natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The solvency regimes in force in Australia, Brazil, Canada, Mexico and the United States and applicable to insurance and reinsurance undertakings with head offices in those countries shall be considered as provisionally equivalent to the regime laid down in Chapter VI of Title I of Directive 2009/138/EC.’
Seda kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2016.
Article 5
Brüssel, 26. november 2015
Done at Brussels, 26 November 2015.
ELT L 335, 17.12.2009, lk 1.
For the Commission
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 1094/2010, 24. november 2010, millega asutatakse Euroopa Järelevalveasutus (Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalve), muudetakse otsust nr 716/2009/EÜ ning tunnistatakse kehtetuks komisjoni otsus 2009/79/EÜ (ELT L 331, 15.12.2010, lk 48).
The President
Komisjoni delegeeritud määrus (EL) 2015/35, 10. oktoober 2014, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/138/EÜ kindlustus- ja edasikindlustustegevuse alustamise ja jätkamise kohta (Solventsus II) (ELT L 12, 17.1.2015, lk 1).
OJ L 335, 17.12.2009, p. 1.
Komisjoni delegeeritud otsus (EL) 2015/2290, 5. juuni 2015, Austraalias, Bermudal, Brasiilias, Kanadas, Mehhikos ja Ameerika Ühendriikides kehtivate solventsusrežiimide ajutise samaväärsuse kohta, mida kohaldatakse nendes riikides asuva peakontoriga kindlustus- ja edasikindlustusandjate suhtes (ELT L 323, 9.12.2015, lk 22).
Regulation (EU) No 1094/2010 of the European Parliament and of the Council of 24 November 2010 establishing a European Supervisory Authority (European Insurance and Occupational Pensions Authority), amending Decision No 716/2009/EC and repealing Commission Decision 2009/79/EC (OJ L 331, 15.12.2010, p. 48).
Erandeid võib teha juhul, kui avaldamine paneks ettevõtja ebasoodsasse konkurentsiolukorda.
Commission Delegated Regulation (EU) 2015/35 of 10 October 2014 supplementing Directive 2009/138/EC of the European Parliament and of the Council on the taking-up and pursuit of the business of Insurance and Reinsurance (Solvency II) (OJ L 12, 17.1.2015, p. 1).
Kuid isegi sellisel juhul nõutakse Bermuda regulatsiooni kohaselt olulise teabe avalikustamist solventsuse ja finantsseisundi kohta.
Commission Delegated Decision (EU) 2015/2290 of 5 June 2015 on the provisional equivalence of the solvency regimes in force in Australia, Bermuda, Brazil, Canada, Mexico and the United States and applicable to insurance and reinsurance undertakings with head offices in those countries (OJ L 323, 9.12.2015, p. 22).
Direktiivi 2009/138/EÜ kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2016.
Exemptions can be granted if disclosure would result in a competitive disadvantage for the undertakings.
Käesoleva otsusega peaks Bermudas kehtiva solventsusrežiimi ja usaldatavusnõuete täitmise korra määrama kindlaks kui samaväärse seega samuti alates sellest kuupäevast.
Commission Delegated Decision (EU) 2016/310
Komisjoni delegeeritud otsus (EL) 2016/310,
on the equivalence of the solvency regime for insurance and reinsurance undertakings in force in Japan to the regime laid down in Directive 2009/138/EC of the European Parliament and of the Council
milles käsitletakse Jaapanis kindlustus- ja edasikindlustusandjate suhtes kehtiva solventsusrežiimi samaväärsust Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2009/138/EÜ sätestatud režiimiga
Having regard to Directive 2009/138/EC of the European Parliament and of the Council of 25 November 2009 on the taking-up and pursuit of the business of Insurance and Reinsurance (Solvency II) [1], and in particular Articles 172(4) and 227(5) thereof,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. novembri 2009. aasta direktiivi 2009/138/EÜ kindlustus- ja edasikindlustustegevuse alustamise ja jätkamise kohta (Solventsus II), [1] eriti selle artikli 172 lõiget 4 ja artikli 227 lõiget 5,
Directive 2009/138/EC establishes a risk-based solvency regime for insurance and reinsurance undertakings in the Union.
