natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It should apply from the moment when a person is suspected or accused of having committed a criminal offence, or an alleged criminal offence, and, therefore, even before that person is made aware by the competent authorities of a Member State, by official notification or otherwise, that he or she is a suspect or accused person.
Seda tuleks kohaldada alates hetkest, kui isikut kahtlustatakse või süüdistatakse kuriteo või väidetava kuriteo toimepanemises, ja seega veel enne seda, kui liikmesriigi pädevad asutused on kõnealusele isikule ametlikult teatanud või mõnel muul viisil teatavaks teinud, et ta on kahtlustatav või süüdistatav.
This Directive should apply at all stages of the criminal proceedings until the decision on the final determination of whether the suspect or accused person has committed the criminal offence has become definitive.
Käesolevat direktiivi tuleks kohaldada kriminaalmenetluse kõigis menetlusstaadiumites kuni otsuse tegemiseni selle kohta, kas kahtlustatav või süüdistatav on kuriteo toime pannud, ja see otsus on muutunud lõplikuks.
Legal actions and remedies which are available only once that decision has become definitive, including actions before the European Court of Human Rights, should not fall within the scope of this Directive.
Käesoleva direktiivi kohaldamisalasse ei peaks kuuluma menetlused ja õiguskaitsevahendid, mida saab kasutada alles siis, kui asjaomane otsus on muutunud lõplikuks, sealhulgas menetlus Euroopa Inimõiguste Kohtus.
This Directive acknowledges the different needs and levels of protection of certain aspects of the presumption of innocence as regards natural and legal persons.
Käesolevas direktiivis arvestatakse, et süütuse presumptsiooni teatavad aspektid hõlmavad füüsiliste ja juriidiliste isikute puhul eri vajadusi ja kaitsetasemeid.
As regards natural persons, such protection is reflected in well-established case-law of the European Court of Human Rights.
Füüsiliste isikute puhul on sellist kaitset kajastatud Euroopa Inimõiguste Kohtu väljakujunenud praktikas.
The Court of Justice has, however, recognised that the rights flowing from the presumption of innocence do not accrue to legal persons in the same way as they do to natural persons.
Euroopa Kohus on siiski tunnistanud, et süütuse presumptsiooni teatavad aspektid ei mõjuta juriidilisi isikuid samamoodi kui füüsilisi isikuid.
At the current stage of development of national law and of case-law at national and Union level, it is premature to legislate at Union level on the presumption of innocence with regard to legal persons.
Võttes arvesse liikmesriikide õiguse ning liikmesriikide ja liidu kohtupraktika praegust seisu, on juriidiliste isikute süütuse presumptsiooni käsitleva õigusakti väljatöötamine liidu tasandil enneaegne.
This Directive should not, therefore, apply to legal persons.
Käesolevat direktiivi ei tuleks seetõttu kohaldada juriidilistele isikutele.
This should be without prejudice to the application of the presumption of innocence as laid down, in particular, in the ECHR and as interpreted by the European Court of Human Rights and by the Court of Justice, to legal persons.
See ei tohiks piirata süütuse presumptsiooni kohaldamist juriidilistele isikutele, nagu on sätestatud eelkõige konventsioonis ning nagu on seda tõlgendanud Euroopa Inimõiguste Kohus ja Euroopa Kohus.
The presumption of innocence with regard to legal persons should be ensured by the existing legislative safeguards and case-law, the evolution of which is to determine whether there is a need for Union action.
Juriidiliste isikute süütuse presumptsiooni tuleks tagada olemasolevate õiguslike tagatiste ja kohtupraktikaga, mille edasine areng peaks otsustama vajaduse liidu meetme järele.
The presumption of innocence would be violated if public statements made by public authorities, or judicial decisions other than those on guilt, referred to a suspect or an accused person as being guilty, for as long as that person has not been proved guilty according to law.
