natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Having regard to Directive 2014/59/EU of the European Parliament and of the Council of 15 May 2014 establishing a framework for the recovery and resolution of credit institutions and investment firms and amending Council Directive 82/891/EEC, and Directives 2001/24/EC, 2002/47/EC, 2004/25/EC, 2005/56/EC, 2007/36/EC, 2011/35/EU, 2012/30/EU and 2013/36/EU, and Regulations (EU) No 1093/2010 and (EU) No 648/2012 of the European Parliament and of the Council [1], and in particular Article 5(10), Article 6(8), Articles 10(9), 12(6), 15(4), 23(2), 36(14), 55(3), 82(3) and 88(7) thereof,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. mai 2014. aasta direktiivi 2014/59/EL, millega luuakse krediidiasutuste ja investeerimisühingute finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse õigusraamistik ning muudetakse nõukogu direktiivi 82/891/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 2001/24/EÜ, 2002/47/EÜ, 2004/25/EÜ, 2005/56/EÜ, 2007/36/EÜ, 2011/35/EL, 2012/30/EL ja 2013/36/EL ning määruseid (EL) nr 1093/2010 ja (EL) nr 648/2012, [1] eriti selle artikli 5 lõiget 10, artikli 6 lõiget 8, artikli 10 lõiget 9, artikli 12 lõiget 6, artikli 15 lõiget 4, artikli 23 lõiget 2, artikli 36 lõiget 14, artikli 55 lõiget 3, artikli 82 lõiget 3 ja artikli 88 lõiget 7,
The provisions in this Regulation are closely linked to each other, since they deal with the resolution framework set out by Directive 2014/59/EU from the planning stage of the recovery and resolution of an institution, through the early intervention phase, up until the moment of resolution action.
Käesoleva määruse sätted on tihedalt seotud, kuna need käsitlevad direktiiviga 2014/59/EL ette nähtud kriisilahendusraamistikku alates krediidiasutuse või investeerimisühingu finantsseisundi taastamisest ja kriisilahendusest varajase sekkumise etapi ja kriisilahendusmeetmete võtmiseni.
To ensure coherence between those provisions, which should enter into force simultaneously and to facilitate the resolution process, there is a need for institutions, authorities and market participants, including investors that are non-Union residents, to have a comprehensive view and compact access to their obligations and rights.
Selleks et tagada kooskõla kõnealuste sätete puhul, mis peaksid jõustuma samal ajal, ja hõlbustada kriisilahendusprotsessi, tuleb krediidiasutustele ja investeerimisühingutele, ametiasutustele ja turuosalistele, sealhulgas kolmandate riikide residentidest investoritele anda nende kohustustest ja õigustest põhjalik ülevaade ja terviklik juurdepääs neile.
It is therefore desirable to include the relevant regulatory technical standards required by Directive 2014/59/EU in a single Regulation.
Seepärast on soovitav koondada direktiiviga 2014/59/EL ette nähtud asjakohased regulatiivsed tehnilised standardid ühte määrusesse.
Further to the definitions of Directive 2014/59/EU, some specific definitions to technical terms used are necessary.
Lisaks direktiivi 2014/59/EL mõistetele tuleb määratleda teatavad kasutatud tehnilised mõisted.
Uniform rules on the minimum information to be included in recovery plans should take into account but not preclude the competent authorities' powers to determine simplified obligations for certain institutions regarding the contents and details of recovery plans, in accordance with Article 4 of Directive 2014/59/EU.
Finantsseisundi taastamise kavades esitatava miinimumteabe ühtsetes eeskirjades tuleks võtta arvesse, kuid mitte piirata pädevate asutuste õigust kehtestada vastavalt direktiivi 2014/59/EL artiklile 4 teatavatele krediidiasutustele ja investeerimisühingutele lihtsustatud kohustused seoses finantsseisundi taastamise kavade sisu ja üksikasjadega.
