natgillin/translations-raw huggingface dataset:
limitations on the use of detention and maximum time limits for detention (Article 15 of the Return Directive) and right to human and dignified detention conditions (Article 16 of the Return Directive) — expressly confirmed by the judgment of the ECJ in Case C-61/11, El Dridi (paragraphs 46 and 47),
ministrite komitee soovitus Rec(2006)2 liikmesriikidele Euroopa vanglaeeskirjade kohta (mille ministrite komitee võttis vastu 11. jaanuaril 2006 ministrite asetäitjate 952. kohtumisel) 5.
limitations and special safeguards relating to the detention of minors and families (Article 17 of the Return Directive).
Asjakohased Euroopa Liidu Põhiõiguste Ameti dokumendid:
Preliminary references to the ECJ: Article 267 TFEU gives the ECJ jurisdiction to give preliminary rulings concerning the interpretation and validity of the Return Directive.
varjupaigataotlejate ja tagasisaadetavate isikute kinnipidamise alternatiivid (Alternatives to detention for asylum seekers and people in return procedures), oktoober 2015
Where such a question is raised before any court or tribunal of a Member State, that court or tribunal may, if it considers that a decision on the question is necessary to enable it to give judgment, request the ECJ to give a ruling thereon.
LÜHENDID
Where any such question is raised in a case pending before a court or tribunal of a Member State against whose decisions there is no judicial remedy under national law, that court or tribunal shall bring the matter before the Court.
Euroopa Kohus: Euroopa Liidu Kohus
If such a question is raised in a case pending before a court or tribunal with regard to a person in detention, the ECJ shall act by means of an accelerated urgency procedure.
EMP: Euroopa Majanduspiirkond
Transitional arrangements for cases/procedures related to periods before 24 December 2010: Member States must make sure that all persons covered by the scope of the Directive benefit from the substantive safeguards and rights accorded by the Directive as of 24 December 2010 (as of the accession date in case of new Member States).
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiiv 2004/38/EÜ, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil ning millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 1612/68 ja tunnistatakse kehtetuks direktiivid 64/221/EMÜ, 68/360/EMÜ, 72/194/EMÜ, 73/148/EMÜ, 75/34/EMÜ, 75/35/EMÜ, 90/364/EMÜ, 90/365/EMÜ ja 93/96/EMÜ (ELT L 158, 30.4.2004, lk 77).
Introduction of a derogation from the scope at a later stage (after 2010): Member States may decide to make use of the derogation foreseen in Article 2 (‘border cases’ and criminal law cases) at a later stage.
Kohtuotsus, Euroopa Kohus, 15. märts 2017, Al Chodor jt, C-528/15, ECLI:EU:C:2017:213.
Judgment of 28 April 2011, El Dridi (C-61/11 PPU), ECLI:EU:C:2011:268 (criminalisation, penalisation of illegal stay by imprisonment — IT)
Erinevalt ELi liikmesriikidest ei ole Šveits, Norra, Island ja Liechtenstein kohustatud järgima ELi direktiive ELi toimimise lepingu artikli 288 alusel, vaid ainult siis, kui nad on nendega nõustunud, ja vastavalt rahvusvahelise avaliku õiguse üldistele põhimõtetele.
Judgment of 6 December 2011, Achughbabian (C-329/11), ECLI:EU:C:2011:807 (criminalisation, penalisation of illegal stay by imprisonment — FR)
Seega, erinevalt ELi liikmesriikidest ei ole Šveitsile, Norrale, Islandile ja Liechtensteinile siduv Euroopa Kohtu kohtupraktika, mis käsitleb direktiivide ülevõtmist siseriiklikku õigusse, ning nad võivad vabalt valida, kuidas tagasisaatmisdirektiivis sätestatud kohustus oma siseriiklikku õigusse üle võtta (näiteks otsese viitega direktiivi tekstile), järgides oma rahvusvahelisi kohustusi.