Süütuse presumptsiooni põhimõtet rikutaks, kui ametiasutuse avalikus avalduses või kriminaalmenetluses tehtud otsuses (välja arvatud see, milles otsustatakse süü küsimus) osutatakse kahtlustatavale või süüdistatavale kui süüdlasele, ilma et kõnealuse isiku süüd oleks seaduse kohaselt tõendatud.
Such statements and judicial decisions should not reflect an opinion that that person is guilty.
Nimetatud avaldused ja kriminaalmenetluses tehtud otsused ei tohiks viidata sellele, et kõnealune isik on süüdi.
This should be without prejudice to acts of the prosecution which aim to prove the guilt of the suspect or accused person, such as the indictment, and without prejudice to judicial decisions as a result of which a suspended sentence takes effect, provided that the rights of the defence are respected.
See ei tohiks piirata süüdistaja toiminguid, mille eesmärk on tõendada kahtlustatava või süüdistatava süüd, nagu süüdistus, ega kriminaalmenetluses tehtud otsuseid, mille alusel jõustub tingimisi karistus, tingimusel et järgitakse kaitseõigust.
This should also be without prejudice to preliminary decisions of a procedural nature, which are taken by judicial or other competent authorities and are based on suspicion or on elements of incriminating evidence, such as decisions on pre-trial detention, provided that such decisions do not refer to the suspect or accused person as being guilty.
See ei tohiks piirata ka menetluslikku laadi eelotsuseid, mida teevad kohtud või muud pädevad asutused ning mille aluseks on kahtlustused või süüstavad tõendid, näiteks otsused eelvangistuse kohta, tingimusel et sellistes otsustes ei osutata kahtlustatavale või süüdistatavale kui süüdlasele.
Before taking a preliminary decision of a procedural nature the competent authority might first have to verify that there are sufficient elements of incriminating evidence against the suspect or accused person to justify the decision concerned, and the decision could contain reference to those elements.
Enne menetluslikku laadi eelotsuse tegemist võib pädeval asutusel osutuda vajalikuks kõigepealt kontrollida, kas kahtlustatava või süüdistatava vastu on piisavalt süüstavaid tõendeid asjaomase otsuse põhjendamiseks, ning otsuses võib nendele tõenditele viidata.
The term ‘public statements made by public authorities’ should be understood to be any statement which refers to a criminal offence and which emanates from an authority involved in the criminal proceedings concerning that criminal offence, such as judicial authorities, police and other law enforcement authorities, or from another public authority, such as ministers and other public officials, it being understood that this is without prejudice to national law regarding immunity.
Mõistet „ametiasutuse avalik avaldus” tuleks käsitada kui mis tahes avaldust, mis viitab kuriteole ja mis pärineb kas kõnealuse kuriteo kriminaalmenetlusega seotud asutuselt, nagu kohus, politsei ja muu õiguskaitseasutus, või muult ametiasutuselt, nagu minister ja muu ametiisik, arvestades, et see ei mõjuta liikmesriikide puutumatust käsitlevat õigust.
The use of such reasons should be confined to situations in which this would be reasonable and proportionate, taking all interests into account.
Liikmesriigid peaksid võtma asjakohased meetmed, tagamaks, et meediale teabe andmisel ei osuta ametiasutused kahtlustatavale või süüdistatavale kui süüdlasele enne, kui nende isikute süü on seaduse kohaselt tõendatud.
In any event, the manner and context in which the information is disseminated should not create the impression that the person is guilty before he or she has been proved guilty according to law.
Selleks peaksid liikmesriigid teavitama ametiasutusi sellest, kui tähtis on võtta nõuetekohaselt arvesse süütuse presumptsiooni, kui nad annavad või avaldavad teavet meediale.
Member States should take appropriate measures to ensure that, when they provide information to the media, public authorities do not refer to suspects or accused persons as being guilty for as long as such persons have not been proved guilty according to law.
See ei tohiks piirata liikmesriikide õigust, mis kaitseb ajakirjandus- ja muu meedia vabadust.
