natgillin/translations-raw huggingface dataset:
However, on the basis of the information provided by the GoI and the exporting producer, the Commission established that by means of a number of Rates Circulars issued by the GoI, the GoI continues to apply during and after the IP different freight charges to the transportation of iron ore for domestic consumption and for export to the advantage of domestic consumption [37].
Kõrgemal väärtusahelas tuleks valitsuse poliitikat ning tollimaksude struktuuri kavandada selliselt, et need stimuleeriksid terase lisaväärtuse loomist, selle asemel, et terast tooraine kujul eksportida.”
In particular, a distance based charge applies to exports, while under certain conditions, domestic consumption is exempted from this charge.
(lk 67, punkt 13.72) (rõhuasetus lisatud).
Therefore, the Commission rejected the claim.
ECL vaidlustas pärast järelduste avalikustamist komisjoni viited esspool nimetatud dokumentidele.
These two measures together constitute a targeted export restraint, basically established in 2007/2008 and further expanded in March and December 2011 with the increases in the rate of the export tax on iron ore.
Esiteks väitis ta, et terasetööstuse töörühma aruandel ei ole õiguslikku väärtust, kuna see on üksnes mõnede üksikisikute arvamus või hinnang ning India valitsus ei ole dokumenti kinnitanud.
The following policy documents show, on the one hand, the existence of a policy objective to support the ductile pipes industry, and, on the other hand, the GoI satisfaction to have achieved its objectives so far:
Teiseks väitis ta, kaheteistkümnendat viisaastakukava on valesti tsiteeritud, kuna see sisaldas näiteks soovitust, et „rauamaagi suuremahuline eksport on tõstatanud tõsiseid küsimusi selle kättesaadavusest tulevikus. […] Kiiresti on vaja tegeleda keskkonna halvenemise, ümberasustatud elanike, transpordi kitsaskohtade ja muude probleemidega.”
The report of the Working Group on Steel Industry for the 12th five-year plan, issued in November 2011 [38] states explicitly that:
Esimese väite osas on komisjon seisukohal, et kuigi terasetööstuse töörühma aruanne ei ole valitsuse dokument, kirjeldab see India rauamaagitööstuse olukorda ja selle suhtes kohaldatavat valitsuse poliitikat.
‘The Ministry has taken measures to discourage export by imposing higher tariffs and special levies’ (page 16),
Eksperdirühma kuulusid teiste hulgas valitsuse ja tootmisharu esindajad [40] ning on põhjust arvata, et nad olid teadlikud valitsuse kehtivast poliitikast ja tootmisharu olukorrast.
‘At present export of iron ore is being discouraged through higher tariff levels.
Teise väite osas ei ole komisjon kunagi väitnud, et kõnealune viisaastakukava piirdus tema poolt tsiteeritud rauamaaki käsitlevate poliitiliste eesmärkide ja soovitustega.
It is essential to continue with this policy and if required the tax rates may further be jacked up.
Soovitused, millele eksportiv tootja osutab, on seotud väidetava ebaseadusliku kaevandamise ja keskkonnarikkumistega, mis olid suureks probleemiks aruande koostamise ajal.
At the same time, there is a need to closely monitor the export of iron ore to make sure that higher tariffs alone can effectively tackle the issue of conservation of resources for domestic use.
Probleemi käsitleti mitmes kohtuotsuses kaevanduste sulgemise kohta näiteks Karnataka, Odisha ja Goa osariikides.
Additional measures such as higher freight rate on export cargo, increase in inland freight rate etc. and other administrative measures may also be considered’ (point 3.6.3.3 on page 46);
Asjaolu, et poliitikaga püütakse saavutada ka keskkonnaeesmärki ei muuda olematuks selle peamist majanduslikku eesmärki.
‘During 2010-2011, export of iron ore declined mainly due to the ban on exports by Karnataka and the fiscal measures taken by the Central Government for restricting export of iron ore from the country…The high export demand in the past several years has driven up the production base in the country, leading to an output level far above domestic demand.
See on täielikult vastuvõetav, et valitsuse poliitika püüab samaaegselt täita kahte eesmärki.