Direktiiviga 2009/138/EÜ kehtestatakse liidu kindlustus- ja edasikindlustusandjate suhtes riskipõhine solventsusrežiim.
In accordance with Article 311 of Directive 2009/138/EC the Commission may also adopt delegated acts provided for in that Directive prior to the date of its application.
Direktiivi 2009/138/EÜ artikli 311 kohaselt võib komisjon vastu võtta direktiivis ette nähtud delegeeritud õigusakte enne direktiivi kohaldamise kuupäeva.
Article 172 of Directive 2009/138/EC relates to equivalence of the solvency regime of a third country or jurisdiction applied to reinsurance activities of undertakings with their head office in that third country.
Direktiivi 2009/138/EÜ artiklis 172 käsitletakse kolmanda riigi või jurisdiktsiooni sellise solventsusrežiimi samaväärsust, mis kehtib niisuguste ettevõtjate edasikindlustustegevuse suhtes, kelle peakontor asub kõnealuses kolmandas riigis.
A positive equivalence determination allows reinsurance contracts concluded with undertakings having their head office in that jurisdiction to be treated in the same manner as reinsurance contracts concluded with undertakings authorised in accordance with that Directive.
Kui samaväärsus määratakse kindlaks, võib selliste edasikindlustusandjatega sõlmitud edasikindlustuslepinguid, kelle peakontor asub kõnealuses jurisdiktsioonis, käsitada samal viisil kui selliste edasikindlustusandjatega sõlmitud edasikindlustuslepinguid, kellele on antud tegevusluba kõnealuse direktiivi kohaselt.
Paragraph 4 of Article 172 of Directive 2009/138/EC provides for a determination of fixed-duration temporary equivalence for third countries or jurisdictions whose reinsurance solvency regimes meet certain criteria.
Direktiivi 2009/138/EÜ artikli 172 lõikes 4 on sätestatud fikseeritud tähtajaga ajutise samaväärsuse kindlaksmääramine selliste kolmandate riikide või jurisdiktsioonide puhul, kelle edasikindlustuse solventsusrežiimid vastavad teatavatele kriteeriumidele.
A determination of temporary equivalence is valid until 31 December 2020 with possibility of renewal for a maximum of one year, as laid down in Article 172(5).
Artikli 172 lõike 5 kohaselt määratakse ajutine samaväärsus kindlaks ajavahemikuks, mis lõpeb 31. detsembril 2020.
Article 227 of Directive 2009/138/EC relates to equivalence for third-country insurers that are part of groups headquartered in the Union.
Seda on võimalik pikendada kõige rohkem ühe aasta võrra.
A positive equivalence determination allows such groups, when deduction and aggregation is authorised as the consolidation method for their group reporting, to take into account the calculation of capital requirements and available capital (own funds) under the rules of the non-Union jurisdiction rather than calculating them on the basis of Directive 2009/138/EC, for the purposes of calculating the group solvency requirement and eligible own funds.
Direktiivi 2009/138/EÜ artiklis 227 käsitletakse samaväärsust selliste kolmandate riikide kindlustusandjate puhul, kes kuuluvad liidus asuva peakontoriga kindlustusgruppidesse.
Paragraph 5 of Article 227 of Directive 2009/138/EC provides for a determination of fixed-duration provisional equivalence for third countries or jurisdictions whose insurance solvency regimes meet certain criteria.
Kui samaväärsus määratakse kindlaks, võimaldab see sellistel kindlustusgruppidel – eeldusel et kindlustusgrupi aruannetes lubatakse kasutada konsolideerimismeetodina mahaarvamise ja agregeerimise meetodit – võtta kindlustusgrupi solventsusnõude ja nõuetekohaste omavahendite arvutamisel arvesse kapitalinõudeid ja olemasolevat kapitali (omavahendid), mis on arvutatud ELi-välise jurisdiktsiooni õigusnormide ja mitte direktiivi 2009/138/EÜ alusel.
A determination of provisional equivalence is valid for a period of 10 years with possibility of renewal.
Direktiivi 2009/138/EÜ artikli 227 lõikes 5 on sätestatud fikseeritud tähtajaga esialgse samaväärsuse kindlaksmääramine selliste kolmandate riikide või jurisdiktsioonide puhul, kelle kindlustuse solventsusrežiimid vastavad teatavatele kriteeriumidele.
