natgillin/translations-raw huggingface dataset:
According to them, the obligation to ensure the continuity (or pérennité) of the IRIS-H is based directly on the Loi CPAS.
Belgia ametivõimud märgivad samuti, et avalik-õigusliku haigla põhikirjaga kaasnevad teatud kulud, mida ei kata täielikult föderaalsed rahastamismeetmed.
As has been explained above (see Section 2.1), each CPAS can set up establishments to provide social aid, including medical and medico-social assistance, if they can demonstrate that this is necessary to fulfil a genuine need in line with Article 60(6) Loi CPAS.
Nad märgivad, et need kulud hõlmavad muu hulgas kakskeelsete töötajate keeleoskuse preemiate tasumist ja riigiteenistujate (ametnike) kõrgemaid pensionimakseid ja haiguskindlustust ning pealinna Brüsseli piirkonna kehtestatud (aga ainult osaliselt tasutavaid) palgaskaala täiendusi.
They explain that historically, six of the nineteen CPAS in the Brussels Capital Region established hospitals (without separate legal personality) that they managed themselves until the end of 1995 in order to provide social aid.
Belgia märkused kolmandate isikute märkuste kohta
According to them, the restructuring of these public hospitals which led to the creation of the public IRIS-H that became legally independent of the CPAS on 1 January 1996 (see also Section 2.2) did not alter the obligation on the CPAS to provide social aid whether directly themselves or via the IRIS-H.
Belgia ametivõimud teatasid alustuseks, et CBI, ABISP ja Zorgnet Vlaandereni esitatud märkused komisjoni menetluse algatamise otsuse kohta tuginevad samale argumendile, mille kohaselt ei vastuta IRISi võrku kuuluvad haiglad kõnealuste organisatsioonide sõnul Belgias kõigile (avalik-õiguslikele ja erasektori) haiglatele kehtestatud üldist majandushuvi pakkuvate teenustega võrreldes täiendavate üldist majandushuvi pakkuvate teenuste eest.
In this context, the Belgian authorities point out that the primary objective of the restructuring and the creation of the IRIS network and the IRIS-H was to ensure the continuity of public hospital services in the Brussels Capital Region (see also recital 27).
Nende sõnul tugineb kõnealune väide samale alusele, mille kohaselt kehtestatakse LCHga avalik-õiguslikele ja erahaiglatele sama avaliku teenuse kohustus, olenemata mis tahes piirkondlikest kaalutlustest.
Hence, they note that to ensure the continuity of the IRIS-H and hence guarantee that the social needs of the population are fulfilled, the municipalities and the CPAS are required to absorb any hospital deficit on the basis of Article 46 of the IRIS-H bylaws.
Siiski ei selgita Belgia ametivõimude sõnul asjaomased pooled, millises mõistes ei kohaldata IRISi võrku kuuluvatele haiglatele CPASide seadust, samas kui Belgia sõnul on see seadus IRISi võrku kuuluvate haiglate olemasolu õiguslik alus.
Furthermore, the Belgian authorities conclude that as long as the genuine need exists, in line with the jurisprudence of the Council of State (see recital 83), the public authorities cannot close the IRIS-H nor transfer them to a private owner.
Belgia ametivõimud märgivad, et LCH artiklis 147 kinnitatakse otseselt, et CPASi hallatud haiglate puhul (nagu IRISi võrku kuuluvad haiglad [131]) täiendab LCH CPASide seadust, mis kinnitab, et LCH ei ole CPASi hallatud haiglatele kohaldatav ainus asjakohane õiguslik alus.
Finally, in recital 103 of the opening decision, the Commission asked whether there are other reasons that may justify the additional financing for the IRIS-H.
Belgia ametivõimud peavad valeks CBI väidet, mille kohaselt näitab Brüsseli kohaliku omavalitsuse teatatud kavatsus sõnastada ümber 13. veebruari 2003. aasta korraldus kommuunidele eritoetuste maksmist õigustavaid üldist huvi pakkuvaid ülesandeid täpsustaval viisil (vt põhjendus 70), et praeguse seisuga puuduvad igasugused eriülesanded (mida kohaldatakse ainult IRISi võrku kuuluvatele haiglatele).