Government has taken several important initiatives to discourage excessive mining to satisfy growing export market.
Seepärast lükkas komisjon need väited tagasi.
These have so far included imposition of fiscal measures such as export duty, increasing railway freight for exports, etc.’ (points 4.2.5.2 and 4.2.5.4 on page 57);
ECL väitis veel, et alates 1950. aastast eksisteerinud India plaanikomitee, mis koostas viisaastakukavasid, saadeti 1. jaanuaril 2015 laiali ning viisaastakukavade koostamine lõpetati.
‘Long-term policy measures for curbing iron ore exports should aim at attracting investment in steel-making capacity so that value addition and export of finished products are promoted.
Lisatud veebisaidi [41] kohaselt on plaanikomitee tõepoolest laiali saadetud [42].
In the short and more immediate time frame the same may be achieved by taking recourse to appropriate fiscal measures.
Viisaastakukavade võimalik lõppemine pärast 2017. aastat ei mõjuta siiski järeldust, et selle ajani kava kehtib.
At present export of iron ore from the country is discouraged through: (i) imposition of an export duty of 20 % ad-valorem on iron ore; and (ii) charging of significantly higher railway freight on iron ore meant for export.
ECL tsiteeris veel terasetööstuse töörühma aruande seda osa, kus väideti, et valitsus ei sekku rauamaagi hindadesse ning need kujunevad turuhindade mõjul, ning et rauamaagi kodumaised hinnad muutuvad koos rahvusvaheliste hindadega [43].
These measures have contributed to reduction in iron ore prices in the domestic market as compared to the international market and played a vital role in making available iron ore to domestic industries at competitive prices.
Suunatud ekspordipiirangud ei kaota turujõude täielikult India kodumaiselt turult, kuid neil on tõsine mõju – nad vähendavad eksporti ja sunnivad turuosalisi müüma oma kaupa madalama hinnaga, kui nad oleksid võinud saada asjaomase poliitika puudumisel.
To effectively discourage export of iron ore from the country, it is recommended that appropriate fiscal measures should be designed and calibrated on a continuous basis in line with the exigencies of the ore market — both domestic and international’ (point 4.2.6.5 on page 60). (emphasis added).
See järeldus ei ole vastuolus aruandes esitatud tõdemusega, et rauamaagi kodumaised hinnad on muutunud koos rahvusvaheliste hindadega.
The 12th five-year plan [39] (2012-2017) confirms the policy statements of the report of the Working Group on Steel Industry:
Tõepoolest, India eksport ja import ei ole täielikult keelatud.
‘Some natural resources like good-quality coal and iron ore are becoming short in supply in the global economy with growing demand from developing economies especially China and now India.
Seepärast on vältimatu, et rahvusvahelistel hindadel on teatav mõju India kodumaistele hindadele.
Domestic availability of some of these raw materials provides us a competitive advantage which we should leverage to build domestic industries that add value to these resources, thus creating additional jobs and improving our trade balance.
See aga ei tähenda, et kodumaised hinnad on samal tasemel rahvusvaheliste hindadega või neist kõrgemad.
Going further up the value change Government policies and duty structure should be designed in a way to incentivise value addition of steel rather than exporting steel in raw material form.’ (page 67, paragraph 13.72) (emphasis added).
Seepärast lükati kõnealune väide tagasi.
After disclosure, ECL challenged the Commission's referral to the documents above.
Selliste suunatud ekspordipiirangute kehtestamisega (eriti ekspordimaksude ja kahesuguse kaubaveo poliitika abil) asetab India valitsus rauamaaki kaevandavad äriühingud majanduslikult ebamõistlikku olukorda, mis sunnib neid müüma oma kaupa madalama hinnaga, kui nad oleksid võinud saada asjaomase poliitika puudumisel.
First, it argued that the Report of the Working Group on Steel Industry had no legal value as it was just an opinion or assessment of some individuals and it was not Government endorsed document.
India valitsuse „roll oli aktiivsem kui lihtsalt julgustamine”, nagu eeldas apellatsioonikogu [44].