A number of criteria are to be considered to assess temporary equivalence under Article 172(4) of Directive 2009/138/EC and provisional equivalence under Article 227(5) of Directive 2009/138/EC.
Esialgne samaväärsus määratakse kindlaks 10aastaseks ajavahemikuks, mida on võimalik pikendada.
Those criteria include certain common requirements, particularly concerning the solvency regime in place and the powers resources and responsibilities of the supervisor.
Direktiivi 2009/138/EÜ artikli 172 lõike 4 kohase ajutise samaväärsuse ja nimetatud direktiivi artikli 227 artikli 5 kohase esialgse samaväärsuse hindamiseks tuleb arvesse võtta mitut kriteeriumi.
Other criteria are different for the two types of equivalence, in particular those concerning the convergence towards an entirely equivalent regime, the exchange of information with supervisory authorities, and professional secrecy.
Kriteeriumide hulgas on teatavad ühised nõuded, eelkõige need, mis on seotud kehtiva solventsusrežiimi ja järelevalveasutuse pädevuste, vahendite ja kohustustega.
A comprehensive licencing regime exists for authorisation of insurers.
Edasikindlustustegevuseks on Jaapanis vaja kahjukindlustuse tegevusluba.
To carry out the business of reinsurance in Japan, a non-life insurance license is necessary.
Juhtimise, riskijuhtimise ja teabe avalikustamisega seotud nõuded on osaliselt sätestatud Jaapani finantsteenuste ameti (Financial Services Agency, JFSA) järelevalvesuunistes.
Governance, risk management and disclosure standards are partly laid down in Supervisory Guidelines of Japan Financial Services Agency (JFSA).
Järelevalvesuunised ei oma õigusjõudu, kuid nende järgimist kontrollib põhjalikult JFSA, kellel on vajaduse korral parandusmeetmete määramise volitused.
Supervisory Guidelines do not have the force of law, but are closely monitored by the JFSA, which has the power to impose remedial actions if it deems them appropriate.
2015. aasta märtsis andis Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalve (EIOPA) komisjonile kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1094/2010 [2] artikli 33 lõikega 2 nõu seoses Jaapanis kindlustus- ja edasikindlustusandjate suhtes kehtiva regulatiivse ja järelevalvesüsteemiga.
In March 2015, the European Insurance and Occupational Pensions Authority (EIOPA) delivered advice according to Article 33(2) of Regulation (EU) No 1094/2010 of the European Parliament and of the Council [2] to the Commission on the regulatory and supervisory system for reinsurance and insurance undertakings in force in Japan.
Seejärel aitas ka EIOPA komisjoni ja andis lisateavet seoses Jaapani kindlustussektori hindamisega direktiivi 2009/138/EÜ artikli 227 lõike 5 alusel.
Subsequently, EIOPA has also assisted the Commission and provided further input with regard to the assessment of the Japanese insurance sector under Article 227(5) of Directive 2009/138/EC.
Komisjoni hinnang tugineb EIOPA antud teabele.
The Commission has based its assessment on the information provided by EIOPA.
Jaapanis on sõltumatu kindlustustegevuse järelevalveasutus JFSA, kellel on oma ülesannete täitmiseks vajalikud pädevused ja vahendid.
Japan has an independent insurance supervisor, the JFSA, with the necessary powers and resources to carry out its tasks.
2013. aastal oli kindlustustegevuse järelevalvega määratud täistööajaga tegelema ligikaudu 100 JFSA töötajat ja teiste talituste töötajad võisid neid vajaduse korral abistada.
In 2013 the JFSA had about 100 staff dedicated full-time to insurance supervision, with others available from elsewhere in the organisation.
JFSA uurimispädevus hõlmab kohapealseid kontrolle ning ta saab määrata halduskorras karistusi, mis võivad seisneda näiteks tegevusloa tühistamises ja individuaalsetes sanktsioonides.
Investigative powers include on-site inspections, and sanctions include administrative orders going as far as license withdrawal and individual sanctions.
JFSA võib esitada toimikuid ka prokuratuurile.
JFSA can also submit files to public prosecutors.