In this respect, the Belgian authorities note that the aim of the IRIS-H is not merely to establish ‘viable’ hospital services, missions and programmes, as Belgian private hospitals could do.
Belgia ametivõimud toovad eelkõige esile, et kõnealuse korraldusega ette nähtud eritoetusi antakse ainult kommuunidele ja mitte IRISi võrku kuuluvatele haiglatele.
Instead, according to the Belgian authorities, the IRIS-H have to guarantee the widest possible range of healthcare, specifically in order to ensure access for everyone, including the poorest members of society, to whatever treatment their pathology requires, even if that goes well beyond the norms of hospital planning and approval applicable to all hospitals, by and under the LCH.
Belgia kinnitab samuti, et FRBRTC ja pealinna Brüsseli piirkonna enda sekkumised (maksimaalselt summas 10 miljonit eurot aastas) [132] kommuunide toetamiseks hõlmavad rahalisi ülekandeid avaliku sektori asutuste vahel, mis ei kuulu Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 kohaldamisalasse.
In this context, the Belgian authorities also make reference to paragraph 162 of the General Court judgment of 7 November 2012 which states: ‘compensation for public hospital deficits may be necessary for health and social reasons in order to ensure the continuity and viability of the hospital system’.
Belgia ametivõimud kordavad, et piirkond ega FRBRTC ei eraldanud ühtegi neist summadest IRISi võrku kuuluvatele haiglatele.
The Belgian authorities also point out that the status of a public hospital entails certain costs that are not fully compensated by the federal financing measures.
Vastupidiselt sellele on Belgia sõnul tegemist lihtsalt ülekannetega piirkonna ja kommuunide vahel, mis on seotud piirkonna pädevusega kommuunide üldiseks rahastamiseks.
They note that these costs include among others: the payment of language bonuses to bilingual staff, higher pension and sickness expenses for statutory employees (civil servants), and pay scale increases imposed (but only partially paid) by the Brussels Capital Region.
Kõnealune üldine rahastamine on ette nähtud, et võimaldada kommuunidel täita kommuunide huvides elluviidavaid ülesandeid, mis hõlmavad CPASide ülesandeid.
Comments from Belgium on third party comments
Belgia ametivõimude sõnul ei tähenda 13. veebruari 2003. aasta korralduse teatatud reform ühelgi viisil kinnitust selle kohta, et IRISi võrku kuuluvatele haiglatele ei ole antud üldist majandushuvi pakkuvate teenustega seotud täiendavaid ülesandeid.
The Belgian authorities start by noting that the observations by CBI, ABISP and Zorgnet Vlaanderen to the Commission's opening decision are founded on the common assertion that in their opinion the IRIS-H are not entrusted with SGEI in addition to those incumbent on any hospital (public or private) in Belgium.
Oma asutatud haiglate üldist majandushuvi pakkuvate teenuste täpsustamine on kommuunide ülesanne ja kõnealune korraldus ei ole selles kontekstis asjakohane, kuna see käsitleb ainult valitsuse piires rahastamist.
In their view, this assertion is based on a single premise, namely the fact that the LCH entrusts private and public hospitals with the same public service obligation regardless of any particular regional aspect.
Belgia ametivõimud lükkavad tagasi ka CBI poolt oma märkustes esitatud sotsiaalsete ülesannete kirjelduse, mis ei ole nende sõnul täpne.
However, according to the Belgian authorities, the intervening parties do not explain how the Loi CPAS would not apply to the IRIS-H while according to Belgium this law is the specific legal cause for the existence of the IRIS-H.
CBI väidab nimelt, et LCHs on määratletud avalik-õiguslikele ja erahaiglatele ühine sotsiaalne põhiülesanne, mida aga IRISi võrku kuuluvad haiglad täidavad suuremal määral.
The Belgian authorities point out that Article 147 of the LCH explicitly acknowledges that for hospitals managed by a CPAS (such as the IRIS-H [131]), the LCH supplements the Loi CPAS which confirms that the LCH is not the only relevant legal basis when it comes to a hospital managed by a CPAS.
Selle arusaama kohaselt ei oleks võimalik eristada IRISi võrku kuuluvate haiglate täiendavaid sotsiaalseid ülesandeid haiglateenustest ning need oleks kõnealuste teenuste lahutamatu osa.
