natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Article 107(3)(c) TFEU states that ‘aid to facilitate the development of certain economic activities or of certain economic areas, where such aid does not adversely affect trading conditions to an extent contrary to the common interest’ may be considered to be compatible with the internal market.
Et põhjendada abi kokkusobivust siseturuga Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punkti c tähenduses, esitas Saksamaa kaks väidete jada: esiteks selgitas ta, et abi on vajalik, et vältida ettevõtete sulgemist Saksamaal eesmärgiga paigutada need ümber kolmandatesse riikidesse, mis ei ole HKSiga ühinenud ega pea kandma võrreldavaid süsinikdioksiidi kulusid (kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ärahoidmine).
According to the Court's case-law, the Commission may declare State aid compatible with the internal market if the State aid pursues an objective of common interest [37], if it is necessary to reach this objective [38], and if it does not adversely affect trading conditions to an extent contrary to the common interest.
Teiseks pidas Saksamaa abi vajalikuks seepärast, et takistada tootmise üleviimist kolmandatesse riikidesse, mis avaldaks kahjulikku mõju nii tööstuse struktuurile kui ka tööhõivele (töökohtade kadumise ärahoidmine).
It is established Commission practice [39] that measures may be declared compatible directly under Article 107(3)(c) TFEU if they are necessary and proportionate and if the positive effects for the common objective outbalance the negative effects on competition and trade.
Kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ärahoidmine
In this regard, the Commission considers it appropriate to assess the following questions:
Ühist huvi pakkuv eesmärk
Is the aid measure aimed at a well-defined objective of common interest?
Keskkonnakaitse on ühist huvi pakkuv tunnustatud eesmärk.
Is the aid well designed to deliver the objective of common interest?
Kuna liidu keskkonnaõiguse tõttu võidakse kasvuhoonegaaside heide kanda üle maailma teistesse osadesse, kus see kujutab endast keskkonna jaoks endiselt ohtu, võib kasvuhoonegaaside sellise ülekandumise ärahoidmist käsitleda keskkonnakaitse osana.
In particular:
Seda on üheselt väljendatud liidu õigusaktides, eelkõige direktiivis 2009/29/EÜ, [40] mille põhjenduses 27 on sätestatud:
Is the aid measure an appropriate and necessary instrument, i.e. are there other, better-suited instruments?
„Liikmesriigid võivad pidada vajalikuks ajutiselt hüvitise maksmist teatavatele käitistele, mille puhul on kindlaks tehtud, et seal esineb märkimisväärne süsinikdioksiidi lekke oht kasvuhoonegaaside heitkogustega seotud kulude elektrihindades kajastamise tõttu.
Is there an incentive effect, i.e. does the aid change the behaviour of firms?
Nimetatud toetust tuleks anda ainult juhul, kui see on vajalik ning proportsionaalne, ning sellega peaks tagatama, et säilivad ühenduse süsteemi stiimulid energia säästmiseks ja tavaenergia asemel rohelise elektri nõudluse suurenemise ergutamiseks“.
Is the aid measure proportional, i.e. could the same change in behaviour be obtained with less aid?
Lisaks tunnustati kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ärahoidmist keskkonnaeesmärgina HKSi suunistes, [41] eelkõige punktides 7 ja 8:
Are the distortions of competition and the effect on trade limited, so that the overall balance is positive?
HKSi direktiivi artikli 10a lõike 6 kohaselt võivad liikmesriigid anda riigiabi sellistele sektoritele või allsektoritele, mille puhul leitakse, et seal esineb märkimisväärne kasvuhoonegaaside heite ülekandumise oht kasvuhoonegaaside heitkogustest põhjustatud kulude (edaspidi „kaudsed heitkoguste kulud“) elektrihindadesse kandmise tõttu, et hüvitada neid kulusid kooskõlas riigiabieeskirjadega.
Germany has relied on two lines of reasoning to justify the compatibility of the aid under Article 107(3)(c) TFEU: First, Germany has argued that the aid was necessary to prevent the closure of plants in Germany due to the relocation to third countries which were not part of the ETS and had no comparable CO2 costs (prevention of carbon leakage).
