juhtorgan või direktiivi 2014/59/EL artikli 72 lõike 1 kohaselt nimetatud isik või isikud ei tee muudatusi ettevõtte reorganiseerimise kava rakendamises enne, kui kohandamisele on saadud heakskiit vastavalt direktiivi 2014/59/EL artikli 52 lõigetes 7, 8 ja 9 sätestatud korrale.
Progress report
Vahearuanne
The progress report to be submitted to the resolution authority pursuant to Article 52(10) of Directive 2014/59/EU shall include a review and assessment of the progress of the implementation of business reorganisation plan, covering at least the following:
Vastavalt direktiivi 2014/59/EL artikli 52 lõikele 10 pädevale asutusele esitatav vahearuanne peab sisaldama ettevõtte reorganiseerimise kava rakendamise edenemise ülevaadet ja hindamist ning hõlmama vähemalt järgmisi punkte:
the milestones that are met, the measures that are realised and how their impact compares to that envisaged by the business reorganisation plan;
saavutatud vahe-eesmärgid, elluviidud meetmed ning võrdlus nende tegeliku mõju ja nende ettevõtte reorganiseerimise kavas kavandatud mõju vahel;
the performance of the institution or entity and a comparison with the forecasts of the business reorganisation plan and previous progress reports;
krediidiasutuse või investeerimisühingu või ettevõtja tulemused ja nende võrdlus ettevõtte reorganiseerimise kavas esitatud prognooside ja varasemate vahearuannete andmetega;
the reasons why any milestones or performance indicators have not been achieved and proposals to remedy the delays or shortfalls;
põhjused, miks mis tahes vahe-eesmärke või tulemusnäitajaid ei ole saavutatud, ja ettepanekud viivituste või puudujääkide kõrvaldamiseks;
any other issues arising in the execution of the business reorganisation plan that may prevent the restoration of the long-term viability of the institution or entity referred to in points (b), (c) and (d) of Article 1(1) of Directive 2014/59/EU;
mis tahes muud ettevõtte reorganiseerimise kava elluviimisel tekkinud tõrked, mis võivad takistada krediidiasutuse või investeerimisühingu või direktiivi 2014/59/EL artikli 1 lõike 1 punktis b, c või d osutatud ettevõtja pikaajalise elujõulisuse taastamist;
the upcoming measures and milestones and an assessment of how likely they are to be met;
järgmised meetmed ja vahe-eesmärgid ning hinnang sellele, kui tõenäoline on nende realiseerimine;
updated financial performance projections;
kaasajastatud majandustulemuste prognoosid;
where necessary and justified, a proposal for adjustments to individual measures, milestones or performance indicators, in accordance with Article 5(2).
kui see on vajalik ja põhjendatud, ettepanekud üksikute meetmete, vahe-eesmärkide või tulemusnäitajate kohandamiseks vastavalt artikli 5 lõikele 2.
Resolution authorities may at all times require the management body or the person or persons appointed in accordance with Article 72(1) of Directive 2014/59/EU to provide information relating to the implementation of the business reorganisation plan.
Kriisilahendusasutus võib mis tahes hetkel nõuda, et juhtorgan või direktiivi 2014/59/EL artikli 72 lõike 1 kohaselt nimetatud isik või isikud esitaksid andmed ettevõtte reorganiseerimise kava rakendamise kohta.
Regulation (EU) No 1093/2010 of the European Parliament and of the Council establishing a European Supervisory Authority (European Banking Authority), amending Decision No 716/2009/EC and repealing Commission Decision 2009/78/EC (OJ L 331, 15.12.2010, p. 12).
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. novembri 2010. aasta määrus (EL) nr 1093/2010, millega asutatakse Euroopa Järelevalveasutus (Euroopa Pangandusjärelevalve), muudetakse otsust nr 716/2009/EÜ ning tunnistatakse kehtetuks komisjoni otsus 2009/78/EÜ (ELT L 331, 15.12.2010, lk 12).