Judgment of 6 December 2012, Sagor (C-430/11), ECLI:EU:C:2012:777 (criminalisation, penalisation of illegal stay by fine; expulsion order; house arrest — IT)
Kohtuotsus, Euroopa Kohus, 19. september 2013, Filev ja Osmani, C-297/12, ECLI:EU:C:2013:569.
Judgment of 17 July 2014, Bero (C-473/13) and Bouzalmate (C-514/13), ECLI:EU:C:2014:2095 (detention conditions, obligation to provide for specialised facilities — DE)
Kohtuotsus, Euroopa Kohus, 1. oktoober 2015, Skerdjan Celaj, C-290/14, ECLI:EU:C:2015:640.
Judgment of 17 July 2014, Pham (C-474/13), ECLI:EU:C:2014:2096 (detention conditions — DE)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. juuni 2009. aasta direktiiv 2009/52/EÜ, millega sätestatakse ebaseaduslikult riigis viibivate kolmandate riikide kodanike tööandjatele kohaldatavate karistuste ja meetmete miinimumnõuded (ELT L 168, 30.6.2009, lk 24).
Judgment of 6 November 2014, Mukarubega (C-166/13), ECLI:EU:C:2014:2336 (right to be heard before issuing a return decision — FR)
Taanile, Šveitsile, Norrale, Islandile ja Liechtensteinile ei ole see direktiiv siduv.
Judgment of 11 December 2014 Boudjlida (C-249/13), ECLI:EU:C:2014:2431 (right to be heard before issuing a return decision — FR)
Nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiiv 2004/81/EÜ elamisloa väljaandmise kohta pädevate asutustega koostööd tegevatele kolmandate riikide kodanikele, kes on inimkaubanduse ohvrid või kelle ebaseaduslikule sisserändele on kaasa aidatud (ELT L 261, 6.8.2004, lk 19).
Judgment of 18 December 2014, Abdida (C-562/13), ECLI:EU:C:2014:2453 (rights pending postponed return — BE)
Nõukogu 28. mai 2001. aasta direktiiv 2001/40/EÜ kolmandate riikide kodanike väljasaatmise otsuste vastastikuse tunnustamise kohta (EÜT L 149, 2.6.2001, lk 34).
Judgment of 23 April 2015, Zaizoune (C-38/14), ECLI:EU:C:2015:260 (obligation to issue return decision — ES)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta määrus (EL) nr 604/2013, millega kehtestatakse kriteeriumid ja mehhanismid selle liikmesriigi määramiseks, kes vastutab mõnes liikmesriigis kolmanda riigi kodaniku või kodakondsuseta isiku esitatud rahvusvahelise kaitse taotluse läbivaatamise eest (ELT L 180, 29.6.2013, lk 31).
Judgment of 11 June 2015, Zh. and O.
Selgitamise eesmärgil on alljärgnevalt esitatud lihtsustatud näited.
(C-554/13), ECLI:EU:C:2015:377 (criteria for determining voluntary departure period — NL)
Praktikas tuleb iga juhtumit hinnata üksikjuhuliselt asjaolude alusel.
Judgment of 1 October 2015, Skerdjan Celaj (C-290/14), ECLI:EU:C:2015:640 (criminalisation of non-compliance with an entry ban — IT)
Konventsioon, millega rakendatakse 14. juuni 1985. aasta Schengeni lepingut Beneluxi Majandusliidu riikide, Saksamaa Liitvabariigi ja Prantsuse Vabariigi valitsuste vahel nende ühispiiridel kontrolli järkjärgulise kaotamise kohta (EÜT L 239, 22.9.2000, lk 19).
Judgment of 15 February 2016, J.N.
Komisjoni 6. novembri 2006. aasta soovitus K(2006) 5186, millega kehtestatakse ühine „Praktiline käsiraamat piirivalveametnikele (Schengeni käsiraamat)“, mida liikmesriikide pädevad asutused peavad kasutama, kui isikuid piiril kontrollivad (koos selle edaspidiste muudatuste ja täiendustega).
