natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Judgment of the Court of Justice of 28 April 2011, El Dridi, Case C-61/11 PPU, ECLI:EU:C:2011:268.
Euroopa tagasisaatmise reisidokumendi kasutamist tuleks veelgi soodustada kahepoolsete ja ELi tagasivõtmislepingute ning kolmandate riikidega sõlmitavate muude kokkulepete üle peetavate läbirääkimiste käigus ning nende lepingute ja kokkulepete kohaldamisel.
Judgment of the ECJ of 23 April 2015, Zaizoune, Case C-38/14, ECLI:EU:C:2015:260.
Tagasisaatmisotsuse täitmine pärast rahvusvahelise kaitse taotluse tagasi lükkamist: kohtuasjas C-601/15 J. N. tehtud otsuses (punktid 75–76, 80) sedastas Euroopa Kohus, et kui varjupaigataotlus on esimeses astmes rahuldamata jäetud, tuleb varem väljastatud tagasisaatmisotsuse täideviimist jätkata selles staadiumis, milles see katkes, ja et tagasisaatmismenetlust ei tuleks uuesti alustada: „[…] direktiivi 2008/115/EÜ kasulik mõju nõuab igal juhul, et selle direktiivi alusel algatatud menetlust, mille raames on tehtud tagasisaatmisotsus, millele on […] lisatud sisenemiskeeld, võib jätkata selles staadiumis, milles see katkestati rahvusvahelise kaitse taotluse esitamise tõttu, kui see taotlus on jäetud esimeses astmes rahuldamata.
United Nations, Convention Relating to the Status of Refugees, 1951.
Selles osas nähtub nii ELL artikli 4 lõikest 3 tulenevast ja kohtuotsuse El Dridi […] punktis 56 meenutatud liikmesriikide lojaalsuskohustusest kui ka […] tõhususe nõuetest, et selle direktiivi artikliga 8 liikmesriikidele pandud kohustus – viia selle artikli lõikes 1 kirjeldatud asjaolude esinemisel läbi väljasaatmine – tuleb täita võimalikult kiiresti […].
Article 31(1) of the Convention Relating to the Status of Refugees: ‘1.
Seda kohustust ei ole aga täidetud juhul, kui väljasaatmine hilineb asjaolu tõttu, et pärast rahvusvahelise kaitse taotluse esimeses astmes rahuldamata jätmist tuleb […] menetlust jätkata mitte selles staadiumis, milles see katkes, vaid seda tuleb alustada algusest.“
The Contracting States shall not impose penalties, on account of their illegal entry or presence, on refugees who, coming directly from a territory where their life or freedom was threatened in the sense of article 1, enter or are present in their territory without authorisation, provided they present themselves without delay to the authorities and show good cause for their illegal entry or presence’.
Tagasisaatmisdirektiivi kohased tagasisaatmisega seotud sisenemiskeelde käsitlevad normid ei mõjuta sisenemiskeelde, mille aluseks on muud kui rändega seotud põhjused, nagu sisenemiskeelud, mis on seotud kolmandate riikide kodanikega, kes on toime pannud raske kuriteo või kelle puhul on olemas selged märgid, et nad kavatsevad sellise kuriteo toime panna (vt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1987/2006 [58] („SIS II määrus“) artikli 24 lõige 2), või sisenemiskeelud, mis kujutavad endast ELi lepingu 2. peatüki V jaotise kohaselt võetud piiravat meedet, sealhulgas meetmed, millega rakendatakse ÜRO Julgeolekunõukogu väljastatud reisikeelde.
Judgment of the Court of Justice of 1 October 2015, Skerdjan Celaj, Case C-290/14, ECLI:EU:C:2015:640.
Inimkaubanduse ohvritele, kellele on varem antud direktiivi 2004/81/EÜ kohaselt elamisluba, ei tuleks kehtestada sisenemiskeeldu, v.a juhul, kui asjaomane isik ei täitnud vabatahtliku lahkumise tähtaja jooksul oma tagasipöördumiskohustust või kui asjaomane isik kujutab endast ohtu avalikule korrale.