Second, it stated that the 12th five-year plan was incorrectly quoted as it contained, for example, a recommendation that ‘large scale exports of iron ore have raised serious concerns about the future availability. […] there is an urgent need to address the problems of degradation of the environment, displaced population, transportation bottleneck and so on.’
India valitsuse poolt kasutusele võetud meetmed piiravad rauamaaki kaevandavate äriühingute tegevusvabadust, seades faktiliselt piirangud nende toote müügi sihtkohtade ja hinna suhtes tehtavatele äriotsustele.
On the first argument, the Commission is of the view that, although the Report of the Working Group on Steel Industry is not issued by the Government, it describes the status of the Indian iron ore industry and the Government policy applied to it.
Äriühingutel on oma sissetuleku suurendamine takistatud, kuna kõnealuste meetmetega on tulu on oluliselt vähendatud.
Indeed, the working group was composed of, among others, government and industry representatives [40] and it is reasonable to consider that they are well-informed about the existing government policies and the situation of the industry.
Poliitiline avaldus 2005. aasta Dangi aruandes, mille kohaselt „kindlustatud juurdepääs omamaistele rauamaagivarudele maailmahindadest odavama hinnaga tuleb säilitada, seda tuleb tugevdada ning võimendada” (vt põhjendus (145)) ning sellele järgnevad järeldused kaheteistkümnendas viisaastakukavas, et „mõnede toorainete kättesaadavus kodumaal annab meile konkurentsieelise” [45] näitavad samuti, et India valitsus ei oota, et rauamaaki kaevandavad äriühingud omamaist tootmist oluliselt vähendaksid, vaid et nad jätkaksid stabiilselt omamaise rauamaagi pakkumist.
Concerning the second argument, the Commission had never claimed that this five year plan was limited to the policy objectives and recommendations it quoted concerning iron ore.
Need ootused täideti, nagu India valitsus ise märgib kaheteistkümnenda viisaastakukava aruandes, mida tsiteeritakse põhjenduse (158) neljandas taandes, nagu ka teraseministeeriumi avaldustes, millele viidatakse põhjendustes (174)–(176).
The recommendations the exporting producer is referring to are related to allegations of illegal mining and environmental violations which were an important problem at the time when the report was issued.
Väite kohta, et India valitsus lubas rauamaagi tootjatel kohandada oma tootmismahte vastavalt nõudlusele, mis oli mõjutatud India valitsuse poolt kehtestatud suunatud ekspordipiirangutest, ei leidu ühtki kirjalikku tõendusmaterjali.
This was addressed by the numerous court decisions to close mines for instance in the states of Karnataka, Odisha and Goa.
Vastupidi, vabaturu tingimustes on teadaolevalt mõistlik eeldada, et rauamaaki kaevandavad äriühingud ei laseks tühja minna algselt tehtud märkimisväärse suurusega investeeringutel ning kõrgel tasemel fikseeritud hindadel, ja vähendaksid toodangu mahtu lihtsalt selleks, et vältida ülepakkumist ning sellele järgnevat survet hindade langetamiseks omamaisel turul, mille on põhjustanud India valitsuse meetmed.
The fact that the policy pursues an additional environmental objective does not nullify the primary economic objective.
Seega julgustab India valitsus rauamaagitootjaid omamaise turu varustamise eesmärgil oma tootmist säilitama, vaatamata asjaolule, et ratsionaalne turustaja kohandaks oma toodangu mahtu olukorras, kus eksport ei ole soodustatud.
Rather, it is perfectly acceptable that a government policy pursues two objectives at the same time.
Nende meetmetega mõjutab India valitsus rauamaaki kaevandavaid äriühinguid rauamaaki Indias hoidma, kuna nad ei saa müüa paremate hindadega, mis kehtiksid Indias juhul, kui kõnealuseid meetmeid ei eksisteeriks.
Consequently, the Commission rejected these claims.
