natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It was also in line with point 45 of the Communication, which allows an exception to the principle of conversion or writing-down of subordinated debts where ‘implementing such measures would endanger financial stability or lead to disproportionate results’.
Aktsiakapital vähendati nullini, mille tagajärjel jäid aktsionärid ilma kõigist oma investeeringutest.
Moreover, the three interested parties submit that the absence or inadequacy of a return is acceptable where, as here, it is offset by an in-depth and broad restructuring and is justified by the search for a purchaser for the bank in crisis.
Kui oli võimalik, peatati ka allutatud võlakirjadega seotud kupongimaksed.
Furthermore, the intervention does not distort the internal market, given that:
Need muud huvitatud isikud väidavad, et seaduslikult ei saanud allutatud võlausaldajad kanda ühtegi muud liiki kahju, sest kehtivate õigusnormide kohaselt võib allutatud võlausaldajaid sundida jagama kahjumit ainult sundlikvideerimise korral.
Tercas's operations were small in size and limited in their geographical reach;
Kuid asjaoluga, et allutatud võlausaldajatele ei saanud panna lisakohustusi, ei kaasnenud riigi rahanduse jaoks suuremaid kulusid, sest sekkumiseks vajalikud vahendid saadi täies ulatuses eraisikutelt.
BPB was the only operator to express a real interest in injecting capital into Tercas, and the Commission has held that the sale of a failing bank, whose activity is the beneficiary of the alleged aid, to a private market player in the framework of an open sale process constitutes a form of mitigation of potential distortions of competition [57];
Peale selle oleks allutatud võlausaldajate ohverdamisega võinud kaasneda lisakulud ja suured riskid FITD liikmespankadele.
Tercas's restructuring plan was sufficiently far-reaching, and provided for the integration of Tercas into BPB.
Sellist kahju oleks põhjustanud Tercase lagunemine, oht, et Tercase kliendid esitavad hagi, ning kahjulik mõju Tercase mainele ja pangandussüsteemi üldisele stabiilsusele.
The transfer of Tercas to BPB was the only feasible option to overcome the issues addressed by the Italian supervisory authority and prevent possible distortion of competition.
Viimaks ei tekkinud allutatud võlausaldajatele lisakohustuste kehtestamata jätmisega mingit moraaliriski, sest negatiivse omakapitali katmise kulud võttis täiel määral enda kanda pangandussüsteem, ilma et maksumaksjatele oleks kaasnenud mingeid lisakulusid.
Furthermore, the restructuring transaction required a complete recapitalisation of Tercas and a significant increase in BPB's capital.
Kolme huvitatud isiku väitel oli see, et allutatud võlgasid ei kujundatud ümber ega hinnatud alla, kooskõlas pangandusteatise punktiga 42, kus selgitatakse, et hoiustajate panus ei ole kulude jagamise kohustuslik komponent.
Finally, relying on the Commission's earlier decisions [58], these other interested parties claim that the recapitalisation of Tercas, and its incorporation into BPB following the unremunerated coverage of its negative equity by the FITD, can be considered to be justified on the ground that they were necessary in order to ensure the transfer of the company's assets and to implement deep and extensive restructuring of the bank.
See oli ka kooskõlas teatise punktiga 45, millega on lubatud teha erand allutatud võlgade ümberkujundamise või allahindamise põhimõttest, kui „selliste meetmete rakendamine ohustaks finantsstabiilsust või tooks kaasa ebaproportsionaalsed tulemuse“.
In the case at hand, no option that was capable of overcoming Tercas's deep crisis would have ensured a return.
Lisaks väidavad kolm huvitatud isikut, et tulu puudumine või ebapiisavus on vastuvõetav sellise juhtumi korral nagu siinne, mil see korvatakse põhjaliku ja laiaulatusliku ümberkorraldamisega ja on põhjendatud kriisis oleva panga jaoks ostja otsimisega.
Had the FITD demanded a return Tercas's equity position would have worsened, thus increasing the cost to the purchasing bank.