Denmark, Switzerland, Norway, Iceland and Liechtenstein are not bound by this Directive.
juba kehtestatud sisenemiskeelu võib tühistada või peatada (artikli 11 lõiked 3–5);
Council Directive 2001/40/EC of 28 May 2001 on the mutual recognition of decisions on the expulsion of third-country nationals (OJ L 149, 2.6.2001, p. 34).
Seetõttu soovitatakse liikmesriikidel võtta tagasisaatmisotsuseid vastu koos otsustega seadusliku riigis viibimise lõpetamise kohta ühes haldus- või kohtuaktis.
Regulation (EU) No 604/2013 of the European Parliament and of the Council of 26 June 2013 establishing the criteria and mechanisms for determining the Member State responsible for examining an application for international protection lodged in one of the Member States by a third-country national or a stateless person (OJ L 180, 29.6.2013, p. 31).
Kui see ei ole võimalik (näiteks kui elamisloa pikendamisest keeldumise eest vastutaval asutusel ei ole õigust tagasisaatmisotsust teha), peaksid liikmesriigid kehtestama kiired ja tõhusad pädevaid ametiasutusi hõlmavad menetlused, et tagada teabe kiire vahetamine ja tagasisaatmisotsuse viivitamatu tegemine pärast seadusliku riigis viibimise lõpetamist käsitleva otsuse tegemist, ilma et see piiraks tagasisaatmisdirektiivi artikli 6 lõike 4 kohast õigust anda luba või õigus riigis viibida.
The examples provided are simplified for explanatory purposes.
Jah.
Convention implementing the Schengen Agreement of 14 June 1985 between the Governments of the States of the Benelux Economic Union, the Federal Republic of Germany and the French Republic on the gradual abolition of checks at their common borders (OJ L 239, 22.9.2000, p. 19).
Et vältida selliste isikute puhul õiguslikku vaakumi, tegi komisjon ettepaneku näha ette miinimumtingimused nende ebaseaduslikult riigis viibivate kolmandate riikide kodanike riigis viibimise kohta, kelle tagasisaatmisotsuse täitmine on edasi lükatud või keda ei ole võimalik välja saata, viidates nõukogu direktiivi 2003/9/EÜ [71] (vastuvõtutingimuste direktiiv) artiklites 7–10, 15 ja 17–20 juba sätestatud tingimustele, mis hõlmasid sisuliselt nelja peamist õigust: 1) perekonna ühtsus, 2) tervishoid; 3) alaealiste koolitamine ja õpetamine ning 4) haavatavate isikute erivajadustega arvestamine.
Commission Recommendation C(2006) 5186 of 6 November 2006 establishing a common ‘Practical Handbook for Border Guards (Schengen Handbook)’ to be used by Member States' competent authorities when carrying out the border control of persons, and subsequent amendments.
Õiguspärast eesmärki kaitsta ühiskonda tuleks käsitleda muudes õigusaktides, eelkõige kriminaalõiguses, haldusõiguses ja õigusaktides, mis hõlmavad seadusliku riigis viibimise lõpetamist avaliku korraga seotud kaalutlustel.
This term is a broad ‘catch-all’ provision, which covers also those cases that are expressly excluded from the definition of ‘residence permit’ under Article 2(16)(b)(i) and (ii) of the SBC.
Euroopa Kohus on sellega seoses sedastanud kohtuasjas C-357/09 Kadzoev [74] tehtud otsuses (punkt 70) järgmist: „Võimalus pidada isikut kinni avaliku korra ja julgeolekuga seonduvatel põhjustel ei saa rajaneda direktiivil 2008/115/EÜ.
Commission Decision C(2010) 1620 of 19 March 2010 establishing the Handbook for the processing of visa applications and the modification of issued visas, and subsequent amendments.
