natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In its Schrems judgment, the Court of Justice clarified that national supervisory authorities remain competent to oversee the transfer of personal data to a third country which has been the subject of a Commission adequacy decision and that the Commission has no competence to restrict their powers under Article 28 of Directive 95/46/EC.
Schremsi kohtuasjas tehtud otsuses selgitas Euroopa Kohus, et riiklikele järelevalveasutustele jääb pädevus jälgida isikuandmete edastamist kolmandale riigile, kelle suhtes kehtib komisjoni otsus piisava kaitse kohta, ning et komisjonil puudub pädevus piirata nende volitusi vastavalt direktiivi 95/46/EÜ artiklile 28.
Pursuant to this Article, those authorities possess, in particular, investigative powers, such as the power to collect all the information necessary for the performance of their supervisory duties, effective powers of intervention, such as that of imposing a temporary or definitive ban on the processing of data, and the power to engage in legal proceedings [4].
Kooskõlas kõnealuse artikliga on nendel asutustel uurimisvolitused, nagu näiteks õigus koguda andmeid, mis on vajalikud nende järelevalveülesannete täitmiseks; tõhusad sekkumisvolitused, nagu näiteks keelata andmete töötlemine ajutiselt või alaliselt, ning volitused osaleda kohtumenetlustes [4].
In the same judgment, the Court of Justice recalled that, in line with the second subparagraph of Article 25(6) of Directive 95/46/EC, Member States and their organs must take the measures necessary to comply with acts of the Union institutions, as the latter are in principle presumed to be lawful and accordingly produce legal effects until such time as they are withdrawn, annulled in an action for annulment or declared invalid following a reference for a preliminary ruling or a plea of illegality.
Euroopa Kohus tuletas samas kohtuasjas meelde, et vastavalt direktiivi 95/46/EÜ artikli 25 lõike 6 teisele lõigule peavad liikmesriigid ja nende organid võtma liidu institutsioonide aktide järgimiseks vajalikud meetmed, kuna üldjuhul eeldatakse nende õiguspärasust ja need tekitavad seega õiguslikke tagajärgi seni, kuni neid ei ole tagasi võetud, tühistamishagi menetlemise tulemusena tühistatud ega eelotsusemenetluse tulemusel või õigusvastasuse väite alusel kehtetuks tunnistatud.
Mutatis mutandis, a Commission decision adopted pursuant to Article 26(4) of Directive 95/46/EC is binding on all organs of the Member States to which it is addressed, including their independent supervisory authorities, in so far as it has the effect of recognising that transfers taking place on the basis of standard contractual clauses set out therein offer sufficient safeguards as required by Article 26(2) of that Directive.
Vastavalt direktiivi 95/46/EÜ artikli 26 lõikele 4 vastu võetud komisjoni otsus on mutatis mutandis siduv kõikide otsuse adressaadiks olevate liikmesriikide organitele, kaasa arvatud nende sõltumatutele järelevalveasutustele, kui sellega tunnistatakse, et kõnealuses artiklis sätestatud lepingu tüüptingimuste alusel tehtavad ülekanded pakuvad piisavat kaitset kõnealuse direktiivi artikli 26 lõike 2 tähenduses.
This does not prevent a national supervisory authority from exercising its powers to oversee data flows, including the power to suspend or ban a transfer of personal data when it determines that the transfer is carried out in violation of EU or national data protection law, such as, for instance, when the data importer does not respect the standard contractual clauses.
See ei takista riiklikul järelevalveasutusel oma volituste teostamist, et jälgida andmevooge, kaasa arvatud õigust peatada või keelustada isikuandmete edastamine, kui viimane otsustab, et edastamine viiakse läbi ELi või riikliku andmekaitse seadust rikkudes, nagu näiteks juhul, kui andmete importija ei täida lepingu tüüptingimusi.
Commission Decisions 2001/497/EC [5] and 2010/87/EU [6] contain a limitation on the powers of the national supervisory authorities that is comparable to Article 3(1) first subparagraph of Decision 2000/520/EC, which the Court of Justice considered invalid.