(C-601/15 PPU), ECLI:EU:C:2016:84 (enforcement of return decision following a rejection of an application for international protection — NL)
See on kõikehõlmav üldsäte, mis hõlmab ka juhtumeid, mis on Schengeni piirieeskirjade artikli 2 lõike 16 punkti b alapunktide i ja ii kohaselt elamisloa määratlusest sõnaselgelt välja jäetud.
Judgment of 7 June 2016, Affum (C-47/15), ECLI:EU:C:2016:408 (definition of illegal stay, criminalisation, illegal entry — FR)
Komisjoni 19. märtsi 2010. aasta otsus K(2010) 1620, millega kehtestatakse viisataotluste menetlemise ja välja antud viisade muutmise käsiraamat (koos selle edaspidiste muudatuste ja täiendustega).
Judgment of 15 March 2017, Al Chodor and others (C-528/15), ECLI:EU:C:2017:213 (definition of risk of absconding in Dublin procedures — CZ)
Kohtuotsus, Euroopa Kohus, 15. veebruar 2016, J.N., C-601/15 PPU, ECLI:EU:C:2016:84.
Judgment of 26 July 2017, Ouhrami (C-225/16), ECLI:EU:C:2017:590 (date of validity of entry ban — NL)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. mai 2014. aasta direktiiv 2014/66/EL kolmandate riikide kodanike liikmesriiki sisenemise ja seal elamise tingimuste kohta ettevõtjasisese üleviimise korral (ELT L 157, 27.5.2014, lk 1).
The EU return acquis:
Nõukogu 25. novembri 2003. aasta direktiiv 2003/109/EÜ pikaajalistest elanikest kolmandate riikide kodanike staatuse kohta (ELT L 16, 23.1.2004, lk 44).
Directive 2008/115/EC of the European Parliament and of the Council of 16 December 2008 on common standards and procedures in Member States for returning illegally staying third-country nationals
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2011. aasta direktiiv 2011/51/EL, millega muudetakse nõukogu direktiivi 2003/109/EÜ, et laiendada selle reguleerimisala rahvusvahelise kaitse saajatele (ELT L 132, 19.5.2011, lk 1).
Council Directive 2001/40/EC of 28 May 2001 on the mutual recognition of decisions on the expulsion of third-country nationals
Nõukogu 25. mai 2009. aasta direktiiv 2009/50/EÜ kolmandate riikide kodanike kõrget kvalifikatsiooni nõudva töö eesmärgil riiki sisenemise ja seal elamise tingimuste kohta (ELT L 155, 18.6.2009, lk 17).
Council Directive 2003/110/EC of 25 November 2003 on assistance in cases of transit for the purposes of removal by air
Nõukogu dokument 8829/16.
Council Decision 2004/191/EC of 23 February 2004 setting out the criteria and practical arrangements for the compensation of the financial imbalances resulting from the application of Directive 2001/40/EC
Nõukogu dokument 9979/16.
Council Decision 2004/573/EC of 29 April 2004 on the organisation of joint flights for removals from the territory of two or more Member States, of third-country nationals who are subjects of individual removal orders
Kohtuotsus, Euroopa Kohus, 11. juuni 2015, Zh. ja O., C-554/13, ECLI:EU:C:2015:377.
Regulation (EU) 2016/1624 of the European Parliament and of the Council of 14 September 2016 on the European Border and Coast Guard and amending Regulation (EU) 2016/399 of the European Parliament and of the Council and repealing Regulation (EC) No 863/2007 of the European Parliament and of the Council, Council Regulation (EC) No 2007/2004 and Council Decision 2005/267/EC
Nõukogu 23. veebruari 2004. aasta otsus 2004/191/EÜ, millega kehtestatakse kolmandate riikide kodanike väljasaatmise otsuste vastastikust tunnustamist käsitleva direktiivi 2001/40/EÜ kohaldamisest tuleneva rahalise tasakaalustamatuse kompenseerimise kriteeriumid ja praktiline kord (ELT L 60, 27.2.2004, lk 55).