Seetõttu ei saa ükski eelotsusetaotluse esitanud kohtu viidatud asjaoludest [agressiivne käitumine, elatusvahendite ja eluaseme puudumine] olla iseenesest põhjuseks pidada isikut kinni selle direktiivi sätete alusel.“ Avalikku korda ja julgeolekut ohustava isiku varasemat käitumist (näiteks haldusõiguse järgimata jätmine muudes valdkondades kui rändeõigus või kriminaalõiguse rikkumine) võib siiski arvesse võtta põgenemise ohu olemasolu hindamisel (vt punkt 1.6).Kui isiku varasema käitumise põhjal võib eeldada, et isik ei kavatse tõenäoliselt järgida seadust ja ta kavatseb tõenäoliselt tagasisaatmisest kõrvale hoida, võib see õigustada hinnangut, et põgenemise oht on olemas.
Directive 2014/66/EU of the European Parliament and of the Council of 15 May 2014 on the conditions of entry and residence of third-country nationals in the framework of an intra-corporate transfer (OJ L 157, 27.5.2014, p. 1).
Üksnes juhul, kui väljasaatmise teel tagasisaatmisotsuse täitmine võib igale konkreetsele olukorrale antud hinnangut arvestades asjaomase isiku käitumise tõttu ebaõnnestuda, võivad liikmesriigid võtta sellelt isikult kinnipidamise teel vabaduse.“ See ei tähenda siiski, et kinnipidamise eeltingimusena peab kolmanda riigi kodaniku suhtes juba olema kohaldatud leebemat meedet.
Council Directive 2009/50/EC of 25 May 2009 on the conditions of entry and residence of third-country nationals for the purposes of highly qualified employment (OJ L 155, 18.6.2009, p. 17).
Kui väljasaatmine on ebatõenäoline (näiteks tagasi- ja väljasaatmise lubamatuse põhimõttega seotud tõenäolise alalise probleemi tõttu), tuleb kolmandate riikide kodanikud tagasisaatmisdirektiivi artikli 15 lõike 4 kohaselt vabastada.
Council document 8829/16.
Olukorras, kus tagasi- ja väljasaatmise lubamatuse põhimõttega seotud probleem on piiratud ja ajutine (näiteks kui naasmisriigist saadakse tõenäoliselt peatselt usaldusväärne diplomaatiline kinnitus või kui tagasipöörduja vajab ajutiselt elutähtsat ravi, mida tal naasmisriigis ei ole võimalik saada), võib kinnipidamist jätkata, kui väljasaatmine on veel mõistlikult võimalik.
Judgment of the Court of Justice of 11 June 2015, Zh. and O., Case C-554/13, ECLI:EU:C:2015:377.
Nime ja kodakondsuse väljaselgitamine võib osutuda keeruliseks, kui puudutatud isik ei soovi koostööd teha.
Council Directive 2003/110/EC of 25 November 2003 on assistance in cases of transit for the purposes of removal by air (OJ L 321, 6.12.2003, p. 26).
Seetõttu on pädevad asutused selleks, et vältida direktiivi 2008/115/EÜ eelmises kohtuotsuse punktis välja toodud eesmärgi kahjustamist, kohustatud hoolsalt tegutsema ning kujundama ilma viivituseta välja oma seisukoha selle suhtes, kas puudutatud isik viibib riigis seaduslikult või ebaseaduslikult.“ Ehkki siduvaid üksikasjalikke ajalisi piiranguid ei ole kehtestatud, kutsub komisjon liikmesriike üles seisma hea selle eest, et ebaseaduslikud rändajad viidaks tavaliselt spetsiaalsesse kinnipidamisasutusse 48 tunni jooksul pärast kinnipidamist (erandkorras, nt äärealadel, võib olla vastuvõetav pikem aeg).