Komisjoni otsustega 2001/497/EÜ [5] ja 2010/87/EL [6] on sätestatud piirang riiklike järelevalveasutuste volitustele, mis on võrreldav otsuse 2000/520/EÜ artikli 3 lõike 1 esimese lõiguga, mille Euroopa Kohus tunnistas kehtetuks.
In the light of the Schrems judgment and pursuant to Article 266 of the Treaty, the provisions in those Decisions limiting the powers of the national supervisory authorities should therefore be replaced.
Arvestades Schremsi kohtuasja ning kooskõlas lepingu artikliga 266, tuleks asendada nende otsuste sätted, mis piiravad riiklike järelevalveasutuste volitusi.
In order to facilitate the effective monitoring of the functioning of the decisions on standard contractual clauses currently in force, the Commission should be informed by Member States about relevant action undertaken by national supervisory authorities.
Et hõlbustada tõhusat järelevalvet seoses otsuste toimimisega kehtivate lepingu tüüptingimuste kohta, peaksid liikmesriigid teavitama komisjoni asjakohastest meetmetest, mida siseriiklikud järelevalveasutused on võtnud.
The Working Party on the Protection of Individuals with regard to the Processing of Personal Data established under Article 29 of Directive 95/46/EC has delivered an opinion, which has been taken into account in the preparation of this Decision.
Direktiivi 95/46/EÜ artikli 29 alusel moodustatud töörühm üksikisikute kaitseks seoses isikuandmete töötlemisega esitas arvamuse, mida on arvesse võetud käesoleva otsuse koostamisel.
Decisions 2001/497/EC and 2010/87/EU should therefore be amended accordingly,
Seepärast tuleks otsuseid 2001/497/EÜ ja 2010/87/EL vastavalt muuta,
Article 4 of Decision 2001/497/EC is replaced by the following:
Otsuse 2001/497/EÜ artikkel 4 asendatakse järgmisega:
Whenever the competent authorities in Member States exercise their powers pursuant to Article 28(3) of Directive 95/46/EC leading to the suspension or definitive ban of data flows to third countries in order to protect individuals with regard to the processing of their personal data, the Member State concerned shall, without delay, inform the Commission, which will forward the information to the other Member States.’
Kui liikmesriikide pädevad ametiasutused kasutavad määruse 95/46/EÜ artikli 28 lõike 3 kohaseid volitusi, mille tulemusena katkestatakse ajutiselt või alaliselt andmevoogude edastamine kolmandatele riikidele, et tagada üksikisikute kaitse seoses nende isikuandmete töötlemisega, teavitab asjaomane liikmesriik sellest viivitamatult komisjoni, kes edastab teabe teistele liikmesriikidele.“
Article 4 of Decision 2010/87/EU is replaced by the following:
Otsuse 2010/87/EL artikkel 4 asendatakse järgmisega:
Whenever the competent authorities in Member States exercise their powers pursuant to Article 28(3) of Directive 95/46/EC leading to the suspension or definitive ban of data flows to third countries in order to protect individuals with regard to the processing of their personal data, the Member State concerned shall, without delay, inform the Commission which will forward the information to the other Member States.’
Kui liikmesriikide pädevad ametiasutused kasutavad määruse 95/46/EÜ artikli 28 lõike 3 kohaseid volitusi, mille tulemusena katkestatakse ajutiselt või alaliselt andmevoogude edastamine kolmandatele riikidele, et tagada üksikisikute kaitse seoses nende isikuandmete töötlemisega, teavitab asjaomane liikmesriik sellest viivitamatult komisjoni, kes edastab teabe teistele liikmesriikidele.“
Commission Decision 2000/520/EC of 26 July 2000 pursuant to Directive 95/46/EC of the European Parliament and of the Council on the adequacy of the protection provided by the Safe Harbour Privacy Principles and related Frequently Asked Questions issued by the U.S. Department of Commerce (OJ L 215, 25.8.2000, p. 7).
Komisjoni 26. juuli 2000. aasta otsus 2000/520/EÜ vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 95/46/EÜ piisava kaitse kohta, mis on ette nähtud programmi Safe Harbor põhimõtetega ja sellega seotud korduma kippuvate küsimustega, mille on välja andnud Ameerika Ühendriikide kaubandusministeerium (EÜT L 215, 25.8.2000, lk 7).
