natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The FFA, an institution incorporated under public law, redistributes the proceeds from these taxes for the production and distribution of films.
Maksudest saadud tulu eraldamist filmitootmise ja -levi toetamiseks haldab FFA, mis on avalik-õiguslik asutus.
Therefore, these measures involve State resources and are imputable to the State.
Seega rahastatakse meedet riigi ressurssidest ja see on riigiga seostatav.
The beneficiaries of the scheme — film producers, script writers, film distributors, cinema operators — carry out economic activities and therefore qualify as undertakings.
Kõnealuse abikava alla kuuluvad abisaajad – filmiprodutsendid, stsenaristid, filmilevitajad, kinopidajad – tegelevad majandustegevusega ja järelikult tuleb neid pidada ettevõtjaks.
The State support constitutes an advantage that they would not receive under normal market conditions.
Riigi toetus loob eelise, mida abisaajad ei saaks kasutada tavalistes turutingimustes.
The scheme is also selective as its only beneficiaries are undertakings involved in the production, distribution and exhibition of films.
Seetõttu on abikava valikuline, sest abi võivad saada ainult ettevõtjad, kes tegutsevad filmide tootmise, levitamise ja linastamise valdkonnas.
The market for film production and distribution is international.
Filmitootmise ja -levitamise turg on rahvusvaheline.
The beneficiaries compete at international level with producers and distributors in other Member States.
Abisaajad konkureerivad rahvusvaheliselt teiste liikmesriikide produtsentide ja levitajatega.
Therefore, the measure which intends to support the production, distribution and promotion of films affects competition and trade between Member States and qualifies as State aid in accordance with Article 107(1) of the Treaty.
Seetõttu kahjustab see filmide tootmist, levitamist ja edendamist toetav meede konkurentsi ja liikmesriikidevahelist kaubandust ning kujutab endast riigiabi ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
Compatibility of the amended aid to video on demand distribution with Article 107(3)(d) of the Treaty
Tellitavate videoteenuste muudetud abikava kokkusobivus ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punktiga d
The intended measure — the funding of and the tax on the services of video on demand suppliers without an establishment or agency in Germany — constitutes an amendment of the scheme which the Commission had approved until 31 December 2016.
Komisjon on juba tunnistanud tellitavate videoteenuste kaudu filmilevitamiseks antava abi kui sellise kokkusobivaks ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punktiga d [4].
The State aid assessment criteria have not changed since the previous approval of the scheme and the proposed change only concerns aid to video distribution of films and the tax on foreign video on demand distributors.
Kõnealuste abisaajate ringi laiendamine asjaomaste ettevõtjatega, kes ei ole asutatud Saksamaal, ei mõjuta negatiivselt nimetatud artikli kohaselt tehtud kokkusobivuse hindamise tulemust.
Concerning the aid to the distribution of films by video on demand suppliers as such, the Commission has already found it compatible with Article 107(3)(d) of the Treaty [4].
Liidu õiguse muude eeskirjade võimalik rikkumine
The extension of the range of possible beneficiaries to firms established elsewhere does not negatively affect the compatibility assessment under that Article.
Komisjon kontrollis riigiabi hindamise käigus ka abimeetme rahastamise kokkusobivust nii muude liidu õigusnormidega kui ka konkurentsieeskirjadega, sest rahastamine on abimeetme lahutamatu osa.
Possible infringement of other provisions of Union law
See on nii juhul, kui maksu ja abi vahel on püsiv seos, mille puhul maksutulu on tingimata ette nähtud abi rahastamiseks ja maksu suurus avaldab abi suurusele otseselt mõju [5].
The Commission has to include in the State aid analysis the compliance of the financing of the aid measure with rules of Union law other than the competition rules if the financing forms an integral part of an aid measure.
Kui maks on vastuolus aluslepingu muude sätetega, ei saa komisjon abikava, millega on ka see maks seotud, siseturuga kokkusobivaks tunnistada [6].
This is the case if the tax is hypothecated for the financing of the aid in the sense that the revenue from the tax is necessarily allocated to the financing of the aid and has a direct impact on the amount of the aid [5].