NB: this interpretation does not imply that unescorted removal is synonymous with voluntary departure.
piinamise ja ebainimliku või alandava kohtlemise või karistamise tõkestamise Euroopa Komitee infoleht sisserändega seotud kinnipidamise kohta (dokument CPT/Inf(2017) 3. märts 2017)
COM(2016) 881 final.
kommentaar – nende ebaseaduslike rändajate põhiõigused, keda ei saadeta välja (Fundamental rights of migrants in an irregular situation who are not removed), kättesaadav aadressil http://fra.europa.eu/en/Non-removed-migrants-rights
Regulation (EU) 2016/1624 of the European Parliament and of the Council of 14 September 2016 on the European Border and Coast Guard and amending Regulation (EU) 2016/399 of the European Parliament and of the Council and repealing Regulation (EC) No 863/2007 of the European Parliament and of the Council, Council Regulation (EC) No 2007/2004 and Council Decision 2005/267/EC (OJ L 251, 16.9.2016, p. 1).
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta direktiiv 2008/115/EÜ ühiste nõuete ja korra kohta liikmesriikides ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmisel (ELT L 348, 24.12.2008, lk 98).
United Nations, Convention on the Rights of the Child, 1989.
ÜRO, General Comment No. 6 (2005): Treatment of Unaccompanied and Separated Children Outside their Country of Origin, 2005, kättesaadav aadressil http://www.refworld.org/docid/42dd174b4.html.
UNHCR-Unicef, Safe and Sound, 2014, available at: http://www.refworld.org/docid/5423da264.html
Kohtuotsus, Euroopa Kohus, 5. juuni 2014, Mahdi, C-146/14 PPU, ECLI:EU:C:2014:1320.
United Nations, General comment No 14 (2013) on the right of the child to have his or her best interests taken as a primary consideration (Art. 3, para.
ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Amet, Options paper 2: Options for governments on open reception and alternatives to detention, 2015, kättesaadav aadressil http://www.unhcr.org/protection/detention/5538e53d9/unhcr-options-paper-2-options-governments-open-reception-alternatives-detention.html.
1)*, 2013, available at: http://www2.ohchr.org/English/bodies/crc/docs/GC/CRC_C_GC_14_ENG.pdf
Kohtuotsus, Euroopa Kohus, 30. mai 2013, Arslan, C-534/11, ECLI:EU:C:2013:343.
UNHCR, Guidelines on Determining the Best Interests of the Child, 2008, http://www.unhcr.org/4566b16b2.pdf
Kohtuotsus, Euroopa Kohus, 17. juuli 2014, Pham, C-474/13, ECLI:EU:C:2014:2096.
UNHCR, Field Handbook for the Implementation of UNHCR BID Guidelines, 2011, available at: http://www.refworld.org/pdfid/4e4a57d02.pdf
ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Amet, Options paper 1: Options for governments on care arrangements and alternatives to detention for children and families, 2015, kättesaadav aadressil http://www.unhcr.org/553f58509.pdf.
Council of Europe, Twenty Guidelines on Forced Return, 2005.
Erinevalt varjupaigaküsimusi käsitlevas liidu õigustikus (vt näiteks Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2013/33/EL [14] (vastuvõtutingimuste direktiiv) artikkel 21 või Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2011/95/EL [15] (miinimumnõuete direktiiv) artikli 20 lõige 3) kasutatavast haavatavate isikute määratlusest on tagasisaatmisdirektiivi määratlus antud ammendava loeteluna.Vajadus pöörata seoses tagasisaatmisega erilist tähelepanu haavatavate isikute olukorrale ja nende erivajadustele ei esine siiski üksnes artikli 3 punktis 9 selgelt loetletud haavatavate isikute kategooriate puhul.
United Nations, Guidelines for the alternative care of children, 2010, available at: http://www.refworld.org/docid/4c3acd162.html
Liikmesriigid võivad ise otsustada, millist lähenemisviisi (tagasisaatmisotsuse tühistamine või peatamine) kasutada, võttes arvesse antud elamisloa või riigis viibimise õiguse laadi ja tõenäolist kestust ning vajadust tagada tulemuslik tagasisaatmismenetlus.