Schrems, paragraphs 40 et seq., 101 to 103.
Schrems, punkt 40 jj ning punktid 101–103.
Commission Decision 2001/497/EC of 15 June 2001 on standard contractual clauses for the transfer of personal data to third countries, under Directive 95/46/EC (OJ L 181, 4.7.2001, p. 19).
Komisjoni 15. juuni 2001. aasta otsus 2001/497/EÜ kolmandatesse riikidesse isikuandmete edastamise lepingu tüüptingimuste kohta, kooskõlas direktiiviga 95/46/EÜ (EÜT L 181, 4.7.2001, lk 19).
Commission Decision 2010/87/EU of 5 February 2010 on standard contractual clauses for the transfer of personal data to processors established in third countries under Directive 95/46/EC of the European Parliament and of the Council (OJ L 39, 12.2.2010, p. 5).
Komisjoni 5. veebruari 2010. aasta otsus 2010/87/EL kolmandates riikides asuvatele volitatud töötlejatele isikuandmete edastamise lepingu tüüptingimuste kohta nõukogu ja Euroopa Parlamendi direktiivi 95/46/EÜ alusel (ELT L 39, 12.2.2010, lk 5.)
Council Decision (EU) 2016/2310
Nõukogu otsus (EL) 2016/2310,
on the position to be taken on behalf of the European Union within the Association Council set up by the Euro-Mediterranean Agreement establishing an Association between the European Communities and their Member States, of the one part, and the Hashemite Kingdom of Jordan, of the other part, as regards the adoption of EU-Jordan Partnership Priorities, including the Compact
Euroopa Liidu nimel võetava seisukoha kohta assotsiatsiooninõukogus, mis on loodud Euroopa – Vahemere piirkonna lepinguga (millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Jordaania Hašimiidi Kuningriigi vahel) seoses ELi ja Jordaania partnerluse prioriteetide, sealhulgas kokkuleppe vastuvõtmisega
The Euro-Mediterranean Agreement establishing an Association between the European Communities and their Member States, of the one part, and the Hashemite Kingdom of Jordan, of the other part [1] (the ‘Agreement’) was signed on 24 November 1997 and entered into force on 1 May 2002.
Euroopa – Vahemere piirkonna lepingule, millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Jordaania Hašimiidi Kuningriigi vahel [1] („leping“), kirjutati alla 24. novembril 1997 ja see jõustus 1. mail 2002.
The shared goal of the Union and Jordan for a common area of peace, prosperity and stability necessitates working together, particularly through co-ownership and differentiation, and taking account of Jordan's key role in the region.
Liidu ja Jordaania ühise rahu, heaolu ja stabiilsuse ala kui jagatud eesmärgi saavutamiseks on vaja koostööd, eelkõige ühise vastutuse ja diferentseerimise kaudu, ning Jordaania olulise rolli arvessevõtmist piirkonnas.
While addressing the most urgent challenges, the Union and Jordan continue to pursue the core objectives of their long-term partnership and to enhance the stability and resilience of the country and the region as well as sustained and knowledge-based economic growth and social development in accordance with the rule of law and based on democratic governance.
Lahendades kõige kiireloomulisemaid probleeme, jätkavad liit ja Jordaania oma pikaajalise partnerluse põhieesmärkide poole püüdlemist, suurendavad riigi ja piirkonna stabiilsust ja vastupanuvõimet ning edendavad jätkuvat ja teadmistepõhist majanduskasvu ja sotsiaalset arengut kooskõlas õigusriigi põhimõtetega ja demokraatliku valitsemisviisi alusel.
The position to be taken on behalf of the European Union within the Association Council set up by the Euro-Mediterranean Agreement establishing an Association between the European Communities and their Member States, of the one part, and the Hashemite Kingdom of Jordan, of the other part, as regards the adoption of EU-Jordan Partnership Priorities, including the Compact, shall be based on the draft Decision of the EU-Jordan Association Council attached to this Decision.