Kindlustus- ja edasikindlustusandjad peavad JFSA-le esitama põhjalikud aruandematerjalid.
Insurers and reinsurers must submit extensive reporting material to the JFSA, and the JFSA has wide-ranging powers to restructure or wind-up insurers and reinsurers in difficulties, which were used effectively to deal with a number of life insurers in severe difficulties during the recent decades.
Ametil on ulatuslikud pädevused raskustes olevate kindlustus- ja edasikindlustusandjate restruktureerimiseks või nende tegevuse lõpetamiseks.
The JFSA has a number of cooperation arrangements in place with other supervisors around the world.
Seda pädevust on viimastel aastakümnetel tõhusalt mitme suurtes raskustes oleva elukindlustusandjate puhul kasutatud.
Since 2011, it is a signatory to the International Association of Insurance Supervisors Multilateral Memorandum of Understanding on exchange of information between insurance supervisors.
JFSA-l on mitu koostöökokkulepet teiste mujal maailmas asuvate järelevalveasutustega.
It has a number of bilateral or multilateral cooperation agreements in place with other supervisors, including several supervisors in the Union.
2011. aastal kirjutas JFSA alla Rahvusvahelise Kindlustusjärelevalve Assotsiatsiooni mitmepoolsele vastastikuse mõistmise memorandumile, milles käsitletakse järelevalveasutuste vahelist teabevahetust.
JFSA staff are subject to stringent professional secrecy requirements.
JFSA on sõlminud mitu kahe- või mitmepoolset koostöölepingut teiste, sealhulgas mitme liidu järelevalveasutusega.
JFSA rules and practices adequately protect confidential information provided by foreign supervisors.
JFSA töötajate suhtes kohaldatakse rangeid ametisaladuse hoidmise nõudeid.
All present or former JFSA staff are required to keep confidential any information which they receive in the course of their duties.
JFSA eeskirjad ja tavad kaitsevad asjakohaselt välismaiste järelevalveasutuste esitatavat konfidentsiaalset teavet.
Unauthorised disclosure can result in disciplinary sanctions, criminal investigations and punishment.
Kõik JFSA praegused või endised töötajad peavad tagama kogu sellise teabe konfidentsiaalsuse, mis on neile töökohustuste täitmise jooksul esitatud.
Information received from foreign supervisors and indicated as confidential is treated accordingly, and will only be used for the purposes agreed with the foreign supervisor.
Teabe loata avalikustamine võib tuua kaasa distsiplinaarkaristused või kriminaaluurimise ja -karistuse.
The valuation of assets for both life and non-life insurance companies is done in accordance with Japanese Generally Accepted Accounting Principles.
Konfidentsiaalseks liigitatud teavet, mis on saadud välismaistelt järelevalveasutustelt, käsitletakse vastavalt ja kasutatakse ainult välismaise järelevalveasutusega kokku lepitud eesmärkidel.
Most but not all assets are valued at fair value.
Nii elukindlustus- kui ka kahjukindlustusettevõtjate varade hindamine toimub kooskõlas Jaapani üldtunnustatud raamatupidamispõhimõtetega.
Under certain circumstances, some assets classes (such as bonds and loans) are valued at book value.
Enamikku, kuid mitte kõiki varasid hinnatakse õiglases väärtuses.
When assets are valued at historical cost, most of the unrealised gains and losses are taken into account for determining the available own funds.
Teatavatel tingimustel on mõne varaklassi (näiteks võlakirjad ja laenud) hindamise aluseks selle bilansiline väärtus.
Technical provisions of life and long term non-life are discounted.
Kui varade hindamisel võetakse aluseks soetusmaksumus, siis arvestatakse olemasolevate omavahendite kindlaksmääramisel realiseerimata kasumit ja kahjumit.
The discount rate that is to be used for discounting the technical provisions is periodically set by the JFSA.
Elukindlustus- ja pikaajalise kahjukindlustustegevuse tehnilised eraldised diskonteeritakse.
Starting from the contract date onwards, technical provisions can only be reassessed upwards (they are never valued below the value determined at contract date).
JFSA määrab korrapäraselt diskontomäära, mida kasutatakse tehniliste eraldiste diskonteerimiseks.