Peale selle ei moonutata sekkumisega siseturgu, sest:
ASSESSMENT OF THE MEASURES
Tercase tegevus ei olnud laiaulatuslik ja oli geograafiliselt piiratud;
Existence of State aid
BPB oli ainus äriühing, kes väljendas tõelist huvi teha kapitalisüst Tercasesse, ning komisjon on leidnud, et sellise maksejõuetu panga müük, mille tegevust toetati väidetava abiga, eraõiguslikule turuosalisele avaliku müügi kaudu kujutab endast konkurentsi võimaliku moonutamise leevendamise vormi [57];
Article 107(1) of the Treaty states that ‘any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, in so far as it affects trade between Member States, be incompatible with the internal market.’
Tercase ümberkorraldamiskava oli piisavalt kaugeleulatuv ja nägi ette Tercase ühendamise BPBga.
All these conditions must be fulfilled; in what follows the Commission will assess whether they are met in the case of the measures taken by the FITD.
Tercase üleandmine BPB-le oli ainus teostatav võimalus, mille abil lahendada Itaalia järelevalveasutuse tõstatatud küsimused ja vältida konkurentsi võimalikku moonutamist.
The tax exemption scheme mentioned in recital 4 to the opening decision was not notified by Italy.
Peale selle tuli Tercas ümberkorraldamiseks täiel määral rekapitaliseerida ja suurendada märkimisväärselt BPB kapitali.
On the basis of the information currently available to the Commission, it was not applied in the case at issue.
Lõpetuseks väidavad need muud huvitatud isikud, tuginedes seejuures komisjoni varasematele otsustele, [58] et Tercase rekapitaliseerimist ja tema ühendamist BPBga pärast seda, kui FITD kattis Tercase negatiivse omakapitali ilma selle eest hüvitist saamata, võib käsitada põhjendatuna, sest need sammud olid vajalikud, et tagada äriühingu varade üleandmine ning viia ellu panga põhjalik ja laiaulatuslik ümberkorraldamine.
Hence the tax exemption scheme falls outside the scope of the present Decision.
Siinse juhtumi puhul ei oleks tulu taganud ükski valikuvariant, millega oleks suudetud Tercas sügavast kriisist välja tuua.
The Court of Justice has repeatedly confirmed that all financial means by which the public authorities may actually support undertakings fall under State aid control, irrespective of whether or not those means are permanent assets of the public sector.
Kui FITD oleks nõudnud tasu, oleks Tercase aktsiapositsioon halvenenud ja selle tagajärjel oleksid ostva panga kulud suurenenud.
Compulsory contributions that are imposed, managed and apportioned in accordance with the law or other public rules imply the presence of State resources, even if they are not administered by the public authorities [59].
MEETMETE HINDAMINE
The mere fact that resources are financed by private contributions does not prevent them from being of a public character.
Riigiabi olemasolu
The relevant factor is not the immediate origin of the resources but the degree of intervention of the public authority in defining those measures and their methods of financing [60].
Aluslepingu artikli 107 lõike 1 kohaselt on igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik missugusel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, siseturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust.
Moreover, as the Court of Justice pointed out in Ladbroke [61], Stardust Marine and Doux Élevage, resources that remain under public control and are therefore available to the public authorities constitute State resources.
Täidetud peavad olema kõik need tingimused.
In Doux Élevage, the activities of an inter-trade organisation were financed out of resources raised by levies made mandatory by the State: the Court of Justice held that it could not be concluded that the organisation's activities were imputable to the State.
Allpool hindab komisjon, kas need tingimused on FITD võetud meetmete puhul täidetud.
The Court observed that the objectives pursued in the use of the resources had been determined entirely by the organisation, and that the mandatory nature of the levies in that case was not ‘dependent upon the pursuit of political objectives which are specific, fixed and defined by the public authorities’.
Menetluse algatamise otsuse põhjenduses 4 nimetatud maksuvabastusskeemist Itaalia ei teatanud.