Seisukoht, mis võetakse Euroopa Liidu nimel assotsiatsiooninõukogus, mis on loodud Euroopa – Vahemere piirkonna lepinguga, millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Jordaania Hašimiidi Kuningriigi vahel, seoses ELi ja Jordaania partnerluse prioriteetide, sealhulgas kokkuleppe vastuvõtmisega, põhineb käesolevale otsusele lisatud ELi–Jordaania assotsiatsiooninõukogu otsuse eelnõul.
Euro-Mediterranean Agreement establishing an Association between the European Communities and their Member States, of the one part, and the Hashemite Kingdom of Jordan, of the other part (OJ L 129, 15.5.2002, p. 3).
Euroopa – Vahemere piirkonna leping, millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Jordaania Hašimiidi Kuningriigi vahel (EÜT L 129, 15.5.2002, lk 3).
DECISION No 1/2016 OF THE 12th EU-JORDAN ASSOCIATION COUNCIL
ELi – JORDAANIA 12.
agreeing on EU-Jordan Partnership Priorities
ASSOTSIATSIOONINÕUKOGU OTSUS nr 1/2016,
THE EU-JORDAN ASSOCIATION COUNCIL,
millega lepitakse kokku ELi ja Jordaania partnerluse prioriteedid
Having regard to the Euro-Mediterranean Agreement establishing an Association between the European Communities and their Member States, of the one part, and the Hashemite Kingdom of Jordan, of the other part,
ELi – JORDAANIA ASSOTSIATSIOONINÕUKOGU,
The Euro-Mediterranean Agreement establishing an Association between the European Communities and their Member States, of the one part, and the Hashemite Kingdom of Jordan, of the other part (the ‘Agreement’) was signed on 24 November 1997 and entered into force on 1 May 2002.
võttes arvesse Euroopa – Vahemere piirkonna lepingut, millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Jordaania Hašimiidi Kuningriigi vahel,
Article 91 of the Agreement gives the Association Council the power to take decisions for the purposes of attaining the objectives of the Agreement and to make appropriate recommendations.
Euroopa – Vahemere piirkonna leping, millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ja teiselt poolt Jordaania Hašimiidi Kuningriigi vahel („leping“), sõlmiti 24. novembril 1997 ja see jõustus 1. mail 2002.
Article 101 of the Agreement states that the Parties are to take any general or specific measures required to fulfil their obligations under the Agreement and are to see to it that the objectives set out in the Agreement are attained.
Lepingu artikliga 91 antakse assotsiatsiooninõukogule õigus teha lepingu eesmärkide saavutamiseks otsuseid ja esitada sellekohaseid soovitusi.
The Review of the European Neighbourhood Policy proposed a new phase of engagement with partners, allowing for a greater sense of ownership by both sides.
Lepingu artikli 101 kohaselt võtavad lepinguosalised kõik üld- või erimeetmed, mida on vaja lepingust tulenevate kohustuste täitmiseks, ja tagavad lepingus sätestatud eesmärkide saavutamise.
The EU and Jordan have agreed to consolidate their partnership by agreeing on a set of priorities for the period 2016-2018, with the aim of supporting and strengthening Jordan's resilience and stability while seeking to address the impact of the protracted conflict in Syria.
Euroopa naabruspoliitika läbivaatamise tulemusena tehti ettepanek partneritega tehtava koostöö uue etapi alustamiseks, mis võimaldaks mõlemal pool suuremat omalustunnet.
The Parties to the Agreement have agreed on the text of the EU-Jordan Partnership Priorities, including the Compact, which will support the implementation of the Agreement, focusing on cooperation in relation to commonly identified shared interests,
EL ja Jordaania on leppinud kokku tugevdada oma partnerlust, leppides kokku 2016.–2018. aasta prioriteetides, eesmärgiga toetada ja tugevdada Jordaania vastupanuvõimet ja stabiilsust, püüdes samal ajal toime tulla pikaleveninud Süüria konflikti mõjuga.
The Association Council recommends that the Parties implement the EU-Jordan Partnership Priorities, including the Compact, which are set out in the Annex to this Decision.