So market and other developments that would result in a decrease in technical provisions (such as an increase in interest rates), are disregarded.
Alates lepingu sõlmimise kuupäevast saab tehnilisi eraldisi üksnes ülespoole hinnata (neid ei hinnata kunagi allapoole lepingu sõlmimise kuupäeval määratud väärtusest).
Insurance undertakings are also required to carry out future cash flow analysis at every fiscal year from the perspective of the appropriateness of technical provisions and, where deemed necessary, to accumulate additional reserves.
Seepärast ei võeta arvesse sellist turuarengut või muid suundumusi, millega kaasneks tehniliste eraldiste vähenemine (nt intressimäärade kasv).
For both life and non-life undertakings, supervisory intervention can be triggered by three different thresholds, defined as different ‘Solvency Margin Ratios’ (SRM), expressed as a ratio of double the own funds divided by a capital requirement named the ‘Total Risk’.
Samuti peavad kindlustusandjad üks kord majandusaasta jooksul analüüsima tulevasi rahavoogusid, et kontrollida tehniliste eraldiste asjakohasust, ja vajaduse korral koguma lisareserve.
The ‘Total Risk’ metric covers underwriting risks, interest rate and market risks, operational risk and the catastrophe risk.
Nii elu- kui ka kahjukindlustusandjate puhul võib järelevalvelise sekkumise põhjuseks olla sellise kolme eri piirmäära ületamine, mis on määratletud kui „solventsusmarginaali suhtarvud” (Solvency Margin Ratios) ja mis vastavad omavahendite kahekordsele suhtarvule, jagatuna nn koguriski kapitalinõudega.
Internal models are accepted for catastrophe and minimum guarantee risks.
Nn koguriski parameeter katab kindlustusriske, operatsiooniriski ja katastroofiriski.
The JFSA has the power to impose certain remedial measures even if the highest threshold for supervisory intervention (SRM above 200 %) is not breached, for instance by requiring insurers to adopt measures in order to improve their profitability, credit risk, stability or liquidity risk.
Sisemudelite kasutamine on lubatud katastroofiriski ja minimaalse garantiiga seotud riskidega.
When the SRM is below 0 %, the JFSA may order the total or partial suspension of the business.
JFSA-l on pädevus kehtestada teatavaid parandusmeetmeid, isegi siis, kui järelevalvelise sekkumise kõrgeimat miinimummäära (solventsusmarginaali suhtarv üle 200 %) ei ületata.
Via an enterprise risk management plan Japanese insurers are required to manage risks individually and comprehensively.
Näiteks võib ta nõuda, et kindlustusandjad võtaksid meetmeid kasumlikkuse, krediidiriski, stabiilsuse või likviidsusriski parandamiseks.
Insurers are required to conduct appropriate risk management in a systematic and comprehensive manner.
Kui solventsusmarginaali suhtarv on alla 0 %, võib JFSA anda käsu kindlustustegevuse täielikuks või osaliseks peatamiseks.
This includes looking at whether relevant risks are addressed, verifying the objectivity and appropriateness of the standards for quantification, and analysing future capital adequacy in the light of matters related to medium and long-term business strategies and the business environment.
Jaapani kindlustusandjad on kohustatud ettevõtja riskijuhtimiskava kaudu juhtima riske nii juhtumipõhiselt kui ka üldisel tasandil.
JFSA also requires insurers to carry out an Own Risk and Solvency Assessment and to report its results to the board of directors.
Kindlustusandjad peavad süstemaatiliselt ja põhjalikult läbi viima asjakohase riskijuhtimise.
Japanese insurers are required by law to submit semi-annual and annual business reports to the JFSA.
Neil tuleb analüüsida, kas asjaomaste riskidega tegeletakse, kontrollida kvantifitseerimisega seotud nõuete objektiivsust ja asjakohasust, analüüsima kapitali tulevast adekvaatsust keskmise pikkuse ja pikaajaliste äristrateegiate ja ärikeskkonna perspektiivist.
In addition each year an insurer is required to prepare some explanatory documents and keep them available to the public at its head office.
Samuti nõuab JFSA, et kindlustusandjad viiksid läbi oma riskide ja maksevõime hindamise ja esitaksid selle tulemused juhatusele.