These uniform rules should further specify, without prejudice to any simplified obligations determined in accordance with Article 4 of Directive 2014/59/EU, the information to be contained in an individual recovery plan and, in accordance with Article 7(5) and (6) of that Directive, in a group recovery plan.
Ilma et see piiraks direktiivi 2014/59/EL artikli 4 kohaselt kehtestatud lihtsustatud kohustuste kohaldamist, tuleks kõnealuste ühtsete eeskirjadega täpsustada teave, mis tuleb esitada individuaalses finantsseisundi taastamise kavas ning vastavalt kõnealuse direktiivi artikli 7 lõigetele 5 ja 6 konsolideerimisgrupi finantsseisundi taastamise kavas.
It is essential that the information included in recovery plans be adequate and specific, depending on whether the recovery plans are drawn up by institutions which are not part of a group subject to consolidated supervision pursuant to Articles 111 and 112 of Directive 2013/36/EU of the European Parliament and of the Council [2], or are individual recovery plans, as provided for in Article 7(2) of Directive 2014/59/EU, or group recovery plans, as provided for in paragraphs 5 and 6 of Article 7 of Directive 2014/59/EU.
Esmatähtis on, et finantsseisundi taastamise kavas esitatav teave on asjakohane ja konkreetne, sõltuvalt sellest, kas finantsseisundi taastamise kava on koostanud krediidiasutus või investeerimisühing, mis ei kuulu konsolideerimisgruppi, mille suhtes kohaldatakse konsolideeritud järelevalvet vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2013/36/EL [2] artiklitele 111 ja 112, või kas tegemist on direktiivi 2014/59/EL artikli 7 lõike 2 kohase individuaalse finantsseisundi taastamise kavaga või direktiivi 2014/59/EL artikli 7 lõigete 5 ja 6 kohase konsolideerimisgrupi finantsseisundi taastamise kavaga.
To facilitate the internal structure of the recovery plans, the information requirements should be grouped under a number of sections, some of which should be divided into subsections as set out in this Regulation.
Finantsseisundi taastamise kavade struktureerimise lihtsustamiseks tuleks teabenõuded rühmitada jagudesse, millest mõned tuleks jaotada alajagudeks vastavalt käesolevale määrusele.
To ensure that recovery plans can effectively be implemented, if necessary, in due time, it is essential to build those plans on a sound governance structure.
Selleks et tagada finantsseisundi taastamise kavade tulemuslik rakendamine (vajaduse korral õigel ajal), on oluline, et kõnealused kavad toetuvad kindlale juhtimisstruktuurile.
The recovery plans should therefore contain a description of the specific governance arrangements involved.
Seepärast peaksid finantsseisundi taastamise kavad sisaldama asjaomase konkreetse juhtimiskorra kirjeldust.
In particular, a plan should set out how it was developed, who approved it, and how it is integrated in the overall corporate governance of the institution or the group.
Eelkõige tuleks kavas märkida, kuidas kava koostati, kes selle heaks kiitis ja kuidas see on integreeritud krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi üldjuhtimisse.
Where relevant, the measures taken to ensure consistency between an individual recovery plan of a subsidiary, if applicable, and the group recovery plan should be described.
Vajaduse korral tuleks kirjeldada meetmeid, mida on võetud, et tagada tütarettevõtja individuaalse finantsseisundi taastamise kava ja konsolideerimisgrupi finantsseisundi taastamise kava kooskõla.
Recovery plans are crucial for assessing the feasibility of recovery options.
Finantsseisundi taastamise kavad on esmatähtsad finantsseisundi taastamise valikuvõimaluste teostatavuse hindamisel.
Therefore, a recovery plan should contain detailed information on the decision-making process with regard to its activation as an essential element of the governance structure, based on an escalation process using indicators within the meaning of Article 9 of Directive 2014/59/EU.