Teatatud abikava kohaselt tuleb 30 % videoteenuse osutajate suhtes kohaldatava maksu tuludest eraldada videofilmilevi rahastamisele.
If in such a case the tax proves to be contrary to other provisions of the Treaty, the Commission cannot declare the aid, of which the tax forms part, to be compatible with the internal market [6].
Üldiselt ei ole sedalaadi abi rahastamiseks muid vahendeid ette nähtud.
The notified scheme establishes that 30 % of the revenues from the tax on video suppliers are used to finance the support of the distribution of films by video.
Seetõttu tekib seos videolevi rahalise toetamise ja selle tegevusala kohta kehtestatud maksust saadud tulu vahel, sest see maksutulu kujutab endast videolevi toetamise ainsat rahastamisallikat ja mõjutab otseselt kättesaadavate toetusvahendite suurust.
Furthermore there is no other source of funding for this type of aid.
Niisiis on maksu ja toetuse vahel püsiv seos.
This establishes a link between the financing of video distribution and the revenue from the tax on this activity by which the revenue from the taxes is the only source of its funding and has a direct impact on the amount available for this aid.
Kontrollida tuleb, kas meede on kooskõlas nii liidu muude õigusnormidega kui ka konkurentsieeskirjadega.
Therefore the tax is hypothecated and it is necessary to verify that it is in line also with other rules of Union law than the competition rules.
Selleks on vaja uurida, kas maksukohustuse laiendamine väljaspool Saksamaad asuvatele tellitavate videoteenuste osutajatele on kokkusobiv ELi toimimise lepingu artikliga 110, mille kohaselt ei tohi ükski liikmesriik kehtestada teiste liikmesriikide toodetele mingeid makse, kui nad ei tee seda samalaadsete kodumaiste toodete puhul.
Accordingly, it has to be assessed if the extension of the tax to video on demand suppliers located outside Germany is compatible with Article 110 of the Treaty, according to which no Member State shall impose on the products of other Member States a tax which it does not impose on similar domestic products.
Seejärel tuleb kontrollida, kas see maks on vastuolus Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2010/13/EL [7] jurisdiktsiooni käsitlevate sätetega tellitavate videoteenuste osutajate kohta, kes on asutatud teistes liikmesriikides.
Furthermore, it must be assessed if the tax could infringe the rules concerning the jurisdiction on video on demand suppliers established in other Member States, as determined by Directive 2010/13/EU of the European Parliament and the Council [7].
ELi toimimise lepingu artikkel 110
Article 110 of the Treaty
Maks oleks artikliga 110 kokkusobimatu ja seega keelatud, kui see oleks diskrimineeriv imporditud toodete kahjuks, samuti juhul, kui see korvaks osaliselt asjakohastele kodumaistele toodetele langeva koormuse [8].
A tax would be incompatible with Article 110 and therefore prohibited to the extent to which it discriminates against imported products, that is to say to the extent to which the support financed by it substantially offsets the burden borne by the taxed domestic product compared with the imported product [8].
Seetõttu võivad maksutaolised lõivud – nagu kirjeldatud abikavaga kehtestatav maks – olla ELi toimimise lepingu artikliga 110 kokkusobimatud, kui abikava alusel toetatakse üksnes kodumaiseid teenuseosutajaid või juhul, kui kodumaiseid teenuseosutajaid toetatakse jõulisemalt kui teistes liikmesriikides asuvaid konkurente.
Accordingly, parafiscal charges, like those imposed under the described scheme, may be contrary to Article 110 of the Treaty when the scheme benefits solely national service providers or does so to a higher extent than it does for competitors in other Member States.
Sellisel juhul ei tohi imporditud teenuseid maksuga koormata, sest muidu rikutakse ELi toimimise lepingut.
In such a case, in order to be compatible with the Treaty, imported services must not be subject to the tax.
Kui muudes liikmesriikides asuvate teenuseosutajate imporditud teenuseid, mille suhtes kehtib maksukohustus, toetatakse abikavaga samal viisil kui kodumaiste teenuseosutajate teenuseid, ei rikuta ELi toimimise lepingu artiklit 110.