To that end, Member States should inform public authorities of the importance of having due regard to the presumption of innocence when providing or divulging information to the media.
Pädevad asutused peaksid hoiduma esitlemast kahtlustatavat või süüdistatavat kohtus või avalikkuse ees süüdlasena selliste füüsilist vabadust piiravate meetmete abil nagu käerauad, klaaskastid, puurid ja jalarauad, välja arvatud juhul, kui selliseid meetmeid on vaja kasutada juhtumiga seotud konkreetsetel põhjustel, mis on seotud turvalisusega, sealhulgas eesmärgiga vältida seda, et kahtlustatav või süüdistatav vigastab iseend või teisi või kahjustab vara, või vältimaks seda, et kahtlustatav või süüdistatav põgeneb või suhtleb kolmandate isikute, näiteks tunnistajate või ohvritega.
This should be without prejudice to national law protecting the freedom of press and other media.
Võimalus kasutada füüsilise vabaduse piiramise meetmeid ei tähenda, et pädevad asutused peaksid tegema ametliku otsuse selliste meetmete kasutamise kohta.
The competent authorities should abstain from presenting suspects or accused persons as being guilty, in court or in public, through the use of measures of physical restraint, such as handcuffs, glass boxes, cages and leg irons, unless the use of such measures is required for case-specific reasons, either relating to security, including to prevent suspects or accused persons from harming themselves or others or from damaging any property, or relating to the prevention of suspects or accused persons from absconding or from having contact with third persons, such as witnesses or victims.
Kui see on teostatav, peaksid pädevad asutused ka hoiduma esitlemast kahtlustatavat või süüdistatavat kohtus või avalikkuse ees vanglariietes, et vältida muljet, et see isik on süüdi.
The possibility of applying measures of physical restraint does not imply that the competent authorities are to take any formal decision on the use of such measures.
Kahtlustatava ja süüdistatava süü tõendamise kohustus lasub süüdistajal ja iga kõrvaldamata kahtlus tõlgendatakse kahtlustatava või süüdistatava kasuks.
Where feasible, the competent authorities should also abstain from presenting suspects or accused persons in court or in public while wearing prison clothes, so as to avoid giving the impression that those persons are guilty.
Kui tõendamiskoormis ümber pöörataks (süüdistuselt kaitsele), rikutaks süütuse presumptsiooni, ilma et see piiraks kohtu volitusi tuvastada asjaolusid, kohtusüsteemi sõltumatust kahtlustatava või süüdistatava süü hindamisel ning kahtlustatava või süüdistatava kriminaalvastutust puudutavate faktiliste või õiguslike eelduste kasutamist.
The burden of proof for establishing the guilt of suspects and accused persons is on the prosecution, and any doubt should benefit the suspect or accused person.
Sellised eeldused peaksid jääma mõistlikkuse piiridesse, võttes arvesse asjaolude kaalukust ja säilitades kaitseõiguse, ning kasutatavad vahendid peaksid olema mõistlikult proportsionaalsed soovitava õiguspärase eesmärgi suhtes.
The presumption of innocence would be infringed if the burden of proof were shifted from the prosecution to the defence, without prejudice to any ex officio fact-finding powers of the court, to the independence of the judiciary when assessing the guilt of the suspect or accused person, and to the use of presumptions of fact or law concerning the criminal liability of a suspect or accused person.
Selliseid eeldusi peaks olema võimalik ümber lükata, igal juhul tuleks neid kasutada üksnes juhul, kui järgitakse kaitseõigust.
Such presumptions should be confined within reasonable limits, taking into account the importance of what is at stake and maintaining the rights of the defence, and the means employed should be reasonably proportionate to the legitimate aim pursued.
Eri liikmesriikides ei ole süüstavate ja süüst vabastavate tõendite otsimine mitte ainult süüdistaja, vaid ka kohtunike ja pädevate kohtute ülesanne.