Seepärast peaks finantsseisundi taastamise kava sisaldama üksikasjalikku teavet otsustusprotsessi kohta seoses selle käivitamisega juhtimisstruktuuri olulise elemendina, tuginedes eskalatsiooniprotsessile ja kasutades näitajaid direktiivi 2014/59/EL artikli 9 tähenduses.
Since each crisis is different, the materialisation of an indicator does not automatically activate a specific recovery option or, more generally, prompt an automated framework under which a particular recovery option has to be implemented in accordance with predetermined procedural requirements.
Kuna iga kriis on erinev, ei käivita näitaja realiseerumine automaatselt konkreetset finantsseisundi taastamise valikuvõimalust ega ajenda üldisemalt automaatset raamistikku, mille kohaselt tuleb vastavalt eelnevalt kindlaks määratud menetlusnõuetele rakendada konkreetne finantsseisundi taastamise valikuvõimalus.
Rather, indicators should be used to indicate that an escalation process should be started, involving an analysis of the best way to address a crisis situation.
Pigem tuleks kasutada näitajaid, mille alusel tuleks käivitada eskalatsiooniprotsess, ja see hõlmab analüüsi selle kohta, kuidas kriisiolukorda parimal viisil lahendada.
Before those indicators materialise, data and benchmarks used in regular risk management should be also applied to inform the institution or group of the risk of deterioration of its financial situation and of the indicators being triggered.
Enne kõnealuste näitajate realiseerumist tuleks kohaldada ka tavapärase riskijuhtimise käigus kasutatavaid andmeid ja võrdlusaluseid, et teavitada krediidiasutust või investeerimisühingut või konsolideerimisgruppi finantsseisundi halvenemise ja näitajate käivitumise ohust.
While such early warning signals are not indicators within the meaning of Directive 2014/59/EU and as such do not indicate entry into the recovery phase or require escalation outside the business-as-usual processes, they help to ensure consistency between the institution's regular risk management and the monitoring of the indicators.
Kuigi sellised varajase hoiatamise signaalid ei ole näitajad direktiivi 2014/59/EL tähenduses ega tähista seega finantsseisundi taastamise etapi algust ega nõua eskalatsiooni väljaspool tavapärast äritegevust, aitavad nad tagada kooskõla krediidiasutuse või investeerimisühingu tavapärase riskijuhtimise ja näitajate jälgimise vahel.
The recovery plan should therefore contain a description of how suitable elements of the institution's risk management are connected with the indicators.
Seepärast peaks finantsseisundi taastamise kava sisaldama kirjeldust selle kohta, kuidas krediidiasutuse või investeerimisühingu riskijuhtimise sobivad elemendid on seotud näitajatega.
The strategic analysis should take into account international standards for recovery plans such as the Financial Stability Board's ‘Key Attributes of effective resolution regimes for financial institutions’.
Strateegilise analüüsi puhul tuleks võtta arvesse finantsseisundi taastamise kavade selliseid rahvusvahelisi standardeid nagu finantsstabiilsuse nõukogu koostatud finantseerimisasutuste tulemusliku kriisilahenduskorra põhinõuded.
According to the Key Attributes, the strategic analysis should identify the institution's essential and systemically important functions and set out the key steps to maintaining them in recovery scenarios.
Põhinõuete kohaselt tuleks strateegilise analüüsi käigus määrata kindlaks krediidiasutuse või investeerimisühingu esmatähtsad ja süsteemselt olulised funktsioonid ning peamised sammud nende säilitamiseks finantsseisundi taastamise stsenaariumide puhul.
Accordingly, the strategic analysis should comprise two parts.
Seega peaks strateegiline analüüs koosnema kahest osast.
The first part of the strategic analysis should describe the institution or the group and its core business lines and critical functions.
Strateegilise analüüsi esimeses osas tuleks kirjeldada krediidiasutust või investeerimisühingut või konsolideerimisgruppi ning selle põhiäriliine ja kriitilisi funktsioone.
The description of the institution or of the group should provide a general overview of the institution or of the group and of its activities, together with a detailed description of its core business lines and critical functions.
Krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi kirjeldus peaks andma ülevaate krediidiasutusest või investeerimisühingust või konsolideerimisgrupist ja selle tegevusest ning üksikasjalikult kirjeldama selle põhiäriliine ja kriitilisi funktsioone.
In order to facilitate the assessment of recovery options such as divestments and sales of business lines, it is important to identify the legal entities in which core business lines and critical functions are located, and to analyse intra-group interconnectedness.
Finantsseisundi taastamise valikuvõimaluste (nt äriliinide võõrandamine ja müük) hindamise hõlbustamiseks on oluline määrata kindlaks juriidilised isikud, kus asuvad põhiäriliinid ja kriitilised funktsioonid, ja analüüsida grupisisest seotust.
Under Article 6(1) and (2) of Directive 2014/59/EU, institutions are required to demonstrate to the satisfaction of the competent authority that the recovery plan is reasonably likely to be implemented without causing any significant adverse effect on the financial system.
Direktiivi 2014/59/EL artikli 6 lõigetega 1 ja 2 on ette nähtud, et krediidiasutused ja investeerimisühingud peavad pädevale asutusele rahuldaval viisil tõendama, et on mõistlikult tõenäoline, et finantsseisundi taastamise kava rakendamisega ei kaasne märkimisväärset negatiivset mõju finantssüsteemile.
In addition, Article 6(2) of Directive 2014/59/EU requires the competent authorities to evaluate the extent to which the recovery plan, or specific options within it, could be implemented without causing any significant adverse effect on the financial system.
Lisaks on direktiivi 2014/59/EL artikli 6 lõikega 2 ette nähtud, et pädevad asutused hindavad, mil määral saab finantsseisundi taastamise kava või selle konkreetset valikuvõimalust rakendada nii, et sellega ei kaasneks märkimisväärset negatiivset mõju finantssüsteemile.
Recovery plans should therefore contain a description of external interconnectedness.
Seepärast peaksid finantsseisundi taastamise kavad sisaldama välise seotuse kirjeldust.
The second part of the strategic analysis should identify and assess possible recovery options.
Strateegilise analüüsi teises osas tuleks kindlaks määrata võimalikud finantsseisundi taastamise valikuvõimalused ja hinnata neid.
Recovery options available to the institution or the group should initially be described without reference to a specific scenario of financial stress.
Krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi jaoks kättesaadavaid finantsseisundi taastamise valikuvõimalusi tuleks algselt kirjeldada ilma viideteta konkreetsetele stressistsenaariumidele.
These are a means to enhance general crisis-preparedness and assist the institution or the group in reacting flexibly to a crisis.
Need on vahendid, millega suurendatakse üldist valmisolekut kriisiks ning aidatakse krediidiasutustel ja investeerimisühingutel või konsolideerimisgruppidel kriisile paindlikult reageerida.
The strategic analysis should then set out how recovery options have been tested against specific scenarios of financial stress in order to tentatively assess which recovery options would be efficient in each of these scenarios, thereby providing a practical test of the efficiency of recovery options and of the adequacy of the indicators.
Seejärel tuleks strateegilises analüüsis kirjeldada, kuidas on finantsseisundi taastamise valikuvõimalusi testitud erinevate stressistsenaariumidega, et hinnata, millised finantsseisundi taastamise valikuvõimalused oleksid erinevate stsenaariumide puhul tõhusad; see võimaldaks praktiliselt testida finantsseisundi taastamise valikuvõimaluste tõhusust ja näitajate sobivust.
Recovery options should include measures which could be taken by the institution where the conditions for early intervention under Article 27 of Directive 2014/59/EU are met.
Finantsseisundi taastamise kavad peavad sisaldama meetmeid, mida krediidiasutus või investeerimisühing võib võtta, kui direktiivi 2014/59/EL artikli 27 kohased varase sekkumise tingimused on täidetud.