If however the imported services of the service providers in other Member States, which are subject to the tax, can benefit from the scheme in the same way as the domestic service providers, this is not contrary to Article 110 of the Treaty.
Isegi kui abikavaga nähakse ette – nagu käesoleval juhul –, et välismaist teenuseosutajat võib toetada samamoodi mittediskrimineerival viisil, ei tarvitse sellest üksi veel piisata.
Even if, like in the present case, a scheme provides in its rules that foreign suppliers may also benefit from the aid in a non-discriminatory way, this is in itself not sufficient.
Kodumaiste ettevõtjate asetamine abi saamise tingimuste kaudu struktuurselt soodsamasse olukorda tuleb ka tegelikkuses välistada.
It must also be excluded that the conditions structurally favour domestic operators in practice.
Komisjon kutsus Saksamaad ja kõiki huvitatud isikuid üles esitama märkusi ja edastama asjakohast teavet abikava kokkusobivuse kohta ELi toimimise lepingu artikliga 110.
The Commission invited Germany and interested parties to give comments and to provide relevant facts on the compliance of the scheme with Article 110 of the Treaty.
Direktiiv 2010/13/EL
Directive 2010/13/EU
Teatatud meetmega kohaldatakse teistes liikmesriikides asutatud, tellitavate videoteenuste osutajate suhtes maksu, mille suurus oleneb nende asjaomaste teenuste käibest Saksa turul.
The notified measure imposes a tax on video on demand suppliers established in other Member States based on the turnover they make with video on demand services on the German market.
Sellega kerkib üles küsimus, kas direktiivi 2010/13/EL saab selle maksu suhtes kohaldada.
This raises the question whether Directive 2010/13/EU applies to the tax.
Direktiivi 2010/13/EL artikli 13 kohaselt tagavad liikmesriigid, et nende jurisdiktsiooni alla kuuluvate meediateenuse osutajate pakutavad tellitavad audiovisuaalmeedia teenused edendavad asjakohaste meetmetega Euroopa päritolu teoste tootmist ja kättesaadavust, kui see on teostatav.
According to Article 13 of Directive 2010/13/EU, Member States have to ensure that on-demand audiovisual media services provided by media service providers under their jurisdiction promote, where practicable and by appropriate means, the production of and access to European works.
Sellise toetuse näidetena on artiklis 13 nimetatud rahalist toetust Euroopa päritolu teoste tootmiseks ja neid teoseid käsitlevate õiguste omandamiseks, samuti Euroopa päritolu teoste osakaalu kindlaksmääramist ja nende teoste esiletoomist tellitava teenuse osutaja kataloogides.
Article 13 mentions as examples of such promotion financial contributions to the production and rights acquisition of European works, as well as a share of European works in the catalogues of on-demand service providers and ensuring their prominence in these catalogues.
Direktiiv 2010/13/EL ei mõjuta põhjenduse 19 kohaselt liikmesriikide ja nende ametiasutuste „vastutust programmide korralduse – sealhulgas tegevusload, haldusalased load ja maksustamine – rahastamise ja sisu eest“.
It is noted that at the time of the coming into force of Directive 2010/13, on demand services where the service provider would have no establishment in the Member State of the reception of the services were still a phenomenon of minor importance.
Praeguseks on nende turuosa aga silmatorkavalt kasvanud.
Up to today, however, their market share has increased significantly.
Kui pidada FFGd direktiivi 2010/13/EL artikli 13 rakendamise meetmeks, tuleks tunnistada ka Saksamaa jurisdiktsiooni kohaldamist muudes liikmesriikides asutatud tellitavate videoteenuste osutajate üle, arvestades direktiivi sätteid jurisdiktsiooni kohta.
In 2014, the VoD market in the EU was worth EUR 2,501 billion which represents an increase of 272 % since 2010.
Direktiivi 2010/13/EL artikli 2 lõike 1, lõike 2 punkti a ja lõike 3 kohaselt kuuluvad liikmesriikide jurisdiktsiooni alla – kooskõlas direktiivi erisätetega – audiovisuaalmeedia teenused, mida edastavad nende territooriumil asutatud teenuseosutajad.