Such presumptions should be rebuttable and in any event, should be used only where the rights of the defence are respected.
Liikmesriigid, kus ei kasutata võistlevat süsteemi, peaksid võima säilitada oma kehtiva süsteemi tingimusel, et see vastab käesolevale direktiivile ning muudele asjakohastele liidu ja rahvusvahelise õiguse sätetele.
In various Member States not only the prosecution, but also judges and competent courts are charged with seeking both inculpatory and exculpatory evidence.
Õigus vaikida on süütuse presumptsiooni oluline aspekt ja peaks kaitsma enesesüüstamise eest.
Member States which do not have an adversarial system should be able to maintain their current system provided that it complies with this Directive and with other relevant provisions of Union and international law.
Õigus ennast mitte süüstada on samuti süütuse presumptsiooni oluline aspekt.
The right to remain silent is an important aspect of the presumption of innocence and should serve as protection from self-incrimination.
Kahtlustatavat või süüdistatavat, kellel palutakse esitada oma seisukoht või vastata küsimustele, ei tohiks sundida esitama tõendeid või dokumente või teavet, mis võib viia enesesüüstamiseni.
The right not to incriminate oneself is also an important aspect of the presumption of innocence.
Õigust vaikida ja õigust ennast mitte süüstada tuleks kohaldada küsimustes, mis on seotud kuriteoga, mille toimepanekus isikut kahtlustatakse või süüdistatakse, ja mitte näiteks küsimustes, mis on seotud kahtlustatava või süüdistatava isiku tuvastamisega.
Suspects and accused persons should not be forced, when asked to make statements or answer questions, to produce evidence or documents or to provide information which may lead to self-incrimination.
Õigus vaikida ja õigus ennast mitte süüstada tähendavad seda, et pädevad asutused ei tohiks sundida kahtlustatavat või süüdistatavat andma teavet, kui need isikud ei soovi seda teha.
The right to remain silent and the right not to incriminate oneself should apply to questions relating to the criminal offence that a person is suspected or accused of having committed and not, for example, to questions relating to the identification of a suspect or accused person.
Selleks, et teha kindlaks, kas õigust vaikida või õigust ennast mitte süüstada on rikutud, tuleks arvesse võtta Euroopa Inimõiguste Kohtu tõlgendust konventsioonikohase õiglase kohtuliku arutamise õiguse kohta.
The right to remain silent and the right not to incriminate oneself imply that competent authorities should not compel suspects or accused persons to provide information if those persons do not wish to do so.
Kui kahtlustatav või süüdistatav kasutab õigust vaikida või õigust ennast mitte süüstada, ei tohiks seda kasutada tema vastu ning seda ei tohiks käsitada tõendina, et isik on asjaomase kuriteo toime pannud.
In order to determine whether the right to remain silent or the right not to incriminate oneself has been violated, the interpretation by the European Court of Human Rights of the right to a fair trial under the ECHR should be taken into account.
See ei tohiks mõjutada liikmesriigi õigusnorme, mis käsitlevad tõendite hindamist kohtute või kohtunike poolt, tingimusel et järgitakse kaitseõigust.
The exercise of the right to remain silent or the right not to incriminate oneself should not be used against a suspect or accused person and should not, in itself, be considered to be evidence that the person concerned has committed the criminal offence concerned.
Kui kasutatakse õigust ennast mitte süüstada, ei tohiks see takistada pädevatel asutustel koguda tõendeid, mis võivad olla kahtlustatavalt või süüdistatavalt seaduslikult saadud seadusliku sunni rakendamisel ja mis on olemas sõltumata kahtlustatava või süüdistatava tahtest, näiteks ametliku loaga võetud dokumendid, dokumendid, mille puhul on seadusest tulenev säilitamise ja taotluse korral esitamise kohustus, hingeõhu, vere- või uriiniproovid ning DNA-analüüsiks vajalikud kehakoed.