The CBI's assertion that the Brussels government's intention to reword the Ordonnance of 13 February 2003 to specify the missions of general interest which justify specific subsidies to municipalities (see recital 70) is an indication that no specific missions (only applying to the IRIS-H) currently exist, is deemed incorrect by the Belgian authorities.
Belgia ametivõimud ei nõustu selle seisukohaga.
In particular, they point out that the specific subsidies foreseen by this Ordonnance are only awarded to the municipalities and not to the IRIS-H.
Nad on seisukohal, et lisaks asjaolule, et CBI nõustub otseselt avalik-õiguslike ja erahaiglate olemusliku erinevuse olemasoluga (mis seisneb IRISi võrku kuuluvate haiglate poolt suuremal määral sotsiaalteenuste osutamises), ei määratle CBI, mida ta peab täpselt silmas sotsiaalse põhiülesande all, mida ta käsitab haiglate üldist majandushuvi pakkuva teenusena, ning ta ei määratle kõnealuse ülesande õiguslikku alust ega selle kehtestamise konkreetset ülesande andmise akti.
Belgium furthermore confirms that the interventions by both the FRBRTC and the Brussels Capital Region itself (of up to EUR 10 million per year [132]) in support of the municipalities constitute financial transfers between public authorities outside the scope of Article 107(1) TFEU.
Belgia ametivõimud on seisukohal, et avalik-õiguslikele haiglatele saab sotsiaalseid põhiülesandeid anda ainult CPASide seadusega.
The Belgian authorities repeat that none of these amounts have been granted by the Region or the FRBRTC to the IRIS-H.
Belgia ametivõimude sõnul LCH ainult täiendab avalik-õiguslike haiglate puhul CPASide seadust (vt LCH artikkel 147).
On the contrary, according to Belgium they are simply transfers between the Region and the municipalities within the Region's remit in terms of the overall funding of municipalities.
IRISi võrku kuuluvate haiglate oluline ülesanne ehk põhiülesanne on määratletud CPASide seaduses või selle alusel ning seega ei ole see ühine kõigile haiglatele.
This overall funding is designed to enable the municipalities to fulfil their tasks of communal interest which includes the missions of the CPAS.
Belgia ametivõimude sõnul ei ole sellel ülesandel majanduslikku olemust.
It is the municipalities that specify the SGEI entrusted to the hospitals they establish and the Ordonnance has no relevance in this context as it only concerns intra-State financing.
Belgia ametivõimud kinnitavad lisaks sellele, et CBI osutatud LCH artiklis 2 kirjeldatud avalikku huvi pakkuv ülesanne ei ole kõnealuse kohustuse alus.
The Belgian authorities also refute the allegedly inaccurate portrayal of the social missions made by CBI in its observations.
Nende sõnul ei tulene haigla põhiülesande olemasolust sarnasel viisil kõigis olukordades kõigile isikutele ravi andmise ülesannet, olenemata isiku võimest selle eest tasuda.
In particular, CBI considered that the LCH defines a ‘basic social mission’ common to public and private hospitals, but which only the IRIS-H would perform more intensively.
Seda tõendab suurel määral juba kiireloomulisi olukordi reguleerivate eeskirjade olemasolu iseenesest.
From this perspective, the ‘additional’ social missions of the IRIS-H could not be separated from the hospital services provided and would be an integral part of these.
Belgia ametivõimud kinnitavad, et üldist huvi pakkuv ülesanne ei või olla kaudne, vaid see kehtestatakse otseselt.
According to the Belgian authorities, this view cannot be followed.
Nende hinnangul tekkis vajadus kiireloomuliste olukordade jaoks erinõuete kehtestamise järele, kuna LCHs kehtestatud haiglate põhiülesande määratluses ei ole nimetatud kiireloomulisi olukordi.
The Belgian authorities consider that beyond the fact that CBI expressly recognises here that there is indeed an intrinsic difference between public and private hospitals (i.e. a higher volume of social services being provided by the IRIS-H), CBI does not define what it means exactly by ‘basic social mission’, which it considers to be a hospital SGEI, or determine the legal basis which supports it or the specific mandate which grants it.