Commission Delegated Regulation (EU) 2016/1401
Komisjoni delegeeritud määrus (EL) 2016/1401,
supplementing Directive 2014/59/EU of the European Parliament and of the Council establishing a framework for the recovery and resolution of credit institutions and investment firms with regard to regulatory technical standards for methodologies and principles on the valuation of liabilities arising from derivatives
millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2014/59/EL (millega luuakse krediidiasutuste ja investeerimisühingute finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse õigusraamistik) seoses regulatiivsete tehniliste standarditega tuletisinstrumentidest tulenevate kohustuste hindamise meetodite ja põhimõtete jaoks
Having regard to Directive 2014/59/EU of the European Parliament and of the Council of 15 May 2014 establishing a framework for the recovery and resolution of credit institutions and investment firms and amending Council Directive 82/891/EEC, and Directives 2001/24/EC, 2002/47/EC, 2004/25/EC, 2005/56/EC, 2007/36/EC, 2011/35/EU, 2012/30/EU and 2013/36/EU, and Regulations (EU) No 1093/2010 and (EU) No 648/2012, of the European Parliament and of the Council [1], and in particular Article 49(5) thereof,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. mai 2014. aasta direktiivi 2014/59/EL, millega luuakse krediidiasutuste ja investeerimisühingute finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse õigusraamistik ning muudetakse nõukogu direktiivi 82/891/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 2001/24/EÜ, 2002/47/EÜ, 2004/25/EÜ, 2005/56/EÜ, 2007/36/EÜ, 2011/35/EL, 2012/30/EL ja 2013/36/EL ning määruseid (EL) nr 1093/2010 ja (EL) nr 648/2012, [1] eriti selle artikli 49 lõiget 5,
Directive 2014/59/EU entrusts resolution authorities with the power to write down and convert liabilities of an institution under resolution.
Direktiiviga 2014/59/EL antakse kriisilahendusasutustele õigus kriisilahendusmenetluses oleva krediidiasutuse või investeerimisühingu kohustusi alla hinnata ja konverteerida.
Derivative contracts may represent a significant share of the liability structure of certain credit institutions.
Teatavate krediidiasutuste kohustuste struktuuris võivad moodustada olulise osa tuletisinstrumendilepingud.
However, the valuation of such contracts is a complex process given that their value is linked to the value of underlying instruments, assets or entities, which evolves over time and only crystallises at maturity or upon close-out.
Selliste lepingute väärtuse hindamine on aga keerukas, sest lepingute väärtus on seotud nende alusvaraks olevate finantsinstrumentide, varade või üksuste väärtusega, mis on ajas muutuv ning fikseerub üksnes lõpptähtajal või lepingu tasaarvestusel.
Past experience illustrates that the complexity of valuing derivative liabilities upon failure of one of the counterparties may make the valuation process time-consuming, involve enormous costs and give rise to litigation.
Varasem kogemus näitab, et tuletisinstrumentidest tulenevate kohustuste hindamise keerukus ühe vastaspoole maksejõuetuse korral võib muuta hindamise aeganõudvaks, tuua kaasa väga suured kulud ja kutsuda esile kohtuvaidlusi.
Furthermore, practice illustrates that derivative contracts may contain different methodologies to determine the amount due between counterparties upon close-out, some of them leaving the determination of the close-out amount or the close-out date, or both, entirely to the non-defaulting counterparty.
Peale selle näitab kogemus, et tuletisinstrumendilepingud võivad sisaldada erinevaid metoodikaid, kuidas määratakse kindlaks tasaarvestusel vastaspoolte vahel maksmisele kuuluv summa, kusjuures mõni nendest metoodikatest jätab kas tasaarvestussumma või tasaarvestuskuupäeva või need mõlemad täielikult selle vastaspoole määrata, kes kohustusi täidab.
Accordingly, in order to avoid moral hazard and ensure the efficiency of the resolution actions, resolution authorities should adopt and implement appropriate methodologies to value liabilities arising from derivative contracts within a timeframe compatible with the swiftness of the resolution process and based on objective and, where practicable, readily available information.
Seetõttu peaksid kriisilahendusasutused moraaliriski vältimiseks ja kriisilahendusmeetmete tõhususe tagamiseks võtma vastu ja rakendama asjakohased metoodikad tuletisinstrumendilepingutest tulenevate kohustuste hindamiseks kriisilahendusprotsessi kiirusega sobiva aja jooksul ning objektiivse ja võimaluse korral hõlpsalt kättesaadava teabe põhjal.
It is important that the valuation methodology sets out some procedural provisions on communication of close-out decisions by the resolution authority as well as on how to obtain replacement trades from the closed-out counterparties.