Regulation (EC) No 1987/2006 of the European Parliament and of the Council of 20 December 2006 on the establishment, operation and use of the second generation Schengen Information System (SIS II) (OJ L 381, 28.12.2006, p. 4).
Õiguslik alus: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2014/66/EL [35] (ettevõtjasisest üleviimist käsitlev direktiiv) artikkel 23; nõukogu direktiivi 2003/109/EÜ [36] (pikaajalisi elanikke käsitlev direktiiv) (mida on muudetud nõukogu direktiiviga 2011/51/EL) [37] artiklid 12 ja 22; nõukogu direktiivi 2009/50/EÜ [38] (sinist kaarti käsitlev direktiiv) artikkel 18Eespool osutatud direktiivid sisaldavad erinorme liikmesriikidevahelise tagasivõtmise kohta teatavatesse kategooriatesse kuuluvate kolmandate riikide kodanike (ettevõtjasiseselt üleviidud töötajad, ELi sinise kaardi omanikud, pikaajalised elanikud) ELi-sisese liikuvuse korral.
Judgment of the Court of Justice of 26 July 2017, Ouhrami, Case C-225/16, ECLI:EU:C:2017:590.
komisjoni liige
Judgment of the Court of Justice of 10 September 2013, G. and R., Case C-383/13 PPU, ECLI:EU:C:2013:533.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2008/115/EÜ [1] on sätestatud ühised nõuded ja ühine kord liikmesriikides ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmiseks.
Judgment of the Court of Justice of 11 December 2014 Boudjlida, Case C-249/13, ECLI:EU:C:2014:2431.
Ebaseaduslikult riigis viibiv kolmanda riigi kodanik, kellele on antud humanitaarkaalutlustel (või muudel kaalutlustel) elamisluba või mõni muu riigis viibimise õigust andev luba
Regulation (EC) No 810/2009 of the European Parliament and of the Council of 13 July 2009 establishing a Community Code on Visas (Visa Code) (OJ L 243, 15.9.2009, p. 1).
Kui liikmesriik otsustab tühistada kolmanda riigi kodaniku viisa ja anda talle liikmesriigi territooriumilt vabatahtlikult lahkumiseks aega seitse päeva, siis kas see on tagasisaatmisdirektiiviga hõlmatud tagasisaatmisotsus või on see reguleeritud muude viisasid käsitlevate ELi normidega?
Judgment of the Court of Justice of 18 December 2014, Abdida, Case C-562/13, ECLI:EU:C:2014:2453.
Tasuta õigusabi/esindamise tingimused – viide direktiivi 2005/85/EÜ artikli 15 lõigetele 3–6: tagasisaatmisdirektiivis esitatud viide teatavatele tingimustele/piirangutele, mille liikmesriigid võivad seoses tasuta õigusabiga ette näha, on dünaamiline viide, mida tuleks lugeda viitena kehtiva varjupaigamenetluste direktiivi (millega asendati direktiiv 2005/85/EÜ) praegustele artiklitele 20 ja 21.Eespool osutatud sätete kohaselt võivad liikmesriigid ette näha, et tasuta õigusabi ja esindamine võimaldatakse ainult:
Council Directive 2005/85/EC of 1 December 2005 on minimum standards on procedures in Member States for granting and withdrawing refugee status (OJ L 326, 13.12.2005, p. 13), repealed by Directive 2013/32/EU.