Belgia ametivõimud esitavad märkuse, mille kohaselt käsitletakse 8. juuli 1964. aasta seaduses [134] ja selle rakendusmäärustes kiireloomuliselt antavat meditsiinilist abi [135] ja kiireloomulisi teenuseid (sealhulgas kiirabiteenuseid).
The Belgian authorities are of the opinion that only the Loi CPAS can be used to entrust ‘basic social missions’ to public hospitals.
Sellel alusel täidavad nii teatud avalik-õiguslikud kui ka eraõiguslikud haiglad kiireloomuliselt antava meditsiinilise abiga seotud teatud ülesandeid.
In their view, as far as the public hospitals alone are concerned, the LCH in fact merely supplements the Loi CPAS (see Article 147 LCH).
Belgia ametivõimud kinnitavad seejuures, et kohustus avalik-õiguslikes ja erahaiglates kiireloomuliselt antava ravi tagamiseks ei tulene LCHst.
The essential, or ‘basic’, mission of the IRIS-H is defined by or under the Loi CPAS and is therefore not ‘common’ to all hospitals.
Vastupidiselt sellele tuleneb see üldisest kohustusest anda abi kõigile hädasolevatele inimestele.
According to them, this mission is not economic in nature.
Belgia ametivõimude sõnul peavad haiglad andma kiireloomulistes meditsiinilistes olukordades abi lähtuvalt oma struktuurist ja olemasolevatest eksperditeadmistest [136].
Hence, the IRIS-H are established under the Loi CPAS and, once set up, expected to abide by the LCH's additional rules [133].
See kohustus kehtib nii avalik-õiguslikele kui ka erahaiglatele ning muu hulgas ka kõigile kodanikele seoses nende kohustusega abistada ohus olevaid inimesi.
With respect to CBI's observations concerning the universal care mission, the Belgian authorities observe that CBI limits the universal care mission, which it alleges to be common to all hospitals, solely to emergencies and post-emergencies.
Belgia ametivõimud selgitavad samuti, et Belgia karistusseadustiku artikli 422b kohaselt kohaldatakse seda kohustust ainult kiireloomulistes olukordades ning eelkõige elu ohtu seadvates kiireloomulistes meditsiinilistes olukordades.
In this way, the Belgian authorities consider that CBI would implicitly recognise that private Brussels hospitals have no obligation to treat patients outside of emergency and ‘post-emergency’ cases, which nonetheless account for the bulk of care provided for needy people.
Belgia ametivõimud märgivad siiski, et kõigis teistes olukordades (s.o mittekiireloomulistes olukordades) ei ole haiglatel universaalteenuse pakkumise ülesannet ja nad ei pea andma ravi patsientidele, kes ei ole suutelised enda ravimise eest maksma.
Furthermore, the Belgian authorities argue that CBI's reference to the public interest mission described in Article 2 of the LCH does not provide a basis for any such obligation.
Viimaks märgivad Belgia ametivõimud, et kuigi on ilmne, et Belgia haiglatel ei ole õigust diskrimineerida patsiente nende rahalise olukorra alusel (ning seega ainult põhjusel, et isik on vaene), ei saa neilt nõuda ravi andmist mittekiireloomulistes olukordades, kui patsiendil ei ole võimalik tasuda või ta ei soovi seda teha.
According to them being entrusted with a basic hospital mission is not sufficient in order to be similarly entrusted with the mission of providing care to all persons in all situations and regardless of their ability to pay.
CBI märkustele vastusena esitatud märkustes panevad Belgia ametivõimud samuti konteksti CBI viite Brüsseli esimese astme kohtu tehtud otsusele (vt põhjendus 72).
The mere fact that there are specific rules governing emergencies amply demonstrates this.
Belgia ametivõimude sõnul käsitleb CBI osutatud otsus ainult psühhiaatrilist ravi vajavale dokumentideta rändajale kiireloomulise meditsiinilise abi andmise väga konkreetset juhtu [137].
The Belgian authorities argue that a general interest mission cannot be implied, but is imposed.
Nad märgivad, et IRISi võrku kuuluvad haiglad ei anna seda tüüpi ravi.
In their view, it was necessary to lay down specific requirements for emergencies because there is no mention of emergencies in the LCH definition of the basic hospital mission.