In Germany, the VoD market was worth EUR 315,2 million in 2014 which accounts for an increase of 172 % since 2010 [9].
Direktiivi 2010/13/EL artikli 3 lõike 1 kohaselt „tagavad [liikmesriigid] teistest liikmesriikidest pärinevate audiovisuaalmeedia teenuste vastuvõtmisvabaduse ega piira nende taasedastamist oma territooriumil põhjustel, mis kuuluvad käesoleva direktiiviga koordineeritavatesse valdkondadesse“.
If the FFG were to be considered as a measure implementing Article 13 of Directive 2010/13/EU, Germany's exercise of jurisdiction over video on demand suppliers established in other Member States would have to be assessed against the rules on jurisdiction set out in that Directive.
Kui direktiiv 2010/13/EL on kohaldatav, peaks liikmesriik, kus meediateenuse osutaja asub, tagama tema jurisdiktsiooni all olevate audiovisuaalmeedia teenuste kohta kehtivate eeskirjade täitmise.
According to Articles 2(1), (2)(a) and (3) of Directive 2010/13/EU, each Member State has the jurisdiction to regulate the audiovisual media services transmitted by media service providers which are established in that Member State, according to the specific rules set out therein.
Direktiivi 2010/13/EL artikli 3 lõike 4 punktis a loetletakse ammendavalt võimalikud põhjused, millal teha sellest põhimõttest erand tellitavate audiovisuaalmeedia teenuste puhul.
Furthermore, according to Article 3(1) of Directive 2010/13/EU, ‘Member States shall ensure freedom of reception and shall not restrict retransmissions on their territory of audiovisual media services from other Member States for reasons which fall within the fields coordinated by this Directive.’
Sellele tuginedes on komisjon väljendanud algatamisotsuses kahtlust, kas olemasoleva riigiabimeetme kohta teatatud FFG muudatus on siseturuga kokkusobiv.
Thus, where Directive 2010/13/EU applies, it is for the Member State where the media service provider is established to ensure compliance with the rules applicable to audiovisual media services under its jurisdiction.
See kahtlus on seotud eeskätt sellega, kas filmilevi toetamine, mida rahastatakse fondi kaudu, mille vahendid pärinevad muu hulgas väljaspool Saksamaad asutatud tellitavate videoteenuste osutajate tasutavatest maksudest, on kokkusobiv direktiiviga 2010/13/EL.
For on-demand audiovisual media services, possible grounds of derogation from this principle are exhaustively stated in Article 3(4)(a) of Directive 2010/13/EU.
HUVITATUD ISIKUTE MÄRKUSED
Accordingly, the Commission expressed doubts in the opening decision as to the compatibility with the internal market of the notified amendment of the existing State aid measure FFG.
Komisjon sai märkused kümnelt huvitatud isikult.
These doubts referred in particular to the compatibility with Directive 2010/13/EU of the aid to film distribution which is financed from a fund which includes levies on video on demand suppliers situated outside Germany.
Arvamust avaldasid Saksa avalik-õiguslikud ringhäälinguorganisatsioonid ARD ja ZDF, Saksa eraringhäälingu liit ja Telemedien e.V. (edaspidi „VPRT“), Euroopa digimeedia ühendus (edaspidi „EDiMA“), Verband Deutscher Kabelnetzbetreiber e.V.
COMMENTS FROM INTERESTED PARTIES
(edaspidi „ANGA“), avalik filmifond Mitteldeutsche Medienförderung GmbH (edaspidi „MDM“), Saksa filmitööstuse katusorganisatsioon Spitzenorganisation der Deutschen Filmwirtschaft e.V. (edaspidi „SPIO“), kes esindas oma liikmeid filmitootmise, filmitehnika ja filmilevi valdkonnas, kinopidajad (AG Kino ja HDF Kino) ja Saksa produtsentide liit (edaspidi „produtsentide liit“).
Comments were received from 10 interested parties.
Üks huvitatud isik ei soovinud oma andmeid avaldada.