Käesolevates suunistes käsitletakse kasvuhoonegaaside heite ülekandumise all maailma kasvuhoonegaaside heitkoguste võimalikku suurenemist juhul, kui äriühingud viiksid tootmise väljapoole liitu, sest neil ei ole võimalik ELi HKSist tulenevate kulude suurenemist kanda üle oma klientidele, ilma et nad kaotaksid olulise osa oma turust.
Secondly, it has argued that the aid was necessary to prevent a relocation of German plants to third countries that would be damaging both in terms of industrial structure and of employment (prevention of loss of employment).
Kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohu ärahoidmine kannab keskkonnaeesmärki, sest abiga püütakse vältida maailma kasvuhoonegaaside heitkoguse suurenemist tootmise liidust välja viimise tagajärjel, kuna kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamise kohta ei ole siduvat rahvusvahelist kokkulepet.
The prevention of carbon leakage
Samal ajal võib kaudsete heitkogustega seotud kuludega abi mõjuda negatiivselt ELi HKSi tõhususele.
Objective of common interest
Kui selline abi on halvasti suunatud, vabastaks see abisaaja kaudsete heitkogustega seotud kuludest, piirates seejuures stiimulit heitkoguste vähendamiseks ja innovatsiooniks selles valdkonnas.
Environmental protection is recognised to constitute an objective of common interest.
Selle tulemusena aga jääksid heitkoguste vähendamisega seotud kulud peamiselt teiste majandussektorite kanda.
Given that environmental legislation in the Union could result in a relocation of CO2 emissions to other parts of the world where they would still constitute an environmental risk, the prevention of such carbon leakage can be considered as being part of the objective of environmental protection.
Lisaks võib selline riigiabi oluliselt moonutada konkurentsi siseturul, eelkõige juhul, kui sama valdkonna ettevõtjaid koheldakse erinevatest eelarvepiirangutest tulenevalt liikmesriigiti erinevalt.
This has been made clear by Union legislation, namely the Directive 2009/29/EC [40], which states, in its recital 27:
Seepärast tuleb käesolevates suunistes käsitleda kolme konkreetset eesmärki: kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohu minimeerimine, ELi HKSi stiimulite säilitamine ja konkurentsimoonutuste minimeerimine siseturul“.
‘Member States may deem it necessary to temporarily compensate certain installations which have been determined to be exposed to a significant risk of carbon leakage for costs related to greenhouse gas emissions passed on in electricity prices.
Kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ärahoidmist võib seetõttu seostada keskkonna säilitamise ja eelkõige kliimakaitse kui ühist huvi pakkuva eesmärgiga.
Such support should only be granted where it is necessary and proportionate and should ensure that the Community scheme incentives to save energy and to stimulate a shift in demand from “grey” to “green” electricity are maintained.’
Sobiv ja vajalik vahend
Moreover, the prevention of carbon leakage has been acknowledged as an environmental objective in the ETS Guidelines [41], and in particular in points 7 and 8:
Antav abi peab olema seatud eesmärgi saavutamiseks sobiv ja vajalik vahend.
Under Article 10a(6) of the ETS Directive, Member States may grant State aid in favour of sectors or subsectors deemed to be exposed to a significant risk of carbon leakage due to costs relating to greenhouse gas emissions passed on in electricity prices (hereinafter referred to as “indirect emission costs”), in order to compensate for those costs in accordance with State aid rules.
Vahend on sobiv ja vajalik, kui samu eesmärke ei ole võimalik saavutada muude, konkurentsi vähem moonutavate vahenditega.
For the purposes of these Guidelines, “carbon leakage” describes the prospect of an increase in global greenhouse gas emissions when companies shift production outside the Union because they cannot pass on the cost increases induced by the EU ETS to their customers without significant loss of market share.
Et käesoleval juhul oleks võimalik kindlaks teha, kas teatatud meetme raames tehtud abimakse on vajalik ja proportsionaalne, tuleb esmalt tõestada, et rahastamiskõlblikes sektorites (alumiiniumi, vase ja tsingi tootmine Saksamaal) esines 2009. aasta teisel poolel tõepoolest kasvuhoonegaaside heite ülekandumise oht.