Lepinguosalised on leppinud kokku ELi ja Jordaania partnerluse prioriteetide, sealhulgas kokkuleppe teksti, mis toetab lepingu rakendamist, keskendudes koostööle ühiste huvide valdkonnas,
The Association Council decides that the EU-Jordan Action Plan, which entered into force in October 2012, is replaced by the EU-Jordan Partnership Priorities, including the Compact.
Assotsiatsiooninõukogu soovitab lepinguosalistel rakendada käesoleva otsuse lisas esitatud ELi ja Jordaania partnerluse prioriteete, sealhulgas kokkulepet.
Article 3
Assotsiatsiooninõukogu otsustab, et ELi ja Jordaania partnerluse prioriteedid, sealhulgas kokkulepe, asendavad 2012. aasta oktoobris jõustunud ELi ja Jordaania tegevuskava.
Council Decision (EU) 2016/2311
Nõukogu otsus (EL) 2016/2311,
authorising certain Member States to accept, in the interest of the European Union, the accession of Kazakhstan to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction
millega lubatakse teatavatel liikmesriikidel anda Euroopa Liidu huvides nõusolek Kasahstani ühinemiseks rahvusvahelise lapseröövi tsiviilõiguslikke küsimusi käsitleva 1980. aasta Haagi konventsiooniga
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 81(3) in conjunction with Article 218 thereof,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 81 lõiget 3 koostoimes artikliga 218,
The European Union has set as one of its aims the promotion of the protection of the rights of the child, as stated in Article 3 of the Treaty on European Union.
Euroopa Liit on seadnud üheks eesmärgiks edendada lapse õiguste kaitset, nagu on sätestatud Euroopa Liidu lepingu artiklis 3.
The Council adopted Regulation (EC) No 2201/2003 [2] (‘Brussels IIa Regulation’), which aims to protect children from the harmful effects of wrongful removal or retention and to establish procedures to ensure their prompt return to the state of their habitual residence, as well as to secure the protection of rights of access and rights of custody.
Nõukogu on võtnud vastu määruse (EÜ) nr 2201/2003 [2] („Brüsseli IIa määrus“), mille eesmärk on kaitsta lapsi ebaseaduslikust äraviimisest või kinnipidamisest tuleneva kahjuliku mõju eest ning kehtestada menetlused, millega tagatakse laste kiire tagastamine nende alalisse elukohta, ning tagada suhtlusõiguse ja eestkosteõiguse kaitse.
The Brussels IIa Regulation complements and reinforces the Hague Convention of 25 October 1980 on the Civil Aspects of International Child Abduction (‘the 1980 Hague Convention’) which establishes, at international level, a system of obligations and cooperation among contracting states and between central authorities and aims to ensure the prompt return of wrongfully removed or retained children.
Brüsseli IIa määrus täiendab ja tugevdab rahvusvahelist lapseröövi tsiviilõiguslikke küsimusi käsitlevat 25. oktoobri 1980. aasta Haagi konventsiooni („1980. aasta Haagi konventsioon“), millega kehtestatakse rahvusvahelisel tasandil osalisriikide ja keskasutuste vaheline kohustuste ja koostöö süsteem eesmärgiga tagastada kiiresti ebaseaduslikult äraviidud või kinnipeetud lapsed.
All Member States of the Union are party to the 1980 Hague Convention.
Kõik liidu liikmesriigid on 1980. aasta Haagi konventsiooni osalised.
The Union encourages third states to accede to the 1980 Hague Convention and supports the correct implementation of the 1980 Hague Convention by participating, along with the Member States, inter alia, in the special commissions organised on a regular basis by the Hague Conference on private international law.
Liit kutsub kolmandaid riike üles 1980. aasta Haagi konventsiooniga ühinema ning toetab 1980. aasta Haagi konventsiooni korrektset rakendamist, osaledes koos liikmesriikidega muu hulgas Haagi rahvusvahelise eraõiguse konverentsi poolt regulaarselt korraldatavates erikomisjonides.
A common legal framework applicable between Member States of the Union and third states could be the best solution to sensitive cases of international child abduction.