Nende sõnul kinnitab see otsus, et dokumentideta rändajatele kiireloomulise meditsiinilise abi andmine tagatakse üldjuhul kas CPASi loodud haiglate või CPASiga kokkuleppe sõlminud haiglate kaudu [138].
Indeed, the Belgian authorities argue that the Law of 8 July 1964 [134] and its implementing decrees deal with emergency medical assistance [135] and emergency services (including ambulances).
Viimaks märgivad Belgia ametivõimud, et CBI ei põhjenda ega isegi proovi põhjendada erahaiglate väidetavat kohustust ravida kõiki patsiente kiirabi andmise järgsetes olukordades.
On this basis, some hospitals, both public and private, carry out certain tasks in the field of emergency medical assistance.
Belgia ametivõimude sõnul ei ole erahaiglatele kiirabi andmise järgsete olukordade puhul ühtegi seda liiki kohustust kehtestatud, samas kui IRISi võrku kuuluvad haiglad peavad ravima patsiente kõigis olukordades, isegi meditsiiniliselt kiireloomulise olukorra puudumisel.
However, the Belgian authorities argue that the obligation to provide emergency care in both public and private hospitals is not conferred by the LCH.
MEETMETE HINDAMINE
It is, instead, a general obligation to assist persons in danger.
Otsuse käsitlusala
According to the Belgian authorities, hospitals are required to provide assistance in cases of medical emergency, according to their structure and available expertise [136].
Kaebuses osutati ligikaudu 100 miljoni euro suurusele abi meetmele, mis anti IRISi võrku kuuluvate haiglate loomiseni viinud restruktureerimise kontekstis (vt punkt 2.2).
Both public and private hospitals are subject to this obligation, as indeed is everyone else, by virtue of their duty to assist persons in danger.
Samal ajal, nagu on selgitatud menetluse algatamise otsuse punktis 3.1, võttis komisjon kõnealusega abiga seotud meetmed alles pärast restruktureerimise abi sissenõudmisele kohaldatava tähtaja möödumist.
The Belgian authorities also explain that under Article 422 ter of the Belgian Criminal Code, this obligation only applies in emergency situations, and particularly in medical emergencies of a life-threatening nature.
Seetõttu ei lisatud kõnealust abi meedet komisjoni algatatud uurimise ametlikku menetlusse ja seega ei käsitleta seda käesolevas otsuses.
However, they point out that in all other (i.e. non-emergency) situations hospitals that have not been entrusted with a universal care mission, are not obliged to treat patients if these cannot pay for the treatment.
Lisaks nõude tähtajaga seotud meetmele oli kaebus ametlikult suunatud i) FRBRTC poolt IRISi võrku kuuluvate haiglate eest vastutavatele kommuunidele eraldatud vahendite vastu ning ii) 13. veebruari 2003. aasta korralduse alusel pealinna Brüsseli piirkonna poolt kõnealustele kommuunidele antud (aastas kuni 10 miljoni euro suuruste) eritoetuste vastu.
Finally, the Belgian authorities observe that while Belgian hospitals are naturally not allowed to discriminate based on a patient's wealth (and hence on the pure fact that someone is poor), they cannot be forced to provide care for free if a patient cannot or will not pay in a non-emergency situation.
Kõnealused kaks vahendite liiki on siiski eraldatud ainult IRISi võrku kuuluvate haiglate eest vastutavatele kommuunidele ja mitte IRISi võrku kuuluvatele haiglatele endile.
In their comments to CBI's observations, the Belgian authorities also put into context CBI's reference to a judgment of the Brussels Court of First Instance (see recital 72).
Tegelikkuses on nende puhul tegemist lihtsalt pealinna Brüsseli piirkonna ja IRISi võrku kuuluvate haiglate eest vastutava kuue Brüsseli kommuuni vahelise rahastamisvooga ning seega ei ole nende puhul tegemist IRISi võrku kuuluvatele haiglatele riigiabi andmisega.
According to the Belgian authorities, the judgment referred to by CBI only concerns a very specific case of urgent medical aid [137] provision for an undocumented migrant who needed psychiatric care.
On tõsi, et komisjon proovis oma 2009. aasta tühistatud otsuses seostada FRBRTC eraldisi LCH artiklis 109 ette nähtud puudujääkide hüvitamise mehhanismiga ja ta ei andnud eraldiseisvat hinnangut kõnealuse kahe meetme hüvitamise parameetritele [139].