Pärast läbirääkimisi, mille käigus väljendatud muret selle üle, et viiteid vastuvõtutingimuste direktiivile võidakse tajuda ebaseaduslike rändajate olukorra kindlustamisena ja seega võidakse sellega edastada vale poliitiline sõnum, koostati eraldiseisev õiguste loetelu.Artikli 14 lõikega 1 on hõlmatud kõikvõimalikud olukorrad: see hõlmab tähtaega vabatahtlikuks lahkumiseks, aga ka ajavahemikke, mille võrra väljasaatmine on kooskõlas tagasisaatmisdirektiivi artikliga 9 formaalselt või tegelikult edasi lükatud (näiteks peatava mõjuga kaebus, tagasi- või väljasaatmise lubamatuse põhimõtte võimalik rikkumine, tervislikud põhjused, tehnilised põhjused, väljasaatmise ebaõnnestumine, kuna väljasaadetava isikut ei ole võimalik kindlaks teha).
Council Directive 2003/9/EC of 27 January 2003 laying down minimum standards for the reception of asylum seekers (OJ L 31, 6.2.2003, p.
Tagasisaatmisdirektiivi artikkel 16; Euroopa Nõukogu sunniviisilist tagasisaatmist käsitlev suunis nr 10 (kuni väljasaatmiseni toimuva kinnipidamise tingimused); piinamise ja ebainimliku või alandava kohtlemise või karistamise tõkestamise Euroopa Komitee normid ja infoleht sisserändega seotud kinnipidamise kohta; Euroopa 2006. aasta vanglaeeskirjad
United Nations, General comment No 6 (2005): Treatment of Unaccompanied and Separated Children Outside their Country of Origin, 2005, available at: http://www.refworld.org/docid/42dd174b4.html [73] Judgment of the Court of Justice of 5 June 2014, Mahdi, Case C-146/14 PPU, ECLI:EU:C:2014:1320.
Organiseeritud tegevus peaks hõlmama tegevust vabas õhus, juurdepääsu päevatoale ning raadiole/televisioonile ja ajalehtedele/ajakirjadele, nagu ka muudele asjakohastele harrastustegevuse vahenditele (nt lauamängud, lauatennis) Mida pikem on isiku kinnipidamise aeg, seda mitmekesisemad peaksid olema talle pakutavad tegevusvõimalused.
Judgment of the Court of Justice of 30 November 2009, Kadzoev, Case C-357/09 PPU, ECLI:EU:C:2009:741.
Piinamise ja ebainimliku või alandava kohtlemise või karistamise tõkestamise Euroopa Komitee standardites on seoses alaealiste kinnipidamisega ette nähtud järgmised normid, mida liikmesriigid peaksid alati järgima, kui nad kohaldavad erandkorras ja viimase abinõuna kinnipidamist:
Council Directive (EU) 2017/159
Nõukogu direktiiv (EL) 2017/159,
implementing the Agreement concerning the implementation of the Work in Fishing Convention, 2007 of the International Labour Organisation, concluded on 21 May 2012 between the General Confederation of Agricultural Cooperatives in the European Union (Cogeca), the European Transport Workers' Federation (ETF) and the Association of National Organisations of Fishing Enterprises in the European Union (Europêche)
millega rakendatakse Euroopa Liidu põllumajandusühistute üldise liidu (Cogeca), Euroopa Transporditöötajate Föderatsiooni (ETF) ja Euroopa Liidu kalandusettevõtete riiklike organisatsioonide ühenduse (Europêche) vahel 21. mail 2012 sõlmitud kokkulepe, mis käsitleb Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni 2007. aasta kalandustöö konventsiooni rakendamist
Management and labour (‘the social partners’) may, in accordance with Article 155(2) of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU), request jointly that agreements concluded by them at Union level be implemented by a Council decision on a proposal from the Commission.
Euroopa Liidu toimimise lepingu („ELi toimimise leping“) artikli 155 lõike 2 kohaselt võivad tööturu osapooled (edaspidi „sotsiaalpartnerid“) ühiselt taotleda, et nende vahel sõlmitud liidu tasandi kokkuleppeid rakendataks nõukogu otsusega komisjoni ettepaneku põhjal.
On 14 June 2007, the International Labour Organization (ILO) adopted the Work in Fishing Convention, 2007 (‘the Convention’).