Communication of the recovery plan is crucial to implementing it effectively and to avoiding adverse effects on the financial system.
Finantsseisundi taastamise kava kohta teabe vahetamine on esmatähtis, et tagada kava tulemuslik rakendamine ja hoida ära kahjulik mõju finantssüsteemile.
A recovery plan should therefore also contain a section on communication and disclosure to address both internal communication to relevant internal bodies and the institution or group's staff, and external communication.
Seepärast peaks finantsseisundi taastamise kava sisaldama teavitamise ja avalikustamise jagu, mis käsitleb sisemist teabe vahetamist asjaomaste organisatsioonisiseste organite ja krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi töötajate vahel ning välissuhtlust.
A recovery plan could imply changes to the business organisation of the institution, either to facilitate the update of the plan and its implementation in the future, to monitor indicators, or because the process has identified some impediments complicating the implementation of recovery options.
Finantsseisundi taastamise kavaga võidakse ette näha krediidiasutuse või investeerimisühingu äristruktuuri muutmine, et hõlbustada kava ajakohastamist ja selle rakendamist tulevikus ning jälgida näitajaid või kuna protsessi käigus tuvastati mõned takistused, mis piiravad finantsseisundi taastamise valikuvõimaluste rakendamist.
Those organisational preparatory and follow-up actions to be taken by the institution or the group should be described in the recovery plan in order to facilitate effective assessment of whether its implementation is reasonably likely, and to facilitate monitoring of its implementation by the institution or the group, and by competent authorities.
Kõnealuseid krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi võetavaid organisatsioonilisi ettevalmistavaid ja järelmeetmeid tuleks kirjeldada finantsseisundi taastamise kavas, et tulemuslikult hinnata, kas kava rakendamine on mõistlikult tõenäoline, ja hõlpsamini jälgida kava rakendamist krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi ja pädevate asutuste poolt.
It is essential to specify the minimum criteria that a competent authority must take into consideration when assessing recovery plans drawn up by institutions as provided for in Article 6(2) and Article 8(1) of Directive 2014/59/EU.
Esmatähtis on määrata kindlaks miinimumkriteeriumid, mille alusel peavad pädevad asutused vastavalt direktiivi 2014/59/EL artikli 6 lõikele 2 ja artikli 8 lõikele 1 hindama krediidiasutuse või investeerimisühingu koostatud finantsseisundi taastamise kavu.
Article 16 of Regulation (EU) No 1093/2010 of the European Parliament and of the Council [3] empowers the European Banking Authority (EBA) to issue guidelines to ensure the common, uniform and consistent application of Union law and requires that competent authorities and financial institutions to which such guidelines are addressed make every effort to comply with such guidelines.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1093/2010 [3] artikliga 16 on antud Euroopa Järelevalveasutusele (EBA) õigus töötada välja suunised, et tagada liidu õigusaktide ühtne ja järjepidev kohaldamine, ja ette nähtud, et pädevad asutused ja finantseerimisasutused, kellele selliseid suuniseid on suunatud, teevad selliste suuniste järgimiseks kõik endast oleneva.
Since Directive 2014/59/EU mandates the EBA to issue guidelines in accordance with Article 16 of Regulation (EU) No 1093/2010, to specify further certain aspects of the Directive, competent authorities should take into account in accordance with that Article, the guidelines on scenarios for recovery planning and indicators to be included in recovery plans issued by EBA by making every effort to comply with those guidelines in line with Article 16(3) of Regulation (EU) No 1093/2010.
Kuna direktiiviga 2014/59/EL on EBA-le antud volitused esitada vastavalt määruse (EL) nr 1093/2010 artiklile 16 suunised direktiivi teatavate aspektide täpsustamiseks, peaksid pädevad asutused võtma vastavalt kõnealusele artiklile arvesse EBA esitatud suuniseid, mis käsitlevad finantsseisundi taastamise kavandamise stsenaariume ja näitajaid, mida finantsseisundi taastamise kavad peavad sisaldama, võttes vastavalt määruse (EL) nr 1093/2010 artikli 16 lõikele 3 selliste suuniste järgimiseks mis tahes meetmeid.