Addressing the risk of carbon leakage serves an environmental objective, since the aid aims to avoid an increase in global greenhouse gas emissions due to shifts of production outside the Union, in the absence of a binding international agreement on reduction of greenhouse gas emissions.
Saksamaa on väitnud, et kasvuhoonegaaside heite ülekandumise oht 2009. aastal on juba tuvastatud, nimelt otsuses 2010/2/EL [42].
If poorly targeted, the aid would relieve the beneficiaries of the cost of their indirect emissions, thereby limiting incentives for emission reductions and innovation in the sector.
Peale selle märkis komisjon, et arutelu kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohu teemal teisel heitkogustega kauplemise perioodil (2008–2012) ei ole selle ohu ulatuse tõttu andnud veenvat tulemust.
As a result, the costs of reducing emissions would have to be borne mainly by other sectors of the economy.
Ühes uuemas uuringus vihjatakse kasvuhoonegaaside heite ülekandumise võimalusele alumiiniumisektoris 2009. aastal, kuid mitte vase- ja tsingitootmises.
Furthermore, such State aid may result in significant distortions of competition in the internal market, in particular whenever undertakings in the same sector are treated differently in different Member States due to different budgetary constraints.
Igal juhul tundus mõistlik koostada sellise abi jaoks kogu liidu ulatuses ühtsed kriteeriumid [45].
Therefore, these Guidelines need to address three specific objectives: minimising the risk of carbon leakage, preserving the EU ETS objective to achieve cost-efficient decarbonisation and minimising competition distortions in the internal market.’
Kolmanda heitkogustega kauplemise perioodi puhul võib need kriteeriumid leida HKSi suunistest.
The prevention of carbon leakage can therefore be related to the objective of common interest of preserving the environment and in particular the climate.
Huvitatud isikud väidavad samuti nagu Saksamaa, et kasvuhoonegaaside heite ülekandumise oht mitteraudmetallide tööstuses on tuvastatud juba direktiivi 2009/29/EÜ artikli 10a lõikes 6 ja otsuses 2010/2/EL.
Necessity and appropriateness
Seetõttu seadsid nad küsimuse alla eraldi uurimise vajalikkuse, millele komisjon oli oma algatamisotsuses osutanud.
The aid granted must be an appropriate and necessary instrument to achieve the envisaged objective.
Lisaks rõhutas paar huvitatud isikut sõnaselgelt, et uurimist ei tohiks ellu viia liiga rangelt: pidades silmas algatamisotsuses sisalduvat komisjoni märkust, et kõige olulisemad abisaajad teenivad kavandatud abiperioodil endiselt kasumit, [46] toonitas osa mitteraudmetallide tootjatest, et nende Saksa tegevuskohtade kasumlikkus on tegelikkuses suhteliselt väike ja mõnikord ei saavuta nad seda liiki sektoris vastuvõetavat tootlust ning et seetõttu oleks liiga kitsas lähenemine tunnistada abi vajalikkust ja ergutavat mõju üksnes siis, kui abisaaja seisab juba maksejõuetuse lävel.
An instrument is appropriate and necessary if there are no other less distortive instruments to achieve the same results.
Peale selle selgitas mõni tootja, nt […], […], […] ja […], et kasvuhoonegaaside heite ülekandumise puhul ei ole asi ainult selles, kas tootmiskoht lõpptulemusena suletakse ja paigutatakse ümber ELi-välisesse riiki.
In the case at hand, in order to determine whether the aid to be paid out under the notified scheme is necessary and appropriate, it must first be established that the eligible sectors (German aluminium, copper and zinc production) were, in the second half of 2009, subject to a risk of carbon leakage.
Küsimus on pigem selles, kas abisaajad on valmis tegema oma Saksa tegevuskohtades investeeringuid või hoiduvad sellest.
Germany has argued that the carbon leakage risk for 2009 had already been established, notably by Decision 2010/2/EU [42].
Teatatud meetmel on investeeringuid soodustav mõju ja just abi saamise väljavaade on stiimul tootmise säilitamiseks ja oluliste investeeringute tegemiseks Saksamaa tootmiskohtadesse.