Hindamismetoodikas on oluline sätestada menetlused, kuidas kriisilahendusasutus tasaarvestusotsustest teatab ning kuidas saadakse tasaarvestatud lepingute vastaspooltelt asendustehingute andmeid.
Derivative contracts subject to a netting agreement give rise to a single close-out amount in the event of a contractual early termination.
Tasaarvestuskokkuleppega hõlmatud tuletisinstrumendilepingute puhul kehtib lepingu ennetähtaegse lõpetamise korral ühtne tasaarvestussumma.
Article 49 of Directive 2014/59/EU provides that the value of such contracts is determined on a net basis in accordance with the terms of the agreement.
Direktiivi 2014/59/EL artiklis 49 on sätestatud, et selliste lepingute väärtus määratakse kindlaks netoväärtusena kokkuleppe tingimuste alusel.
The resolution authority or independent valuer should therefore respect netting sets defined in the netting arrangements without being able to choose certain contracts and exempt others.
Kriisilahendusasutus või sõltumatu hindaja peab seega järgima tasaarvestuskokkuleppes määratletud tasaarvestatavate tehingute kogumeid, saamata valida teatavaid lepinguid ja välistada teisi.
Pursuant to Article 49 of Directive 2014/59/EU, the value of derivative contracts is determined by the resolution authority or independent valuer as part of the valuation process carried out under Article 36 of that Directive.
Direktiivi 2014/59/EL artikli 49 kohaselt määrab tuletisinstrumendilepingute väärtuse kriisilahendusasutus või sõltumatu hindaja osana sama direktiivi artikli 36 kohasest väärtuse hindamisest.
With respect to derivative liabilities, the valuation process should aim to determine a prompt and ex ante valuation for bail-in purposes, and at the same time allow the resolution authority adequate flexibility for ex post adjustment of claim amounts.
Tuletisinstrumentidest tulenevate kohustuste väärtuse hindamise menetluse eesmärk peaks olema määrata kiiresti esialgne väärtus kohustuste teisendamise otstarbel; samal ajal peaks hindamismenetlus olema piisavalt paindlik, et kriisilahendusasutus saaks nõudesummasid hiljem korrigeerida.
The assessment of whether to bail-in or to exclude derivative liabilities from the scope of bail-in pursuant to Article 44(3) of Directive 2014/59/EU should be made prior to the decision to close out as part of the valuation process under Article 36 of that Directive.
Seda, kas rakendada tuletisinstrumentidest tulenevate kohustuste suhtes kohustuste teisendamise vahendit või välistada need kohustuste teisendamise vahendi rakendusalast vastavalt direktiivi 2014/59/EL artikli 44 lõikele 3, tuleks hinnata sama direktiivi artikli 36 kohase hindamise raames enne tasaarvestusotsuse tegemist.
The valuation of derivative liabilities should enable resolution authorities to assess, prior to taking a decision to close out, the potential amount by which those liabilities might be bailed in following the close-out, as well as the potential destruction in value which might arise as a result of the close-out.
Tuletisinstrumentidest tulenevate kohustuste väärtuse kindlaksmääramine peaks võimaldama kriisilahendusasutustel hinnata enne tasaarvestusotsuse tegemist, millises ulatuses võiks pärast tasaarvestust rakendada nende kohustuste suhtes kohustuste teisendamise vahendit ning kui suur võiks olla tasaarvestusest tulenev väärtuse vähenemine.
The close-out of derivative contracts may crystallise additional losses that are not reflected in the going-concern valuation, stemming for example from actual replacement costs incurred by the counterparty that would increase the close-out costs owed by the institution under resolution, or from costs incurred by the institution under resolution in re-establishing trades on exposures subject to open market risk resulting from the close-out.
Tuletisinstrumendilepingute tasaarvestusel võivad tekkida lisakahjud, mis jätkuvuseelduslikus väärtuses ei kajastu ning mis võivad tuleneda näiteks vastaspoole tegelikest asenduskuludest, mis suurendavad kriisilahendusmenetluses oleva krediidiasutuse või investeerimisühingu poolt maksmisele kuuluvaid tasaarvestuskulusid, või kriisilahendusmenetluses oleva krediidiasutuse või investeerimisühingu kuludest seoses uute tehingute tegemisega positsioonide suhtes, mis on tasaarvestuse tulemusena tururiskile avatud.