The State merely checked the validity and lawfulness of the inter-trade organisations levying of contributions, i.e. the procedural framework, and had no power to influence the administration of the funds.
Komisjonile praegu teada oleva teabe põhjal ei ole seda maksuvabastust kõnesoleva juhtumi puhul kohaldatud.
In the case-law of the Union courts, therefore, a measure is imputable to the State and financed through State resources where a set of indicators show that under the national legislation the State exercises control and influence to ensure that the use of the resources of a private body fulfils a public policy objective with which that body is entrusted.
Seepärast seda maksuvabastusskeemi käesolevas otsuses ei käsitleta.
In Stardust Marine the Court of Justice also held that the imputability to the State of an aid measure taken by a body that was prima facie independent, and did not itself form part of the State, could be inferred from a set of indicators arising from the circumstances of the case.
Euroopa Kohus on korduvalt kinnitanud, et riigiabi olemasolu tuleb kontrollida kõigi rahaliste vahendite puhul, mida avalik sektor võib reaalselt ettevõtjate toetamiseks kasutada, sõltumata sellest, kas need vahendid kuuluvad püsivalt riigi vahendite hulka või mitte.
One such indicator would be that the body in question could not take the decision allegedly involving State aid without taking account of the instructions or directives of the public authorities.
Kohustuslikud osamaksed, mis on kehtestatud või mida hallatakse ja jagatakse kooskõlas õigusaktidega või muude riiklike eeskirjadega, viitavad riigiabi olemasolule isegi juhul, kui neid ei halda avaliku sektori asutused [59].
Other indicators might, in certain circumstances, be relevant in concluding that an aid measure taken by an undertaking was imputable to the State.
Pelgalt asjaolu, et vahendeid rahastatakse eraõiguslikest maksetest, ei välista seda, et need vahendid võivad olla riiklikku päritolu.
With regard to the measures in respect of which the Commission opened the formal investigation procedure in the present case, it should be recalled that in Directive 94/19/EC the Union legislature introduced deposit guarantee schemes with the policy objective of preserving and increasing ‘the stability of the banking system’ [62] and gave them a mandate to protect depositors [63].
Oluline ei ole mitte vahendite otsene päritolu, vaid riigi ametiasutuse sekkumise ulatus nende meetmete määratlemisel ja nende rahastamismeetodites [60].
Directive 94/19/EC requires Member States to introduce one or more deposit guarantee schemes, which are to reimburse depositors in the event that a credit institution fails.
Peale selle sedastas Euroopa Kohus Ladbroke'i, [61] Stardust Marine'i ja Doux Élevage'i kohtuasjades, et riigi kontrolli alla jäävad vahendid, mis on seega avaliku sektori asutustele kättesaadavad, kujutavad endast riigi ressursse.
On the possibility of other forms of intervention Directive 94/19/EC is silent, so that Member States retain discretion on whether to allow deposit guarantee schemes to go beyond a pure reimbursement function and to use the available financial resources in other ways.
Doux Élevage'i kohtuasjas rahastati tootmisharudevahelist organisatsiooni riigi ressurssidest, mis saadi riigi poolt kohustuslikuks tunnistatud maksude kogumisest.
The situation remains unchanged under Directive 2014/49/EU, which is, however, more explicit as to the nature of such alternative measures.
Euroopa Kohtu seisukoha järgi ei saanud järeldada, et organisatsiooni tegevus on omistatav riigile.
They must have the aim of preventing the failure of the credit institution with a view to avoiding not only ‘the costs of reimbursing depositors’, but also ‘the costs of the failure of a credit institution to the economy as a whole’ and ‘other adverse impacts’, such as an ‘adverse impact on financial stability and the confidence of depositors’ [64].
Kohus täheldas, et ressursside kasutamisel taotletud eesmärgid määras täiel määral kindlaks organisatsioon ja et maksude kohustuslik laad ei olnud sõltuvuses „konkreetsete, fikseeritud ja ametiasutuste poolt määratletud poliitiliste eesmärkide järgimisest“.