Rahvusvaheline Tööorganisatsioon võttis 14. juunil 2007 vastu 2007. aasta kalandustöö konventsiooni („konventsioon“).
The Convention aims to create a single, coherent instrument to complete the international standards for living and working conditions for this sector, and incorporates revised and updated standards from existing international conventions and recommendations applicable to fishermen, as well as the fundamental principles found in other international labour conventions.
Konventsiooni eesmärk on luua ühtne ja sidus vahend, et täiendada selles sektoris elamis- ja töötingimustega seotud rahvusvahelisi standardeid ning inkorporeerida sellesse kalurite suhtes kohaldatavate kehtivate rahvusvaheliste konventsioonide ja soovituste läbivaadatud ja ajakohastatud standarded ning samuti muudes rahvusvahelistes tööd käsitlevates konventsioonides sisalduvad aluspõhimõtted.
The Commission consulted the social partners, in accordance with Article 154(2) TFEU, on whether to promote the application within the Union of the provisions of the Convention.
Komisjon konsulteeris sotsiaalpartneritega vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 154 lõikele 2 küsimuses, kas konventsiooni sätete kohaldamist liidus tuleks edendada.
On 21 May 2012, the General Confederation of Agricultural Cooperatives in the European Union (Cogeca), the European Transport Workers' Federation (ETF), and the Association of National Organisations of Fishing Enterprises in the European Union (Europêche), wishing to undertake a first step towards a codification of the Union's social acquis in the sea fishing sector and to help create a level playing field for the sea fishing sector in the Union, concluded an agreement concerning the implementation of the Convention (‘the Agreement’).
Euroopa Liidu põllumajandusühistute üldine liit (Cogeca), Euroopa Transporditöötajate Föderatsioon (ETF) ja Euroopa Liidu kalandusettevõtete riiklike organisatsioonide ühendus (Europêche) sõlmisid 21. mail 2012 kokkuleppe, mis käsitleb konventsiooni rakendamist (edaspidi „kokkulepe“), soovides astuda esimese sammu, mis aitab kaasa liidu sotsiaalõigustiku kodifitseerimisele kalandussektoris, ja luua liidu merekalandussektoris võrdsed võimalused.
On 10 May 2013, those organisations requested the Commission to implement the Agreement by a Council decision in accordance with Article 155(2) TFEU.
10. mail 2013 taotlesid nimetatud organisatsioonid, et komisjon rakendaks nende kokkulepet nõukogu otsusega vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 155 lõikele 2.
For the purposes of Article 288 TFEU, the appropriate instrument to implement the Agreement is a directive.
ELi toimimise lepingu artikli 288 tähenduses on kokkuleppe rakendamiseks sobiv õigusakt direktiiv.
The Commission has drafted its proposal for a directive, in accordance with its Communication of 20 May 1998 on adapting and promoting social dialogue at Community level, taking into account the representative status of the signatory parties and the legality of each clause of the Agreement.
Komisjon on koostanud direktiivi ettepaneku vastavalt oma 20. mai 1998. aasta teatisele sotsiaalse dialoogi kohandamise ja edendamise kohta ühenduse tasandil, võttes arvesse allakirjutanute esindajastaatust ning kokkuleppe iga klausli seaduslikkust.
This Directive should apply without prejudice to any existing Union provisions which are more specific or which grant a higher level of protection to all fishermen.
Käesoleva direktiiviga ei tohiks piirata selliste kehtivate liidu sätete kohaldamist, mis on konkreetsemad ja/või millega tagatakse kalurite kõrgem kaitstuse tase.
This Directive and the Agreement annexed hereto lay down minimum standards; the Member States and the social partners may maintain or introduce more favourable provisions.
Käesolevas direktiivis ja sellele lisatud kokkuleppes sätestatakse miinimumnõuded; liikmesriigid ja/või sotsiaalpartnerid võivad säilitada või kehtestada soodsamaid sätteid.