Liidu liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel kohaldatav ühine õigusraamistik on tõenäoliselt parim lahendus tundlikele rahvusvahelist lapseröövi käsitlevatele juhtumitele.
The 1980 Hague Convention stipulates that it applies between the acceding state and such contracting states as have declared their acceptance of the accession.
1980. aasta Haagi konventsioonis sätestatakse, et seda kohaldatakse ühineva riigi ja selliste osalisriikide vahel, kes on ühinemisele oma kirjaliku nõusoleku andnud.
The 1980 Hague Convention does not allow regional economic integration organisations such as the Union to become party to it.
1980. aasta Haagi konventsiooniga ei saa ühineda piirkondliku majandusintegratsiooni organisatsioonid nagu liit.
Pursuant to Opinion 1/13 of the Court of Justice of the European Union, declarations of acceptance under the 1980 Hague Convention fall within the exclusive external competence of the Union.
Vastavalt Euroopa Liidu Kohtu arvamusele 1/13 kuuluvad 1980. aasta Haagi konventsiooniga ühinemiseks antud kirjalikud nõusolekud liidu ainupädevusse välisasjades.
Only the Kingdom of the Netherlands has already accepted the accession of Kazakhstan to the 1980 Hague Convention.
Brüsseli IIa määrus on Ühendkuningriigile ja Iirimaale siduv ning nad osalevad käesoleva otsuse vastuvõtmisel ja kohaldamisel.
An assessment of the situation in Kazakhstan has led to the conclusion that those Member States that have not yet accepted the accession of Kazakhstan, are in a position to accept, in the interest of the Union, the accession of Kazakhstan under the terms of the 1980 Hague Convention.
Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud protokolli nr 22 (Taani seisukoha kohta) artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva otsuse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav,
The Member States that have not yet accepted the accession of the Kazakhstan should therefore be authorised to deposit their declarations of acceptance of accession of Kazakhstan in the interest of the Union in accordance with the terms set out in this Decision.
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
The Kingdom of the Netherlands which has already accepted the accession of Kazakhstan to the 1980 Hague Convention should not deposit a new declaration of acceptance as the existing declaration remains valid under public international law.
Artikkel 1
The United Kingdom and Ireland are bound by the Brussels IIa Regulation and are taking part in the adoption and application of this Decision.
Liikmesriikidele, kes ei ole seda veel teinud, antakse luba anda liidu huvides nõusolek Kasahstani ühinemiseks rahvusvahelise lapseröövi tsiviilõiguslikke küsimusi käsitleva 25. oktoobri 1980. aasta Haagi konventsiooniga („1980. aasta Haagi konventsioon“).
In accordance with Articles 1 and 2 of Protocol No 22 on the position of Denmark, annexed to the Treaty on European Union and to the Treaty on the Functioning of the European Union, Denmark is not taking part in the adoption of this Decision and is not bound by it or subject to its application,
Lõikes 1 osutatud liikmesriigid annavad liidu huvides hiljemalt 9. detsembril 2017 hoiule kirjaliku nõusoleku Kasahstani ühinemiseks 1980. aasta Haagi konventsiooniga, mis on sõnastatud järgmiselt:
HAS ADOPTED THIS DECISION:
„[LIIKMESRIIGI täielik nimi] nõustub vastavalt nõukogu otsusele (EL) 2016/2311 Kasahstani ühinemisega rahvusvahelise lapseröövi tsiviilõiguslikke küsimusi käsitleva 25. oktoobri 1980. aasta Haagi konventsiooniga“.
Article 1
Iga liikmesriik teavitab oma Kasahstani ühinemiseks antud kirjaliku nõusoleku hoiuleandmisest nõukogu ja komisjoni ning edastab komisjonile kirjaliku nõusoleku teksti kahe kuu jooksul pärast selle hoiule andmist.
The Member States that have not yet done so are hereby authorised to accept the accession of Kazakhstan to the Hague Convention of 25 October 1980 on the Civil Aspects of International Child Abduction (‘the 1980 Hague Convention’) in the interest of the Union.
Artikkel 2