Under Directive 2014/49/EU Member States may allow deposit guarantee schemes to be used in order to preserve the access of depositors to the deposits covered, both in an initial, going-concern phase and in the context of domestic insolvency proceedings [65].
Riik vaid kontrollis tootmisharudevaheliste organisatsioonide teostatava maksukogumise nõuetekohasust ja õiguspärasust, st menetlusraamistikku, ning tal ei olnud võimalust mõjutada rahaliste vahendite haldamist.
The Commission would point out that, contrary to the position of the other interested parties mentioned in recital 79, alternative measures taken by a deposit guarantee scheme may constitute aid irrespective of whether they are aimed at preventing the failure of a credit institution or whether they are taken in connection with a liquidation.
Seega on meede liidu kohtupraktika kohaselt omistatav riigile ja rahastatud riigi ressurssidest, kui näitajate põhjal ilmneb, et riigil on oma õiguse alusel kontroll ja mõju, mille abil tagada, et eraõigusliku asutuse ressursside kasutamine aitab saavutada avaliku poliitika eesmärke, mille täitmine on usaldatud sellele asutusele.
The protection of savings and depositors has a specific position in Italian national law: under Article 47 of the Italian Constitution, ‘The Republic … shall protect savings in all their forms’ [66].
Ka Stardust Marine'i kohtuasjas sedastas Euroopa Kohus, et esmapilgul sõltumatu ja riigist eraldiseisva asutuse võetud abimeetme omistatavust riigile võib järeldada juhtumi asjaoludest ilmnevate näitajate põhjal.
The Banca d'Italia is a body established under public law, and for that reason alone its behaviour is imputable to the Member State, and does not fall outside the scope of Article 107 of the Treaty on the ground that it is constitutionally independent [67]; it has the task of safeguarding the stability of the Italian banking system [68] and protecting depositors [69].
Üks selline näitaja on tõik, et kõnealune asutus peab väidetavat riigiabi käsitleva otsuse tegemisel arvesse võtma avaliku sektori asutuste juhiseid või ettekirjutusi.
In view of the foregoing, Article 96-bis of the Banking Act has to be read as a specific definition of the public mandate of protecting depositors that applies to deposit guarantee schemes recognised in Italy.
Mõnikord võivad olla asjakohased muud näitajad, mille põhjal saab järeldada äriühingu võetud abimeetme omistatavust riigile.
By including the last sentence in Article 96-bis(1), according to which deposit guarantee schemes ‘may engage in other types and forms of intervention’ in addition to repayment of depositors, the Italian authorities have chosen to allow their recognised deposit guarantee schemes to use the resources collected from member banks for different types of action.
Seoses meetmetega, mille kohta algatas komisjon käesolevas juhtumis ametliku uurimismenetluse, tuleb meelde tuletada, et direktiivis 94/19/EÜ nägi liidu seadusandja ette hoiuste tagamise skeemid, mille poliitikaeesmärk on säilitada pangandussüsteemi stabiilsus ja suurendada seda, [62] ning andis neile volituse kaitsta hoiustajaid [63].
Article 96-bis of the Banking Act is therefore the basis for recognition of the FITD as a mandatory deposit guarantee scheme in Italy, and at the same time grants the FITD the power to take support measures.
Direktiivi 94/19/EÜ kohaselt peavad liikmesriigid looma vähemalt ühe sellise hoiuste tagamise skeemi, mille kaudu tuleb hüvitada hoiustajatele nende hoiused krediidiasutuse maksejõuetuse korral.
From that perspective the fact that the FITD is organised as a consortium under private law [70] is irrelevant, as the mere fact that a body is constituted under ordinary law cannot be regarded as sufficient to exclude the possibility of an aid measure taken by such a body being imputable to the State, as the Court of Justice held in Stardust Marine.