The risk is said to have been present already in the second ETS trading period (2008-2012, ‘ETS-2’), with the transition to the third ETS trading period not constituting, according to Germany, a ‘qualitative leap’.
Need väited ei ole paraku veenvad.
In its opening decision, the Commission, inter alia, recalled that Member States had agreed to introduce the mechanisms to prevent carbon leakage in Directive 2009/29/EC [43] only as of 2013.
Ennekõike ei ole õige väide, et kasvuhoonegaaside heite ülekandumise oht 2009. aasta teisel poolel on juba tuvastatud direktiivis 2009/29/EÜ.
This seemed justified since as of 2013 a stricter cap on CO2 emissions would apply, which was expected to lead, all other things being equal and based on the assumptions made at the time, to higher CO2 prices [44].
Direktiivi 2009/29/EÜ artikli 10a lõikes 6 on sätestatud: „Liikmesriigid võivad samuti võtta vastu finantsmeetmeid selliste sektorite või allsektorite kasuks, mille puhul on kindlaks tehtud, et seal esineb märkimisväärne süsinikdioksiidi lekke oht kasvuhoonegaaside heitkogustest põhjustatud kulude elektrihindadesse suunamise tõttu, et hüvitada neid kulusid, ja kui need finantsmeetmed on kooskõlas selles valdkonnas kohaldatavate ja vastu võetavate riigiabinormidega“.
In addition, the Commission noted that the debate on the carbon leakage risk during the second ETS trading period (2008-2012) was not conclusive as to the extent of such a risk.
Artikli 10a lõige 6 ei ole seega tõend kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohu kohta, vaid selles öeldakse lihtsalt, et riigiabi on võimalik, kui selline risk on kindlaks tehtud.
One more recent study suggests the possibility of existence of carbon leakage in 2009 in the aluminium sector, but not for copper and zinc production.
Ülejäänud osas puudutab direktiiv 2009/29/EÜ vaid HKS-3, st perioodi pärast 2013. aastat.
In any event, it seemed appropriate to establish coherent Union-wide criteria for such aid [45].
Sama kehtib otsuse 2010/2/EL [47] kohta, mis sisaldab sektorite ja allsektorite loetelu, mille puhul kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu peetakse märkimisväärseks – seda aga alles alates 2013. aastast, pärast HKSi kolmanda etapi jõustumist.
For the third ETS trading period, such criteria can be found in the ETS Guidelines.
Seda lähtepunkti silmas pidades ei tõenda see otsus, et 2009. aastal esines kasvuhoonegaaside heite ülekandumise oht.
Interested parties have made the same argument as Germany, namely that the carbon leakage risk for the non-ferrous metal industries had already been recognised both by Article 10a(6) of Directive 2009/29/EC and by Decision 2010/2/EU.
Otsuse 2010/2/EL eesmärk oli eelkõige siiski koostada loetelu sektoritest ja allsektoritest, millele eraldatakse tasuta ELi HKSi saastekvoote.
They therefore questioned the need for a separate assessment as outlined by the Commission in its opening decision.
Saastekvootide tasuta eraldamine on ette nähtud direktiivi 2009/29/EÜ artikli 10a lõikes 12.
Some of the interested parties have also insisted that the assessment should not be too strict: given that the Commission had found, in its opening decision, that the major beneficiaries had been profitable throughout the whole period covered by the scheme [46], some of these non-ferrous metal producers highlighted that the profitability of their German operations was actually relatively low, sometimes below the rate of return that was acceptable for this kind of industry, and that it would be too restrictive to say that aid would only be necessary and have an incentive effect if the beneficiary was on the verge of insolvency proceedings.
Otsus 2010/2/EL põhineb direktiivi 2009/29/EÜ artikli 10a lõikel 13, mis omakorda osutab ühetähenduslikult artikli 10a lõikele 12.
Moreover, some of the producers, such as […], […], […] and […], stated that carbon leakage was not limited to the question of whether a plant would eventually close down and relocate outside the Union.