They came from the German public broadcasters ARD and ZDF, the association of German commercial broadcasters (VPRT), European Digital Media (EDiMA), the Verband Deutscher Kabelnetzbetreiber (ANGA), the public film fund Mitteldeutsche Medienförderung (MDM), the Spitzenorganisation der Deutschen Filmwirtschaft (SPIO), representing members in the areas of film production, technique, and distribution, the cinema operators (AG Kino and HDF Kino), and the association of German film producers (Produzentenallianz).
ELi toimimise lepingu artikli 110 võimalik rikkumine
One contributor asked for its identity to be kept confidential.
Esmalt tunneb tundmatuks jääda sooviv huvitatud isik (edaspidi „ettevõtja X“) muret ELi toimimise lepingu artikli 110 rikkumise pärast.
On a possible violation of Article 110 of the Treaty
Ehkki abikava näeb ette ka välismaiste teenuseosutajate toetamise mittediskrimineerival viisil, asetavad abi saamise tingimused kodumaised ettevõtjad tegelikkuses struktuurselt soodsamasse olukorda.
On the one hand, the contributor whose identity is confidential (‘Company X’), is concerned that Article 110 of the Treaty is infringed.
Diskrimineerimine on võimalik, sest abi eraldamise otsuseid tegeva komisjoni liikmed on vähemalt praegu eranditult sakslased.
Even if the scheme provides in its rules that foreign suppliers may also benefit from the aid in a non-discriminatory way, in practice the conditions would structurally favour domestic operators.
Toetusvahendeid võidakse määrata valikuliselt, nii et raha saavad kõige tõenäolisemalt Saksa ettevõtjad.
There would be discrimination because, at least currently, the members of the board which decides on grants are all German.
Edasi väidab ettevõtja X, et välismaised teenuseosutajad pakuvad suurema välismaise osakaaluga sisu, isegi kui see on mõeldud Saksa publikule.
The allocation of the grants would be discretionary and therefore the funds most likely directed to German companies.
Kuna Saksa filme on nende pakutavas valikus vähe, tuleks kõne alla üksnes tühine hulk filme, mis saaksid levitamiseks abi.
Furthermore, Company X alleges that non-domestic providers would offer a higher share of non-domestic content, even if addressed to a German audience.
Peale selle tuleb välismaistel tellitavate videoteenuste osutajatel ületada keelebarjäär, sest asjakohased õigusnormid on kättesaadavad ainult saksa keeles ja ka taotlused esitatakse saksa keeles.
Thus they would have fewer films eligible for distribution aid, because they offer fewer German films.
Ettevõtja X kritiseerib ühe filmi kohta antava levitamisabi madalat taset, samuti sedalaadi abi üldiselt väikest osa tellitud videoteenuste levitamises võrreldes DVDl või Blu-Ray kettal olevate videote müügiga.
Furthermore, the foreign VoD providers would be faced with a language barrier because the relevant rules are available in German only and the applications have to be submitted in German.
Edasi märgitakse, et maksu kohaldatakse kõikide filmide käibe põhjal, ükskõik kas neid võetakse levitamisabi saamisel arvesse Saksa või Euroopa filmidena või mitte.
Company X criticises the low aid amount per film for distribution aid, and the overall low share of VoD distribution in that type of aid in comparison to video sales on DVD or BluRay.
Lisaks mõjutab maks kodumaiseid tellitavate videoteenuste osutajaid vähem, sest mõni neist tegutseb vertikaalselt integreeritud tellitavate videoteenuste osutajana ja tele- või kaabelleviettevõtjana, kes võib taotleda tootmisabi, mis eraldatakse vahenditest, mida tellitavate videoteenuste osutajad maksavad Saksa filmitööstuse edendamise fondi.
It also criticises the fact that the tax is imposed on the turnover with all films, irrespective of whether they are suitable, as German or European films, for distribution funding or not.