Muid sekkumise vorme direktiivis 94/19/EÜ ei käsitleta, seega on liikmesriikidel võimalik ise otsustada, kas nad lubavad hoiuste tagamise skeemidel minna pelgalt hoiuste hüvitamisest kaugemale ja kasutada kättesaadavaid rahalisi vahendeid muul viisil.
The FITD's objectives — pursuit of the common interests of its members by strengthening the safety of deposits and the protection of the reputation of the banking system — clearly coincide with the public interest.
Direktiiviga 2014/49/EL olukorda ei muudeta, kuigi selles on niisuguseid alternatiivseid meetmeid käsitletud siiski üksikasjalikumalt.
But that does not necessarily mean that the undertaking could have taken its decision without taking into account the requirements of the public authorities.
Nende meetmete eesmärk peab olema takistada krediidiasutuse maksejõuetust, et vältida mitte ainult hoiustajatele hüvitiste maksmise kulusid, vaid ka krediidiasutuse maksejõuetuse kulusid majandusele tervikuna ja muud negatiivset mõju, näiteks negatiivset mõju finantsstabiilsusele ja hoiustajate usaldusele [64].
Moreover, it is not necessary that the State's influence should result from a legally binding act of a public authority.
Direktiivi 2014/49/EL kohaselt võivad liikmesriigid lubada hoiuste tagamise skeeme kasutada selleks, et säilitada hoiustajate juurdepääs tagatud hoiustele nii kriisi algfaasis kui ka kriisi käigus ning riigisiseste maksejõuetusmenetluste raames [65].
The autonomy that the undertaking in principle enjoys does not prevent the practical involvement of the State.
Komisjon soovib esile tõsta asjaolu, et vastupidiselt muude huvitatud isikute seisukohale põhjenduses 79 võivad hoiuste tagamise skeemi kaudu võetud alternatiivsed meetmed kujutada endast riigiabi olenemata sellest, kas nad on võetud eesmärgiga vältida krediidiasutuse maksejõuetust või seoses likvideerimisega.
In any event, Union and Italian legislation gives the Banca d'Italia the authority and the means to ensure that all actions taken by the FITD as a deposit guarantee scheme recognised under the Banking Act comply with that public policy mandate and contribute to the protection of depositors.
Hoiuste ja hoiustajate kaitsel on Itaalia õiguses eriline koht: Itaalia põhiseaduse artikli 47 kohaselt peab vabariik kaitsma igal kujul esinevaid hoiuseid [66].
This is made clear in the introductory sentence of Article 96-ter(1) of the Banking Act, where the list of all the powers exercised by the Banca d'Italia with respect to Italian deposit guarantee schemes is preceded by a statement that those powers are to be exercised ‘having regard to the protection of depositors and the stability of the banking system’.
Banca d'Italia on avaliku õiguse alusel loodud organ ja juba ainuüksi sellepärast on tema tegevus omistatav liikmesriigile ega jää aluslepingu artikli 107 kohaldamisalast välja põhjusel, et nimetatud organ on põhiseaduse alusel sõltumatu [67].
In view of that evidence, and by contrast with Doux Élevage, where the object of the ex post approval by the public administration was purely procedural in nature, the Banca d'Italia has to approve every intervention by the FITD on its merits, assessing whether it complies with the FITD's public mandate under the Banking Act.
Tema ülesanne on kindlustada Itaalia pangandussüsteemi sõltumatus [68] ja kaitsta hoiustajaid [69].
Italy has affirmed that if this line of reasoning were to be followed prudential supervision of banks would have to be considered to be the exercise of public control, and the banks' resources would consequently have to be considered public resources (recital 53); this is clearly immaterial.
Eelnevat silmas pidades tuleb pangandusseaduse artiklit 96bis lugeda kui hoiustajate kaitsmist käsitleva avaliku poliitika eesmärgi konkreetset määratlust, mida kohaldatakse Itaalias tunnustatud hoiuste tagamise skeemide suhtes.