Commission Recommendation of 7 March 2017 on making returns more effective when implementing the Directive 2008/115/EC of the European Parliament and of the Council, C(2017) 1600
Nõukogu 25. novembri 2003. aasta direktiiv 2003/110/EÜ abi kohta läbisõidu puhul seoses väljasaatmisega õhuteed pidi (ELT L 321, 6.12.2003, lk 26).
Communication from the Commission of 12 April 2017 to the European Parliament and to the Council, ‘The protection of children in migration’, COM(2017) 211 final.
NB!
Relevant documents of the Council of Europe:
See tõlgendus ei tähenda seda, et saatjata väljasaatmine ja vabatahtlik lahkumine on sünonüümid.
20 Guidelines on forced return, adopted by the Council of Europe Committee of Ministers on 4 May 2005 and commentaries (September 2005, ISBN 92-871-5809-6)
Saatjata väljasaatmise mõiste võib hõlmata ka sunniviisilise tagasisaatmise (väljasaatmise) juhtumeid, mille puhul ei kasutata politseieskorti.
CPT standards (document CPT/Inf/E (2002) 1 — Rev. 2013)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. oktoobri 2016. aasta määrus (EL) 2016/1953, mis käsitleb Euroopa reisidokumendi kehtestamist riigis ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmiseks ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu 30. novembri 1994. aasta soovitus (ELT L 311, 17.11.2016, lk 13).
CPT factsheet on immigration detention (document CPT/Inf(2017) 3 of March 2017)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta direktiiv 2013/32/EL rahvusvahelise kaitse seisundi andmise ja äravõtmise menetluse ühiste nõuete kohta (ELT L 180, 29.6.2013, lk 60).
Recommendation Rec(2006)2 of the Committee of Ministers to Member States on the European Prison Rules (Adopted by the Committee of Ministers on 11 January 2006 at the 952nd meeting of the Ministers' Deputies)
Nõukogu 29. aprilli 2004. aasta otsus 2004/573/EÜ ühislendude korraldamise kohta seoses kolmandate riikide kodanike väljasaatmisega kahe või enama liikmesriigi territooriumilt individuaalse väljasaatmiskorralduse alusel (ELT L 261, 6.8.2004, lk 28).
Relevant documents of the European Union Agency on Fundamental Rights:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. septembri 2016. aasta määrus (EL) 2016/1624, mis käsitleb Euroopa piiri- ja rannikuvalvet ning millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) 2016/399 ning tunnistatakse kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 863/2007, nõukogu määrus (EÜ) nr 2007/2004 ning nõukogu otsus 2005/267/EÜ (ELT L 251, 16.9.2016, lk 1).
Guidance document on the fundamental rights considerations of apprehending migrants in an irregular situation, October 2012
ÜRO, lapse õiguste konventsioon, 1989.
Handbook on European law relating to asylum, borders and immigration, co-edited by FRA and ECtHR, 2014
ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Amet ja ÜRO Lastefond, Safe and Sound, 2014, kättesaadav aadressil http://www.refworld.org/docid/5423da264.html.
Alternatives to detention for asylum seekers and people in return procedures, October 2015
ÜRO, General comment No. 14 (2013) on the right of the child to have his or her best interests taken as a primary consideration (art.
Note — Fundamental rights of migrants in an irregular situation who are not removed, available at: http://fra.europa.eu/en/Non-removed-migrants-rights
3, para.
European legal and policy framework on immigration detention of children, June 2017, available at: http://fra.europa.eu/en/publication/2017/child-migrant-detention.
1)*, 2013, kättesaadav aadressil http://www2.ohchr.org/English/bodies/crc/docs/GC/CRC_C_GC_14_ENG.pdf.
Reports of Schengen evaluations in the field of return
ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Amet, Guidelines on Determining the Best Interests of the Child, 2008, http://www.unhcr.org/4566b16b2.pdf.