Selles mõttes on sisendi tootjad valitsuse poolt „volitatud” pakkuma kaupu omamaistele rauamaagi kasutajatele, st terasetootjatele, k.a keragrafiitmalmist torude tootjatele, tegelikust maksumusest väiksema tasu eest.
ECL also submitted that the Planning Commission of India existing since 1950 which formulated the five-year plans was dissolved on 1 January 2015 and that there will no longer be five-year plans.
Rauamaaki kaevandatavatele äriühingutele on tehtud ülesandeks kunstliku, eraldatud ja madalate hindadega siseturu loomine Indias.
From the provided website [41] it appears that the Planning Commission has been indeed dissolved [42].
Teiste sõnadega – suunatud ekspordipiiranguid rakendades India valitsus teab, kuidas rauamaagi tootjad meetmetele reageerivad ja mis tagajärjed sellest tulenevad.
However, a possible expiration of the Five Year Plan after 2017 does not affect the finding that the plan will remain in place until then.
Kõnealused tootjad võivad, reageeringuna ekspordipiirangutele, veidi küll vähendada siseturule tootmist, ent nad ei pane tootmist kinni ega kohanda seda väga väikeseks.
Finally, ECL quoted another part of the Report of the Working Group on Steel Industry where it was stated that iron ore prices are ‘free from government intervention’ and ‘are determined by […] market forces’; in addition, ‘domestic iron ore prices have generally moved in tandem with the international prices.’ [43]
Selle asemel, nagu põhjenduses (169) on selgitatud, kohandatakse kaevandussektoris tootmist vaid vähesel määral, mille tulemusena siseturu hinnad langevad.
The targeted export restraints do not eliminate the market forces altogether on the Indian domestic market but have serious effects with regards to reducing exports and inducing market operators to sell their goods for a lower price than they could obtain in the absence of this policy.
Sellega seoses tehakse mõju kindlaks eelnevalt ja mitte järgnevalt, ja seetõttu ei ole mõju „tahtmatu”.
This finding does not contradict the assertion made by the report that domestic iron ore prices have generally moved with the international prices.
On olemas „tõendatav seos” poliitika ning asjaomaste eraõiguslike asutuste käitumise vahel, kes tegutsevad vahendajatena valitsuse poliitika elluviimisel, mis näeb ette rauamaagi pakkumise keragrafiitmalmist torude tootmisharule tegelikust maksumusest väiksema tasu eest.
Indeed, exports and imports of India have not been banned altogether.
India valitus ise kinnitab oma suunatud ekspordipiirangute poliitika edu.
Therefore, it is inevitable that international prices have some impact on Indian domestic prices.
2013. aastal avaldas teraseministeeriumi juures tegutsev kivisöe ja terase alaline komitee oma kolmekümne kaheksanda aruande, mille sisuks oli „ülevaade ekspordist või rauamaagipoliitika” [46].
This, however, does not mean that domestic prices are at the same or higher level than international prices.
Vastuseks komitee küsimusele teatas teraseministeerium, et „kuigi kodumaise tööstuse tarve rauamaagi järele on siseturul alates aastatest 2004–2005 järjest kasvanud, on rauamaagi tootmine alati ületanud sisetarbimist, ja seda just riigi ekspordile suunatud rauamaagi tootmise tõttu.
Consequently, this claim was rejected.
Siiski, selleks et parandada rauamaagi kättesaadavust omamaistele raua- ja terasetootjatele, ning et säilitada rauamaaki pikaajaliselt omamaiseks tarbeks tulevikus, on võetud rauamaagi ekspordi vältimiseks fiskaalmeetmeid ja praegu kehtib 30 %-line väärtuseline ekspordimaksumäär kõikidele rauamaagi liikidele (v.a graanulid), mis on viinud ekspordi olulise vähenemiseni aastatel 2011–2012 ning jooksval aastal” (punkt 2.7, lk 14).
By imposing such targeted export restraints (in particular through export taxes and the dual freight policy), the GoI puts Indian iron ore mining companies into an economically irrational situation, which induces them into selling their goods for a lower price than they could obtain in the absence of this policy.