The Commission will merely observe that the supervision of banks carried out by the Banca d'Italia does not serve to verify compliance with a public policy mandate that is entrusted to the supervised banks.
Kui võtta siia kõrvale artikli 96bis lõike 1 viimase lause, mille kohaselt võidakse hoiuste tagamise skeemide kaudu peale hoiustajatele hüvitise maksmise sekkuda ka muul viisil, siis on Itaalia ametiasutused otsustanud lubada nende tunnustatud hoiuste tagamise skeemide kaudu kasutada liikmespankadelt kogutud vahendeid erinevat liiki meetmete jaoks.
The precedence of the public mandate and the related public controls are recognised in the constitution of the FITD [71], according to which all support measures must comply with the concurrent conditions that there must be a reasonable prospect of recovery and that the cost to the Fund may be presumed to be less than would be incurred by measures taken in the event of liquidation (the ‘least-cost principle’).
Seega on pangandusseaduse artikkel 96bis FITD kui Itaalia kohustusliku hoiuste tagamise skeemi tunnustamise alus ja samal ajal antakse selle sättega FITD-le õigus võtta toetusmeetmeid.
Those concurrent conditions mean that a decision to take support measures is permissible only if it allows the FITD to fulfil its public mandate of protecting depositors.
Seda silmas pidades ei ole oluline, et FITD on loodud eraõigusliku konsortsiumina, [70] sest pelgalt asjaolu, et asutus on loodud tavaõiguse alusel, ei saa lugeda piisavaks sellise võimaluse välistamisel, et sellise asutuse võetud abimeede on omistatav riigile, nagu Euroopa Kohus sedastas Stardust Marine'i kohtuasjas.
That precedence is corroborated by the requirement of approval by the Banca d'Italia in accordance with the Banking Act.
FITD eesmärgid – oma liikmete ühiste huvide kaitse hoiuste turvalisuse suurendamise abil ning pangandussüsteemi maine eest seismine – langevad ilmselgelt kokku avalike huvidega.
In addition, the Banking Act provides the Banca d'Italia with wide-ranging powers over deposit guarantee schemes:
See ei tähenda aga ilmtingimata, et äriühing võib võtta oma otsuse vastu, ilma et ta arvestaks avaliku sektori asutuste nõudeid.
point (d) of Article 96-ter(1) of the Banking Act, provides that the Banca d'Italia must ‘authorise the interventions of the guarantee schemes’;
Ammugi ei ole oluline see, et riigi mõju peaks tulenema avaliku sektori asutuse õiguslikult siduvast aktist.
point (b) of Article 96-ter(1) of the Banking Act provides that the Banca d'Italia is to ‘coordinate the activity of the guarantee schemes with the rules governing banking crises and with its own supervisory activity’ [72];
Sõltumatus, mis äriühingul põhimõtteliselt on, ei välista riigi praktilist kaasatust.
point (a) of Article 96-ter(1), of the Banking Act provides that the Banca d'Italia is to ‘recognise guarantee schemes, approving their constitutions, provided that the schemes do not have characteristics which could lead to an unbalanced distribution of insolvency risks in the banking system’ [73];
Igal juhul antakse liidu ja Itaalia õigusnormidega Banca d'Italiale volitused ja vahendid tagamaks, et kõik FITD kui pangandusseaduse alusel tunnustatud hoiuste tagamise skeemi võetud meetmed on kooskõlas avaliku poliitika eesmärgiga ja aitavad kaitsta hoiustajaid.
point (h) of Article 96-ter(1) of the Banking Act provides that the Banca d'Italia ‘can make rules implementing the rules set out’ in Section IV of the Banking Act, on deposit guarantee schemes [74].
Seda on selgelt väljendatud pangandusseaduse artikli 96ter lõike 1 sissejuhatavas lauses, kus kõigile Banca d'Italia volitustele seoses Itaalia hoiuste tagamise skeemidega eelneb väide, et nende volituste kasutamisel tuleb arvesse võtta hoiustajate kaitset ja pangandussüsteemi stabiilsust.