Kuna saastekvootide tasuta jagamine on asjaomastes tööstussektorites (nt nende enda tootmistegevuse tõttu) tekkivate otseste süsinikdioksiidi kulude vähendamise meede, ei saa otsust kasutada nende sektorite ja allsektorite kindlaksmääramiseks, mis võivad vajada hüvitist kaudsete süsinikdioksiidi kulude eest [48].
Rather, the issue was whether beneficiaries would consider investing in their German operations or to abstain from any investment.
Komisjon on kooskõlas HKSi suunistega seisukohal, et abimeede saab olla vajalik ja proportsionaalne ainult kaudsetest CO2-ga seotud kuludest tuleneva kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ärahoidmiseks, kui täidetud on vähemalt kolm tingimust.
They claimed that the notified scheme had the effect of encouraging such investments and that it was the prospect of receiving the aid that incentivised them to keep production going and to undertake significant investments in the plants in Germany.
Esiteks tuleb näidata, et võimalikud abisaajad kannavad oma elektrikulude kaudu olulise osa elektrihindadesse edasikantavatest kaudsetest süsinikdioksiidi kuludest.
These arguments however are unconvincing.
Teiseks peavad need kaudsed süsinikdioksiidi kulud moodustama olulise osa abisaajate tootmiskuludest.
To begin with, the claim that the carbon leakage risk for the second half of 2009 has already been established in the ETS Directive is erroneous.
Kolmandaks ei tohi abisaajatel olla võimalik neid kulusid klientidele edasi kanda.
Article 10a(6) therefore does not establish the carbon leakage risk, but merely states that State aid may be an option if and where such a risk has been determined.
Tootmise ümberpaigutamine ELi HKSi raames ei kujuta endast kasvuhoonegaaside heite ülekandumist.
In any case, Directive 2009/29/EC only addresses ETS-3, i.e. the period after 2013.
See alternatiivkulu on hindadele lisatud ja klientidele edasi antud.
Similarly, Decision 2010/2/EU [47] contains a list of sectors and subsectors that are deemed to be exposed to a significant risk of carbon leakage only as of 2013 when the third phase of the ETS enters into force.
HKSi suuniste mõju hindamise aruandes (impact assessment report) jõudis komisjon samamoodi järeldusele, et teisel heitkogustega kauplemise perioodil (2008–2012) suutsid elektritootjad suure osa oma süsinikdioksiidi kuludest edasi kanda, isegi kui see ei olnud hinnanguliselt 100 % [49].
In view of its underlying assumptions, it does not establish the existence of a carbon leakage risk for 2009.
Teise tingimuse puhul tuleb märkida, et Saksamaa ei ole esitanud konkreetseid andmeid kaudsete süsinikdioksiidi kulude osakaalu kohta abisaajate tootmise kogukuludes.
More importantly, the objective of Decision 2010/2/EU is to determine the list of sectors and subsectors which shall benefit from the allocation of EU-ETS allowances free of charge.
Saksamaa edastas üldise teabe elektrikulude osakaalu kohta kogukuludes: vasetootmises moodustab energia- või elektrikulude osakaal tootmiskuludes 13–40 %.
This allocation of free allowances is provided for in Article 10a(12) of Directive 2009/29/EC.
Tsingitootmises on see ligikaudu 50 %, alumiiniumi puhul 46 %.
Decision 2010/2/EU is based on Article 10a(13) of Directive 2009/29/EC which in turn clearly refers to Article 10a(12).
Komisjon märgib, et erinevate abisaajate jaoks ei kasutatud ühtset kogukulude määratlust, nii et arve ei ole võimalik üksteisega võrrelda.
As the allocation of allowances free of charge is a remedy for tackling the direct CO2 costs incurred by the industrial sectors concerned (e.g. through their own production activity), the decision cannot be relied on to determine which sectors and subsectors might need compensation for indirect CO2 costs [48].
Edasi esitas Saksamaa andmed nelja abisaaja kaudsete süsinikdioksiidi kulude kohta (eurot MWh kohta), mis ulatuvad […] eurost MWh kohta (üks vasetootja) kuni […] euroni MWh kohta (üks tsingitootja); alumiiniumitootmises on need […] eurost kuni […] euroni MWh kohta.