This should be without prejudice to national rules concerning the assessment of evidence by courts or judges, provided that the rights of the defence are respected.
Õigus vaikida ja õigus ennast mitte süüstada ei tohiks vähem tähtsate süütegude puhul, nagu liikluseeskirja pisirikkumised, takistada liikmesriike otsustamast, et menetlus või mõni selle staadium viiakse asjaomase süüteo suhtes läbi kirjalikult või ilma kahtlustatava või süüdistatava küsitlemiseta pädeva asutuse poolt, kui see on kooskõlas õigusega õiglasele kohtulikule arutamisele.
The exercise of the right not to incriminate oneself should not prevent the competent authorities from gathering evidence which may be lawfully obtained from the suspect or accused person through the use of legal powers of compulsion and which has an existence independent of the will of the suspect or accused person, such as material acquired pursuant to a warrant, material in respect of which there is a legal obligation of retention and production upon request, breath, blood or urine samples and bodily tissue for the purpose of DNA testing.
Liikmesriigid peaksid kaaluma selle tagamist, et kui kahtlustatavatele või süüdistatavatele antakse teavet direktiivi 2012/13/EL artikli 3 kohaste õiguste kohta, antakse neile ka teavet õiguse kohta ennast mitte süüstada, nagu see on ette nähtud riigisiseses õiguses kooskõlas käesoleva direktiiviga.
The right to remain silent and the right not to incriminate oneself should not preclude Member States from deciding that, with regard to minor offences, such as minor road traffic offences, the conduct of the proceedings, or certain stages thereof, may take place in writing or without questioning of the suspect or accused person by the competent authorities in relation to the offence concerned, provided that this complies with the right to a fair trial.
Liikmesriigid peaksid kaaluma selle tagamist, et kui kahtlustatavatele või süüdistatavatele antakse direktiivi 2012/13/EL artikli 4 kohane õiguste deklaratsioon, sisaldab see deklaratsioon ka teavet õiguse kohta ennast mitte süüstada, nagu see on ette nähtud riigisiseses õiguses kooskõlas käesoleva direktiiviga.
Member States should consider ensuring that, where suspects or accused persons are provided with information about rights pursuant to Article 3 of Directive 2012/13/EU, they are also provided with information concerning the right not to incriminate oneself, as it applies under national law in accordance with this Directive.
Õigus õiglasele kohtulikule arutamisele on üks demokraatliku ühiskonna aluspõhimõtteid.
Member States should consider ensuring that, where suspects or accused persons are provided with a Letter of Rights pursuant to Article 4 of Directive 2012/13/EU, such a Letter also contains information concerning the right not to incriminate oneself as it applies under national law in accordance with this Directive.
Kahtlustatava ja süüdistatava õigus viibida kohtulikul arutelul tugineb sellele õigusele ja see tuleks tagada kogu liidus.
The right to a fair trial is one of the basic principles in a democratic society.
Kui kahtlustatav või süüdistatav ei saa endast mitteolenevatel põhjustel viibida kohtulikul arutelul, peaks tal olema võimalus riigisiseses õiguses ette nähtud tähtaja jooksul taotleda kohtulikule arutelule uut aega.
The right of suspects and accused persons to be present at the trial is based on that right and should be ensured throughout the Union.
Kahtlustatava ja süüdistatava õigus viibida kohtulikul arutelul ei ole absoluutne.
If, for reasons beyond their control, suspects or accused persons are unable to be present at the trial, they should have the possibility to request a new date for the trial within the time frame provided for in national law.
Teatavatel tingimustel peaksid kahtlustatav ja süüdistatav saama sellest õigusest selge sõnaga või vaikimisi, kuid ühemõtteliselt, loobuda.
The right of suspects and accused persons to be present at the trial is not absolute.
Teatavatel asjaoludel peaks olema võimalik otsustada kahtlustatava või süüdistatava süü või süütuse üle vaatamata asjaolule, et asjaomane isik ei viibi kohtulikul arutelul.