CFR: Charter of Fundamental Rights of the European Union
UNHCR, Field Handbook for the Implementation of UNHCR BID Guidelines, 2011, kättesaadav aadressil http://www.refworld.org/pdfid/4e4a57d02.pdf.
CoE: Council of Europe
Euroopa Nõukogu, Twenty Guidelines on Forced Return, 2005.
ECHR: European Convention on Human Rights
Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiamet, Age assessment practice in Europe, 2014, kättesaadav aadressil https://www.easo.europa.eu/sites/default/files/public/EASO-Age-assessment-practice-in-Europe.pdf.
ECtHR: European Court of Human Rights
Koostamisel on uus juhenddokument.
ECJ: Court of Justice of the European Union
ÜRO, Guidelines for the alternative care of children, 2010, kättesaadav aadressil http://www.refworld.org/docid/4c3acd162.html.
EEA: European Economic Area
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. detsembri 2006. aasta määrus (EÜ) nr 1987/2006, mis käsitleb teise põlvkonna Schengeni infosüsteemi (SIS II) loomist, toimimist ja kasutamist (ELT L 381, 28.12.2006, lk 4).
FRA: European Union Agency for Fundamental Rights
KOM(2009) 313 (lõplik).
Member States: Member States bound by the Return Directive (all EU Member States except UK and Ireland), as well as Switzerland, Norway, Iceland and Liechtenstein
Kohtuotsus, Euroopa Kohus, 17. november 2011, Gaydarov, C-430/10, ECLI:EU:C:2011:749.
SBC: Schengen Borders Code
Kohtuotsus, Euroopa Kohus, 26. juuli 2017, Ouhrami, C-225/16, ECLI:EU:C:2017:590.
SIC: Schengen Implementing Convention
Kohtuotsus, Euroopa Kohus, 10. september 2013, G. ja R., C-383/13 PPU, ECLI:EU:C:2013:533.
SIS: Schengen Information System
Kohtuotsus, Euroopa Kohus, 11. detsember 2014, Boudjlida, C-249/13, ECLI:EU:C:2014:2431.
TFEU: Treaty on the Functioning of the European Union
ÜRO, General Comment No. 12 (2009): The right of the child to be heard, 2009, kättesaadav aadressil http://www.refworld.org/docid/4ae562c52.html.
Regulation (EU) 2016/399 of the European Parliament and of the Council of 9 March 2016 on a Union Code on the rules governing the movement of persons across borders (Schengen Borders Code) (OJ L 77, 23.3.2016, p. 1).
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta määrus (EÜ) nr 810/2009, millega kehtestatakse ühenduse viisaeeskiri (viisaeeskiri) (ELT L 243, 15.9.2009, lk 1).
By virtue of a special provision in the UK Accession Treaty, only those British nationals who are ‘United Kingdom nationals for European Union purposes’ are also citizens of the European Union.
Kohtuotsus, Euroopa Kohus, 18. detsember 2014, Abdida, C-562/13, ECLI:EU:C:2014:2453.
Directive 2004/38/EC of the European Parliament and of the Council of 29 April 2004 on the right of citizens of the Union and their family members to move and reside freely within the territory of the Member States amending Regulation (EEC) No 1612/68 and repealing Directives 64/221/EEC, 68/360/EEC, 72/194/EEC, 73/148/EEC, 75/34/EEC, 75/35/EEC, 90/364/EEC, 90/365/EEC and 93/96/EEC (OJ L 158, 30.4.2004, p. 77).
Nõukogu 1. detsembri 2005. aasta direktiiv 2005/85/EÜ liikmesriikides pagulasseisundi omistamise ja äravõtmise menetluse miinimumnõuete kohta (ELT L 326, 13.12.2005, lk 13), mis tunnistati kehtetuks direktiiviga 2013/32/EL.