Teraseministeerium esitas väliskaubanduspoliitika kavas rauamaagi eksporti puudutavad olulisemad punktid (punkt 4.13, lk 23), sealhulgas järgmised:
The GoI took a ‘more active role than mere acts of encouragement’, as required by the Appellate Body [44].
üle 64 %-lise rauasisaldusega rauamaagi eksport toimub äriühingu Metal and Mineral Trading Company (MMTC) kaudu ning väliskaubanduse peadirektoraadi poolt väljastatud lubade alusel;
The measures taken by the GoI restrict the freedom of action of the iron ore mining companies by limiting in practice their business decision as to where to sell their product and at what price.
Bailadilast Chhattisgarhist pärit kõrgekvaliteedilist rauamaaki (rauasisaldus üle 64 %) on lubatud eksportida piiratud mahus, eelkõige seoses vajadusega rahuldada esmajärjekorras omamaine nõudlus.
They are prevented from maximising their income as their proceeds are harshly reduced by those measures.
Ekspordimahud ei tohi aastas ületada 1,81 miljonit tonni tükkidena ja 2,71 miljonit tonni peene fraktsiooniga rauamaagina.
The policy statement in the Dang report of 2005 that ‘assured access to indigenous iron ore supplies at a discount to world prices must be preserved, nurtured and fully leveraged’ (see recital 145 above) and the subsequent finding in the 12th five-year plan that ‘Domestic availability of some of these raw materials provides us a competitive advantage’ [45] also show that the GoI expects the iron ore mining companies not to dramatically reduce domestic output but to maintain a stable supply of domestic iron ore.
Teraseministeerium teatas komiteele veel, et „seoses väärtuselise ekspordimaksu suurenemisega 20 %-ni alates 1. märtsist 2011 vähenes rauamaagi eksport umbes 37 %, 61,74 miljonile tonnile aastatel 2011–2012, võrreldes 97,66 miljoni tonniga aastatel 2010–2011.
These expectations were fulfilled as the GoI itself observed in the report for the 12th five-year plan cited in the fourth indent in recital 158 as well as in the statements made by the Ministry of Steel referred to in recitals 174 to 176 below.
Seoses järgmise rauamaagi väärtuselise ekspordimaksu tõusuga 30 %-ni alates 30. detsembrist 2011 vähenes eksport veelgi.
Further, nothing on the record supports the proposition that the GoI permitted iron ore producers to freely adapt their output to the demand as affected by the GoI's targeted export restraints.
2012.–2013. aasta esimese poolaasta jooksul vähenes eksport rohkem kui 50 %, 14,4 miljonile tonnile võrrelduna 30,75 miljoni tonniga eelmise aasta samal perioodil.
On the contrary, it is well-known that operating in a free market system it is reasonable to assume that iron ore mining companies would not frustrate significant initial investments and high fixed costs by lowering the production output just in order to avoid oversupply and subsequent downward pressure on domestic prices pursuant to the GoI's measures.
Teraseministeerium on regulaarselt kõnealuse teema rahandusministeeriumi ees üles tõstnud, et määrata rauamaagile sobiv ekspordimaks selleks, et selle eksporti tõhusalt takistada ning parandada selle kättesaadavust kodumaisele raua- ja terasetootmisharule taskukohase hinnaga” (p 4.19, lk 26).
Thus, iron ore producers are encouraged by the GoI to maintain production to supply the domestic market even if a rational supplier would adapt its output in a situation where exports have been dis-incentivised.
Kokkuvõttes leidis komisjon, et valitsus oli volitanud kaevandusettevõtteid ellu viima oma eraldatud siseturu loomise poliitikat ning pakkuma rauamaaki omamaistele raua- ja terasetootjatele tegelikust maksumusest väiksema tasu eest.
Therefore, through those measures the GoI induces the iron ore mining companies to keep the iron ore in India because they cannot sell at better prices which would prevail in India absent these measures.
Eraõiguslike asutuste volitamine alusmääruse artikli 3 lõike 1 tähenduses
In this sense, the input producers are ‘entrusted’ by the government to provide goods to the domestic users of iron ore, i.e. steel manufacturers, including the ductile pipes producers for less than adequate remuneration.