Under certain conditions, suspects and accused persons should be able, expressly or tacitly, but unequivocally, to waive that right.
Nii võib see olla juhul, kui kahtlustatavale või süüdistatavale teatati õigel ajal kohtulikust arutelust ja mitteilmumise tagajärgedest ning ta ei ilmu sellest hoolimata kohale.
Under certain circumstances it should be possible for a decision on the guilt or innocence of a suspect or accused person to be handed down even if the person concerned is not present at the trial.
Kahtlustatava või süüdistatava teavitamine kohtulikust arutelust peaks tähendama seda, et ta kutsutakse sinna isiklikult või kõnealusele isikule antakse ametlik teave kohtuliku arutelu toimumise aja ja koha kohta muul viisil, mis võimaldab tal kohtulikust arutelust teada saada.
This might be the case where the suspect or accused person has been informed, in due time, of the trial and of the consequences of non-appearance and does not, nevertheless, appear.
Kahtlustatava või süüdistatava teavitamine mitteilmumise tagajärgedest peaks tähendama eelkõige seda, et isikule on teatatud, et otsus võidakse teha ka siis, kui ta ei ilmu kohtulikule arutelule.
Informing a suspect or accused person of the trial should be understood to mean summoning him or her in person or, by other means, providing that person with official information about the date and place of the trial in a manner that enables him or her to become aware of the trial.
Kohtulik arutelu, mille tulemus võib olla süüdimõistev otsus või õigeksmõistev otsus, võib samuti toimuda kahtlustatava või süüdistatava puudumisel, kui kõnealust isikut on kohtulikust arutelust teavitatud ja ta on andnud volituse enda valitud või riigi poolt määratud kaitsjale ennast kohtulikul arutelul esindada ning viimane esindab kahtlustatavat või süüdistatavat kohtulikul arutelul.
Informing the suspect or accused person of the consequences of non-appearance should, in particular, be understood to mean informing that person that a decision might be handed down if he or she does not appear at the trial.
Selleks et teha kindlaks, kas teabe edastamiseks kasutatud viis on piisav, et tagada isiku teadlikkus kohtulikust arutelust, tuleks asjakohasel juhul pöörata erilist tähelepanu ka sellele, kui kohusetundlikult on ametiasutused tegelenud asjaomase isiku teavitamisega ja kui kohusetundlikult on asjaomane isik toiminud, et saada kätte talle adresseeritud teave.
It should also be possible to hold a trial which may result in a decision on guilt or innocence in the absence of a suspect or accused person where that person has been informed of the trial and has given a mandate to a lawyer who was appointed by that person or by the State to represent him or her at the trial and who represented the suspect or accused person.
Kui liikmesriigid võimaldavad viia kohtuliku arutelu läbi kahtlustatava või süüdistatava puudumisel, kuid tingimusi otsuse tegemiseks juhul, kui asjaomane kahtlustatav või süüdistatav puudub, ei ole olnud võimalik täita, kuna kahtlustatava või süüdistatava asukohta ei ole olnud võimalik mõistlikele pingutustele vaatamata kindlaks teha, näiteks seetõttu, et asjaomane isik on põgenenud, peaks siiski olema võimalik teha otsus kahtlustatava või süüdistatava puudumisel ja kõnealune otsus täitmisele pöörata.
When considering whether the way in which the information is provided is sufficient to ensure the person's awareness of the trial, particular attention should, where appropriate, also be paid to the diligence exercised by public authorities in order to inform the person concerned and to the diligence exercised by the person concerned in order to receive information addressed to him or her.
Kõnealusel juhul peaksid liikmesriigid tagama, et kahtlustatava või süüdistatava otsusest teavitamisel, eelkõige siis, kui nad tabatakse, tuleks neid teavitada ka võimalusest otsus vaidlustada ja õigusest taotleda uut kohtulikku arutelu või muud õiguskaitsevahendit.