ANGA, kes esindab ka Saksamaa tellitavate videoteenuste osutajaid, näeb seevastu kodumaiste teenuseosutajate diskrimineerimist, sest nemad peavad tasuma kohustuslikku maksu enda kodumaise teenuse pealt, samal ajal kui välismaised konkurendid, kes konkureerivad nendega sama turu jaoks kohandatud teenusega, ei pea enda asjakohaselt käibelt mingit maksu tasuma pelgalt seepärast, et nad on asutatud välismaal.
Finally, domestic VoD providers would be less affected by the tax because some of them would be vertically integrated VoD and TV or cable operators which may also benefit from production aid from the Federal Film Fund alimented by VoD providers.
SPIO, VPRT, produtsentide liit ja MDM lähtuvad jällegi sellest, et maks teeb lõpu kodumaiste teenuseosutajate diskrimineerimisele.
ANGA, which also represents VoD providers in Germany, on the other hand, finds a discrimination of domestic providers because they are subject to taxation of their domestic offer, while the non-domestic competitors competing with them with offers tailored for the same market are not subject to taxation of the relevant turnover just because they chose to elect domicile abroad.
SPIO andmetel teenivad suurima osa tellitavate videoteenuste käibest Saksamaa 13 ettevõtjat, kellest kuus asub välismaal.
SPIO, VPRT, Produzentenallianz and MDM also suggest that the tax would end a discrimination of domestic providers.
Nende arvude juures on jäetud arvesse võtmata ühe USAst pärit ja Madalmaadel asutatud juhtiva teenuseosutaja hiljutine tulek tellitavate videoteenuste turule.
According to SPIO, the main part of the turnover with VoD in Germany is made by 13 undertakings, of which 6 are established abroad.
SPIO arvates ei tohiks maksu kehtestamisel otsustavaks teguriks olla teenuseosutaja enam-vähem juhuslik asukoht.
These figures do not yet include the recent entry into the market of a leading VoD provider from the United States which is established in the Netherlands.
Digiajastul ei vaja teenuseosutaja rohkemat kui tegevuskohta siseturul.
For SPIO the decisive element for taxation should not be the more or less fortuitous location of the provider.
Maksu kehtestamisel peaks asjakohasem olema küsimus, kas teenuseosutaja omandab Saksa turul tegutsemiseks filmilitsentsi, mis võimaldab tal seal lõpptarbijatega äri ajada.
In the digital era a provider does not need more than one place of establishment in the internal market.
SPIO viitab siinkohal ka enda kogutud andmetele, millest järeldub, et tellitavate videoteenuste välismaised osutajad pööravad oma pakkumistes Saksa toodangule sama palju tähelepanu kui kodumaised teenuseosutajad.
The more relevant question for taxation should be whether the provider acquires film licences for the German market to do business there with final consumers.
Kokkusobivus direktiiviga 2010/13/EL
SPIO also points to data collected by it which shows that the foreign VoD providers have in their offer a similar focus on German productions as the domestic providers.
Ettevõtja X ja EDiMA on seisukohal, et teatatud abikava kujutab endast Euroopa päritolu teoste kättesaadavuse edendamise meedet direktiivi 2010/13/EL artikli 13 lõike 1 kohaselt ja on vastuolus päritoluriigi põhimõttega.
On the compatibility with Directive 2010/13/EU
Ülejäänud huvitatud isikud toetasid Saksamaa ettepanekut ja olid arvamusel, et maks ei ole vastuolus artikli 13 lõikega 1 koostoimes direktiivi 2010/13/EL artiklitega 2 ja 3.
Regarding Directive 2010/13/EU, Company X and EDiMA are of the view that the notified measure would constitute a measure to promote access to European works pursuant to Article 13(1) of that Directive, in violation of the country of origin principle.
SAKSAMAA SEISUKOHT
The other interested parties supported the German proposal and were of the opinion that the tax would not constitute a violation of Article 13(1) in connection with Articles 2 and 3 of Directive 2010/13/EU.
Saksamaa väidab, et üldiselt on kõikide liikmesriikide huvides takistada ettevõtjate lähtumist oma ettevõtte asukoha valimisel esmajoones maksustamise või maksuõigusega seotud põhjustest, sest see moonutab filmivaldkonnas konkurentsi.