According to Article 1(1) of the 1954 Convention relating to the Status of Stateless Persons, a stateless person is ‘a person who is not considered as a national by any State under the operation of its law’.
Kohtuotsus, Euroopa Inimõiguste Kohus, 5. veebruar 2002, Čonka vs. Belgia, kaebus nr 51564/99.
Judgement of the Court of Justice of 7 June 2016, Affum, Case C-47/15, ECLI:EU:C:2016:408.
Nõukogu 27. jaanuari 2003. aasta direktiiv 2003/9/EÜ, millega sätestatakse varjupaigataotlejate vastuvõtu miinimumnõuded (ELT L 31, 6.2.2003, lk 18).
Judgment of the Court of Justice of 6 December 2011, Achughbabian, Case C-329/11, ECLI:EU:C:2011:807.
Kohtuotsus, Euroopa Kohus, 30. november 2009, Kadzoev, C-357/09 PPU, ECLI:EU:C:2009:741.
Judgment of the Court of Justice of 6 December 2012, Sagor, Case C-430/11, ECLI:EU:C:2012:777.
Ülevaate siseriikliku õiguse alusel kohaldatavatest tähtaegadest leiab aadressilt http://ec.europa.eu/smart-regulation/evaluation/search/download.do?documentId=10737855 (lk 44–50).
Judgment of the Court of Justice of 15 March 2017, Al Chodor and others, Case C-528/15, ECLI:EU:C:2017:213.
See ülevaade kajastab olukorda 2013. aasta detsembris ja mõned siseriiklikud normid on vahepeal muutunud.
Article 2(n) of Regulation (EU) No 604/2013 of the European Parliament and of the Council of 26 June 2013 establishing the criteria and mechanisms for determining the Member State responsible for examining an application for international protection lodged in one of the Member States by a third-country national or a stateless person (OJ L 180, 29.6.2013, p. 31): ‘“risk of absconding” means the existence of reasons in an individual case, which are based on objective criteria defined by law, to believe that an applicant or a third- country national or a stateless person who is subject to a transfer procedure may abscond ’.
Kohtuotsus, Euroopa Kohus, 17. juuli 2014, Bero, C-473/13 ja Bouzalmate, C-514/13, ECLI:EU:C:2014:2095.
This information may be obtained through the European Criminal Records Information System, established by Council Framework Decision 2009/315/JHA of 26 February 2009 on the organisation and content of the exchange of information extracted from the criminal record between Member States (OJ L 93, 7.4.2009, p. 23), and Council Decision 2009/316/JHA of 6 April 2009 on the establishment of the European Criminal Records Information System (ECRIS) in application of Article 11 of Framework Decision 2009/315/JHA (OJ L 93, 7.4.2009, p. 33).
Euroopa Liidu Põhiõiguste Amet, European legal and policy framework on immigration detention of children, 2017, kättesaadav aadressil http://fra.europa.eu/sites/default/files/fra_uploads/fra-2017-immigration-detention-children_en.pdf.
On 19 January 2016, the Commission put forward the proposal COM(2016) 7 final to facilitate the exchange of criminal records of non-EU citizens in the EU.
Šveitsi, Norra, Islandi ja Liechtensteini eriolukorda on kirjeldatud eespool 2. jao asjakohases joonealuses märkuses.
Directive 2013/33/EU of the European Parliament and of the Council of 26 June 2013 laying down standards for the reception of applicants for international protection (OJ L 180, 29.6.2013, p. 96).
Käsiraamatu esimene redaktsioon võeti vastu 2015. aasta oktoobris [2].
Directive 2011/95/EU of the European Parliament and of the Council of 13 December 2011 on standards for the qualification of third-country nationals or stateless persons as beneficiaries of international protection, for a uniform status for refugees or for persons eligible for subsidiary protection, and for the content of the protection granted (OJ L 337, 20.12.2011, p. 9).