They point out that the IRIS-H do not provide this type of care.
Lisaks sellele kasutavad kommuunid FRBRTC vahendeid IRISi võrku kuuluvate haiglate puudujääkide hüvitamiseks [140] ja kommuunid peavad eraldama FRBRTC vahendid IRISi võrku kuuluvatele haiglatele maksimaalselt seitsme tööpäeva jooksul [141].
In their view, this judgment actually confirms that urgent medical aid for undocumented migrants is normally either provided by hospitals established by a CPAS or by hospitals with which the CPAS have concluded an agreement [138].
Siiski, nagu kinnitab menetluse algatamise otsusele vastusena laekunud teave ja nagu on allpool selgitatud (vt põhjendus 230), on FRBRTC ja pealinna Brüsseli piirkonna rahalised ülekanded IRISi võrku kuuluvate haiglate eest vastutavatele kommuunidele vajalikud, kuna kõnealuste kommuunide endi käsutuses olevad ressursid ei ole piisavad IRISi võrku kuuluvate haiglatega seotud kommuunide puudujäägi katmise kohustuse täitmiseks.
Finally, the Belgian authorities point out that CBI does not justify, or even attempt to justify, an alleged obligation for private hospitals to treat all patients for ‘post-emergencies’.
Selles kontekstis nõudsid FRBRTC ja pealinna Brüsseli piirkond Brüsseli kommuunidelt, et nad annaksid FRBRTC vahendid ja eritoetused IRISi võrku kuuluvate haiglate käsutusse praktiliselt vahetult pärast kõnealuste eraldiste laekumist.
According to the Belgian authorities, no such ‘post-emergency’ obligation exists for private hospitals while the IRIS-H are obliged to treat all patients in all circumstances, even if there is no medical emergency.
Sõltumatult kõnealusest ülekande kohustusest, kehtib IRISi võrku kuuluvate haiglate puudujääkide hüvitamise kohustus ainult asjaomastele kommuunidele ja haiglatel ei ole mingit õigust saada hüvitist pealinna Brüsseli piirkonnalt või FRBRTC-lt.
ASSESSMENT OF THE MEASURES
Samuti kehtestasid IRISi võrku kuuluvatele haiglatele teatud kohustused ainult kommuunid ja mitte pealinna Brüsseli piirkond (vt punkt 7.3.4.1).
Scope of this decision
Seepärast võib käsitada Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses riigiabina ainult kommuunidelt IRISi võrku kuuluvatele haiglatele nende puudujääkide katmiseks tehtud eraldisi, olenemata sellest, kas neid rahastati kommuunide endi ressurssidest või kommuunidele pealinna Brüsseli piirkonna poolt eraldatud vahenditest.
The complaint made reference to an aid measure of approximately EUR 100 million in the context of the restructuring operation that led to the creation of the IRIS-H (see Section 2.2).
Komisjon jõudis järeldusele, et valitsusesisene rahastamine (pealinna Brüsseli piirkonna ja kommuunide vahel kas otseselt või kaudselt FRBRTC kaudu) on ainult üks puudujääkide hüvitamiseks kommuunidele eraldatava rahastamise allikas ning mitte meede, mida IRISi võrku kuuluvad haiglad saavad kasutada lisaks kõnealusele puudujäägi hüvitamisele.
However, as explained in Section 3.1 of the opening decision, the Commission only took action with respect to the restructuring aid after the limitation period for the recovery of this aid had expired.
Seega ei võeta käesolevas otsuses arvesse rahastamisvoogusid pealinna Brüsseli piirkonna ja Brüsseli asjaomaste kommuunide vahel ning nende õiguslikke aluseid (muu hulgas 13. veebruari 2003. aasta korraldust).
Therefore, this aid measure was not included in the scope of the formal investigation carried out by the Commission and will hence not be addressed further in this decision.
Komisjoni käesolev otsus keskendub pigem kommuunide poolt IRISi võrku kuuluvatele haiglatele puudujääkide katmiseks tehtud eraldistele, mille puhul kommuunid sõltuvad suurel määral pealinna Brüsseli piirkonna tagatud valitsusüksuste sisesest rahastamisest [142].