If the losses incurred or expected to be incurred from the close-out of derivatives exceed the share of the corresponding liabilities that would be effectively available for bail-in, the excess loss may increase the burden of bail-in for other creditors of the institution under resolution.
Kui tuletisinstrumendilepingute tasaarvestuse tõttu kantud kulud või eeldatavalt kantavad kulud on suuremad kui see osa asjaomastest kohustustest, mille suhtes saaks reaalselt rakendada kohustuste teisendamise vahendit, võib lisakahjum suurendada kohustuste teisendamise koormust kriisilahendusmenetluses oleva krediidiasutuse või investeerimisühingu muude võlausaldajate jaoks.
In such cases, the amount of losses that would be borne by liabilities not arising from derivative contracts in a bail-in would be higher than without the close-out and bail-in of derivative contracts, and therefore the resolution authority may consider exempting derivative contracts from bail-in in accordance with Article 44(3)(d) of Directive 2014/59/EU and with the Commission Delegated Regulation (EU) 2016/860 [2] adopted under Article 44(11) of that Directive.
Sellisel juhul kannaksid kohustused, mis ei tulene tuletisinstrumendilepingutest, kohustuste teisendamisel suuremat kahju kui ilma tuletisinstrumendilepingute tasaarvestuse ja nende suhtes kohustuste teisendamise vahendi rakendamiseta, mistõttu kriisilahendusasutus võib kaaluda tuletisinstrumendilepingute välistamist kohustuste teisendamise vahendi rakendusalast vastavalt direktiivi 2014/59/EL artikli 44 lõike 3 punktile d ja sama direktiivi artikli 44 lõike 11 kohaselt vastu võetud komisjoni delegeeritud määrusele (EL) 2016/860 [2].
Any exercise of the bail-in power in relation to such liabilities should be subject to the exemptions set out in Article 44(2) of Directive 2014/59/EU and to the discretionary exemptions laid down in Article 44(3) of that Directive as specified in the Delegated Regulation (EU) 2016/860.
Kohustuste teisendamise õiguse kasutamisel selliste kohustuste suhtes tuleks kohaldada direktiivi 2014/59/EL artikli 44 lõikes 2 sätestatud erandeid ja sama direktiivi artikli 44 lõikes 3 sätestatud valikulisi erandeid, mida on täpsustatud delegeeritud määruses (EL) 2016/860.
Since there is a need for consistent interpretation of paragraphs (3) and (4) of Article 49 of Directive 2014/59/EU, methodologies and principles for the valuation of derivatives carried out by independent valuers and resolution authorities should be specified.
Kuna on vajalik direktiivi 2014/59/EL artikli 49 lõigete 3 ja 4 järjekindel tõlgendamine, tuleb sätestada metoodikad ja põhimõtted, mille kohaselt sõltumatud hindajad ja kriisilahendusasutused tuletisinstrumentide väärtust hindavad.
A valuation methodology relying on actual or hypothetical replacement costs for the closed out liabilities would achieve outcomes similar to predominant market practice and would be consistent with the principles governing the valuation required under Article 74 of Directive 2014/59/EU, which is aimed at establishing whether shareholders and creditors would have received better treatment if the institution under resolution had entered into normal insolvency proceedings (the ‘no-creditor-worse-off’ principle).
Tasaarvestatud kohustuste väärtuse hindamine tegelikul või oletataval asenduskulul põhineva metoodikaga annaks valitseva turutavaga sarnase tulemuse ning oleks kooskõlas direktiivi 2014/59/EL artikli 74 kohaste väärtuse hindamise põhimõtetega, mille eesmärk on kindlaks teha, kas aktsionäre ja võlausaldajaid oleks koheldud paremini, kui kriisilahendusmenetluses oleva krediidiasutuse või investeerimisühingu suhtes oleks algatatud tavaline maksejõuetusmenetlus (põhimõte, et ühegi võlausaldaja olukord ei tohi olla halvem kui tavalises maksejõuetusmenetluses).
In applying the valuation methodology, the resolution authority should be able to rely on various sources of data, including data sources provided by the institution under resolution, counterparties or third parties.
Kriisilahendusasutus peaks väärtuse hindamise metoodikat rakendades saama toetuda eri andmeallikatele, sealhulgas kriisilahendusmenetluses oleva krediidiasutuse või investeerimisühingu, vastaspoolte ja kolmandate isikute allikatele.