The objective of recovery planning, as set out in Directive 2014/59/EU, is to identify options to maintain or restore the viability and financial position of an institution or group when it is subject to severe stress.
Direktiivi 2014/59/EL kohase finantsseisundi taastamise kavandamise eesmärk on määrata kindlaks valikuvõimalused krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi jätkusuutlikkuse ja finantsseisundi säilitamiseks või taastamiseks stressiolukorras.
The criteria for assessing a recovery plan should therefore seek to ensure that the plan is appropriate to the entities it covers and that the plan and the options identified in it are viable and can be implemented in due course.
Finantsseisundi taastamise kava hindamise kriteeriumid peaksid seega tagama, et kava on asjaomaste üksuste jaoks sobiv ning et kava ja selles kindlaks määratud valikuvõimalused on jätkusuutlikud ja et neid saab õigel ajal rakendada.
The exact matters that the competent authority must assess will depend on the content and extent of the recovery plan.
Konkreetsed küsimused, mida pädev asutus peab hindama, sõltuvad finantsseisundi taastamise kava sisust ja ulatusest.
Uniform rules concerning the minimum criteria to be assessed should be laid down in order to take into account the ability of competent authorities to impose simplified obligations for certain institutions regarding the contents and details of recovery plans, in accordance with Article 4 of Directive 2014/59/EU.
Tuleks sätestada ühtsed eeskirjad, mis käsitlevad hindamise aluseks olevaid miinimumkriteeriume, et võtta arvesse pädevate asutuste õigust kehtestada vastavalt direktiivi 2014/59/EL artiklile 4 teatavatele krediidiasutustele ja investeerimisühingutele lihtsustatud kohustused seoses finantsseisundi taastamise kavade sisu ja üksikasjadega.
Where appropriate, additional criteria should be specified that apply to the assessment of group recovery plans in order to reflect the additional requirements set out in Directive 2014/59/EU that apply to such plans.
Vajaduse korral tuleks ette näha täiendavad kriteeriumid, mida kasutatakse konsolideerimisgrupi finantsseisundi taastamise kava hindamiseks, et kajastada täiendavaid nõudeid, mida direktiivi 2014/59/EL kohaselt selliste kavade suhtes kohaldatakse.
Recovery plans should be complete and contain all information required by Directive 2014/59/EU, including elements further specified in this Regulation.
Finantsseisundi taastamise kavad peaksid olema täielikud ja sisaldama direktiiviga 2014/59/EL ette nähtud kogu teavet, sealhulgas käesolevas määruses täpsustatud elemente.
The plans should also be comprehensive, including sufficient detail and a sufficient range of options for the circumstances of the entity or entities they cover.
Samuti peaksid kavad olema kõikehõlmavad ja piisavalt üksikasjalikud ning sisaldama piisavalt erinevaid valikuvõimalusi seoses asjaomase üksuse või üksuste asjaoludega.
Requirements for the content of resolution plans should take account of ongoing work to coordinate these developments at a global level through the Financial Stability Board.
Kriisilahenduse kavade sisu nõuetes tuleks võtta arvesse käimasolevat tööd, mille eesmärk on koordineerida finantsstabiilsuse nõukogu kaudu kõnealuseid suundumusi üleilmsel tasandil.
Standards for the content of resolution plans and the assessment of resolvability should be sufficiently flexible to take account of the circumstances of the institution or group being considered, to ensure that plans are targeted and useful for the implementation of resolution strategies.
Kriisilahenduse kavade sisu ja kriisilahenduskõlblikkuse hindamise nõuded peaksid olema piisavalt paindlikud, et võtta arvesse asjaomase krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi asjaolusid, tagamaks, et kavad on kriisilahendusstrateegiate rakendamiseks sihipärased ja kasulikud.