Käesoleva, 2017. aasta redaktsiooni aluseks on komisjoni 7. märtsi 2017. aasta soovitus [3] ja selles pakutakse liikmesriikide asutustele lisajuhiseid selle kohta, kuidas rakendada tagasisaatmisdirektiivi norme nii, et parandada tagasisaatmissüsteemide tõhusust, tagades samal ajal põhiõiguste täieliku järgimise.
Unlike EU Member States, Switzerland, Norway, Iceland and Liechtenstein are not bound by EU directives on the basis of Article 288 TFEU, but only once they have accepted them and according to general public international law principles.
Näide: kui ebaseaduslik rändaja sisenes ELi liikmesriigi A kaudu (jäädes seal avastamata), seejärel reisis läbi liikmesriikide B ja C (jäädes sealgi avastamata) ning peeti lõpuks kinni liikmesriigis D, vastutab tagasisaatmismenetluse toimetamise eest liikmesriik D. Piirikontrolli ajutine taaskehtestamine Schengeni riikide vahelistel sisepiiridel seda põhimõtet ei mõjuta.
Thus, contrary to EU Member States, Switzerland, Norway, Iceland and Liechtenstein are not bound by the ECJ case-law related to the transposition of directives into national law and are free to choose the modalities of the transposition of the obligation set out in the Return Directive (for instance by a direct reference to the text of the Directive) in compliance with their international obligations.
Liikmesriigid võivad kasutada artikli 6 lõikega 3 pakutavat võimalust üksnes seoses kahepoolsete tagasivõtulepingutega, mis jõustusid enne 13. jaanuari 2009.
Judgment of the Court of Justice of 19 September 2013, Filev and Osmani, Case C-297/12, ECLI:EU:C:2013:569.
Olemasolevad lepingud, mis räägiti uuesti läbi või mida pikendati pärast 13. jaanuari 2009, võivad olla artikli 6 lõikega 3 endiselt hõlmatud, kui uuesti läbiräägitud/pikendatud lepinguga muudetakse varasemat lepingut ja kui seda on selgelt näha ka lepingu pealkirjast.
Following the codification of the Schengen Borders Code in 2016, reference to Article 13 of the Code shall be read as reference to Article 14 of Regulation (EU) 2016/399.
Kui juhtumi individuaalsel hindamisel selgub, et vastavad konkreetsed asjaolud puuduvad, ei ole sellised kohustused õigustatud; vt Euroopa Kohtu otsus kohtuasjas C-61/11 El Dridi (punkt 37): „Direktiivi artikli 7 lõigetest 3 ja 4 tuleneb, et liikmesriikidel on lubatud üksnes erandlikel asjaoludel, näiteks põgenemise ohu korral, esiteks kehtestada isikule, kelle suhtes on tehtud tagasisaatmisotsus, kohustuse ilmuda korrapäraselt ametiasutustesse, määrata piisav rahaline tagatis, loovutada dokumente või viibida kindlaksmääratud kohas, või teiseks määrata alla seitsmepäevase vabatahtliku lahkumise tähtaja või jätta see tähtaeg määramata.“ Komisjon soovitab liikmesriikidel kasutada seda võimalust, kui on risk, et isik põgeneb vabatahtliku lahkumise tähtaja jooksul.
Council of Europe, European Convention on Extradition, 1957.
Hoolimata sellest, et kolmandate riikide kodanikel on kohustus teha oma isiku tuvastamisel koostööd ja taotleda oma riigi ametiasutustelt vajalikke dokumente, hõlmab liikmesriikide kohustus võtta „kõik vajalikud meetmed“ ka tagasivõtva kolmanda riigi asutustele õigeks ajaks esitatavat taotlust edastada kehtiv isikut tõendav dokument või reisidokument või taotlust nõustuda Euroopa tagasisaatmise reisidokumendi kasutamisega, [46] kui see on ette nähtud kolmanda riigiga sõlmitud kehtivate lepingute või kokkulepetega, et võimaldada kolmanda riigi kodaniku füüsilist transportimist liikmesriigist välja.