Seejärel kaalus komisjon, kas India rauamaaki kaevandavad äriühingud on volitatud India valituse poolt alusmääruse artikli 3 lõike 1 punkti a alapunkti iv tähenduses.
The iron ore mining companies are given the responsibility to create an artificial, compartmentalised, low-priced domestic market in India.
Kõnealused kaks India eksportivat tootjat ostsid suurema osa rauamaagist eraettevõtjatelt, v.a väike kogus rauamaaki, mis osteti äriühingult National Mineral Development Corporation (NMDC), mis on üks suuremaid turuosalisi ning India valitsuse omanduses.
In other words, when applying the target export restraints, the GoI knows how the iron ore producers will respond to the measures and what consequences will result from them.
Ilma et see piiraks küsimust, kas India valitsus kontrollib sisuliselt NMDCd alusmääruse artikli 2 punkti b tähenduses, mis on käesoleva uurimise seisukohast ebaoluline, leiab komisjon, et kõik rauamaaki kaevandavad äriühingud, vaatamata sellele, kas nad on riigi omanduses või mitte, on eraõiguslikud asutused, mis olid volitatud India valitsuse poolt alusmääruse artikli 3 lõike 1 punkti a alapunkti iv tähenduses pakkuma rauamaaki tegelikust maksumusest väiksema tasu eest.
While these producers may lower their domestic production a bit to respond to the export restraint, they would not shut it down or adapt it to a very low level.
Rauamaagi pakkumine rauamaaki kaevandavate äriühingute poolt tegelikust maksumusest väiksema tasu eest
Rather, as explained in recital 169 in the mining sector the adaptation of their production will remain moderate, which results in lower domestic prices.
Järgmise sammuna kontrollis komisjon, kas rauamaaki kaevandavad äriühingud on ka tegelikult ellu viinud eespool nimetatud valitsuse poliitikat ja pakkunud rauamaaki tegelikust maksumusest väiksema tasu eest.
In this regard, the effects are established on an ex ante, not ex post basis and are therefore not ‘inadvertent’.
Selleks oli vaja teha detailne India turu arenguid käsitlev analüüs ja võrdlus sobiva võrdlusalusega.
There is a clear ‘demonstrable link’ between the policy and the conduct of private bodies involved, which are acting as a proxy for the Government to carry out its policy of providing iron ore for less than adequate remuneration to the ductile pipes industry.
Läbi suunatud ekspordipiirangute ja muude seotud meetmete sundis India valitsus kaevandusettevõtteid müüma siseturul odavama hinna eest kui muidu (st kui neid meetmeid ei oleks, oleksid kaevandusettevõtted eksportinud rauamaaki kõrgema hinna eest).
The GoI itself acknowledges the success of its targeted export restraints policy.
Kaevandusettevõtted ei teinud seda siiski India valitsuse poliitika tõttu, mis soosib järgmise etapi tootmisharusid, k.a keragrafiitmalmist torude tootmisharu.
In 2013 the standing committee on Coal and Steel within the Ministry of Steel issued its thirty-eight report on ‘review of export or iron ore policy’ [46].
Rauamaagi tootmist, tarbimist, importi ja eksporti käsitlevad andmed on aastate lõikes järgmised [47]:
In reply to a question from the committee, the Ministry of Steel informed that ‘although domestic consumption of iron ore by the domestic industries have shown an increasing trend since 2004-2005, the production of iron ore has always been much higher than the domestic consumption, due to export-led production of iron ore in the country.
2006–2007
However, to improve availability of iron ore for the domestic iron and steel industry and to conserve iron ore for future long term domestic requirement, fiscal measures have been taken to discourage export of iron ore and presently, export duty at the rate of 30 % ad valorem is levied on all varieties of iron ore (except pellets), which has resulted in significant decrease in exports during 2011-2012 and the current year’ (point 2.7 on page 14).
2007–2008
The Ministry of Steel submitted highlights of Foreign Trade Policy regarding export of iron ore (point 4.13 on page 23), including:
2008–2009