The Commission takes the view, consistent with the ETS Guidelines, that an aid measure cannot be necessary and appropriate to prevent carbon leakage due to indirect CO2 emission costs unless at least three conditions are fulfilled: First, it is necessary to show that the potential beneficiaries of the aid bear, within their electricity costs, a substantial share of indirect CO2 costs passed on through electricity prices.
Teiste abisaajate kohta andmeid ei esitatud.
Secondly, these indirect CO2 costs must make up a substantial share of the beneficiaries' production costs.
[…], üks huvitatud isikutest, kes on samal ajal abisaaja, selgitas, et kaudsed süsinikdioksiidi kulud olid 2009. aastal […] eurot MWh kohta, mis vastas […] %le tema tootmise kogukuludest.
Thirdly, the beneficiaries must not be in the position to pass on these costs to their customers.
[…] märkis, et elektrikulud moodustasid ligikaudu […] % käibest.
Even if these conditions are met, it would be necessary to establish that production shifts or relocation would occur outside the EU/EEA, i.e. that production would move to countries with less stringent emission reduction requirements.
Nende väga ebamääraste andmete alusel ei ole komisjonil võimalik kindlalt tuvastada, et teine tingimus on täidetud.
Indeed, shifts of production within the EU-ETS would not constitute carbon leakage.
Pealegi ei kanta süsinikdioksiidi kulusid ilmselt täies ulatuses elektrihindadesse edasi, nagu on märgitud põhjenduses 75.
As regards the first condition, Germany has argued that CO2 costs were priced in as opportunity costs by electricity suppliers and passed on to their customers already in 2009 despite the fact that most ETS allowances had been allocated for free to the electricity suppliers.
Süsinikdioksiidi kulude edasikandmise ulatus sõltub suures osas lepingu liigist ja lepingu sõlmimise ajahetkest.
This was because the allowances used in the generation of electricity, although granted for free, carried a ‘price’ in that they could in principle be sold.
Nii osutavad […] andmed sellele, et elektrihinnas sisalduvate süsinikdioksiidi kulude osakaal oli asjaomasel ajavahemikul (2009. aasta juulist kuni detsembrini) 2009. aasta saastekvootide aastasest forvardhinnast tunduvalt väiksem.
In its Impact Assessment Report on the ETS Guidelines, the Commission came to the same conclusion that electricity producers were able to pass on most of their CO2 costs in the second ETS trading period (2008-2012), although this pass-on was estimated to be below 100 % [49].
Võimaliku ülekandumisohu uurimiseks erinevates tööstussektorites liikmesriikide tasandil saab neid seetõttu ainult piiratud ulatuses kasutada.
Germany has submitted general information on the proportion of electricity costs in total costs: For copper production, energy or electricity costs ranged from 13 to above 40 % of production costs.
Kui vaadelda kolmandat tingimust, st küsimust abisaajate kaudsete süsinikdioksiidi kulude võimalikust edasikandmisest klientidele, siis on Saksamaa ja mitu huvitatud isikut selgitanud, et abisaajatel ei olnud metallihinnale mingit mõju.
For zinc production, they made up nearly 50 %, for aluminium, 46 %.
Kuna mitteraudmetallide tootmine kätkeb endas maailmaturgu, kujundatakse hind Londoni metallibörsil.
The Commission notes that the definition of total costs has not been consistent across the different beneficiaries, which means that the figures cannot be compared with each other.
Seega puudub tootjatel käegakatsutav võimalus tõsta hindu, ilma et nad kaotaksid sealjuures turuosa.
Germany has also submitted figures on the indirect CO2 cost component of four of the beneficiaries (in EUR per MWh): they range from EUR […] per MWh (for a copper producer) to EUR […] per MWh (for a zinc producer), with aluminium production varying between EUR […] and […] per MWh.
Edastatud teave kaldub kinnitama, et kolmas tingimus on täidetud, sest tootjatel ei ole võimalik kulude märkimisväärset kasvu edasi kanda, kuna konkurents kujuneb üleilmsel tasandil ja põhiliselt hinna kaudu.