The Japanese solvency regime is evolving.
Jaapani kindlustusandjatel on seadusest tulenev kohustus esitada JFSA-le majandustegevuse aruanded kord poolaastas ja kord aastas.
Group-level solvency requirements were introduced in 2010.
Lisaks sellele peab iga kindlustusandja koostama selgitavaid dokumente ja tegema need oma peakontoris üldsusele kättesaadavaks.
Since the start of the equivalence assessment of the Japanese supervisory system in relation to Article 172 of Directive 2009/138/EC in 2011 by EIOPA, Japan is engaged in reforms which will improve its solvency regime.
Jaapani solventsusrežiim areneb.
Several reports and field tests have been carried out in 2011, 2012 and 2014 on a balance sheet based on economic valuations.
Kindlustusgrupi tasandil täidetavad solventsusnõuded kehtestati 2010. aastal.
Amendments under consideration give reasons to believe that future evolutions of the Japanese solvency regime will produce enhanced convergence with Directive 2009/138/EC.
Alates sellest, kui EIOPA hakkas 2011. aastal vastavalt direktiivi 2009/138/EÜ artiklile 172 hindama Jaapani järelevalvesüsteemi, viib Jaapan oma solventsusrežiimi parandamiseks läbi reforme.
Following this assessment, the insurance and reinsurance solvency regime of Japan should be considered to meet the criteria for temporary equivalence laid down in Article 172(4) of Directive 2009/138/EC, and for provisional equivalence laid down in Article 227(5) of Directive 2009/138/EC.
2011., 2012. ja 2014. aastal koostati mitu aruannet ja teostati reaaltingimustes testimist seoses majanduslikul hindamisel põhineva bilansiga.
The period of the temporary equivalence determined by this Decision is to end on 31 December 2020, in accordance with Article 172(5) of Directive 2009/138/EC.
Kavandatavaid muudatusi silmas pidades on põhjust arvata, et Jaapani solventsusrežiimi edasine areng suurendab selle kooskõla direktiiviga 2009/138/EÜ.
The period of the provisional equivalence determined by this Decision should be 10 years, in accordance with Article 227(6) of Directive 2009/138/EC,
Sellest hinnangust lähtudes tuleks Jaapani kindlustus- ja edasikindlustusandjate solventsusrežiimi käsitada direktiivi 2009/138/EÜ artikli 172 lõike 4 kohastele ajutise samaväärsuse ja direktiivi 2009/138/EÜ artikli 227 lõike 5 kohastele esialgse samaväärsuse kriteeriumidele vastavana.
HAS ADOPTED THIS DECISION:
Käesoleva otsusega määratud ajutise samaväärsuse ajavahemik peaks vastavalt direktiivi 2009/138/EÜ artikli 172 lõikele 5 lõppema 31. detsembril 2020.
Article 1
Käesoleva otsusega määratud esialgse samaväärsuse ajavahemik peaks vastavalt direktiivi 2009/138/EÜ artikli 227 lõikele 6 olema kümme aastat,
The solvency regime in force in Japan that applies to the reinsurance activities of undertakings with their head offices in Japan and regulated by the Insurance Business Act shall be considered as temporarily equivalent to the regime laid down in Title I of Directive 2009/138/EC.
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
The temporary equivalence referred to in the first paragraph shall end on 31 December 2020.
Artikkel 1
Article 2
Jaapanis kehtivat solventsusrežiimi, mida kohaldatakse selliste ettevõtjate edasikindlustustegevuse suhtes, kelle peakontorid asuvad Jaapanis ja kelle tegevust reguleerib kindlustustegevuse seadus, loetakse ajutiselt samaväärseks direktiivi 2009/138/EÜ I jaotises sätestatud režiimiga.
The solvency regime in force in Japan that applies to the insurance activities of undertakings with their head offices in Japan and regulated by the Insurance Business Act shall be considered as provisionally equivalent to the regime laid down in Chapter VI of Title I of Directive 2009/138/EC.
Esimeses lõikes osutatud ajutine samaväärsus lõpeb 31. detsembril 2020.
The provisional equivalence referred to in the first paragraph shall be granted for a period of 10 years from 1 January 2016.
Artikkel 2