natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For the purposes of this Regulation, the term ‘wild animals’ covers all animals that are not kept by humans, including stray and feral animals, even if they are of species that are normally domesticated.
Käesolevas määruses hõlmab mõiste „metsloomad” kõiki loomi, keda inimesed ei pea, sealhulgas hulkuvaid ja looduses vabalt elavaid loomi, isegi kui need kuuluvad liiki, mis tavaliselt on kodustatud.
Animal diseases are not only transmitted through direct contact between animals or between animals and humans.
Loomataudid ei kandu edasi mitte ainult vahetu kontakti kaudu loomade vahel või loomade ja inimeste vahel.
They are also carried further afield through water and air systems, vectors such as insects, or the semen, oocytes and embryos used in artificial insemination, oocyte donation or embryo transfer.
Taudid kanduvad edasi ka vee ja õhu kaudu, selliste siirutajate kaudu nagu putukad, või kunstliku seemendamise, munarakkude annetamise või embrüo siirdamise puhul kasutatava sperma, munarakkude ja embrüote kaudu.
Disease agents may also be contained in food and other products of animal origin such as leather, fur, feathers, horn and any other material derived from the body of an animal.
Haigustekitajad võivad sisalduda ka toidus või muudes loomsetes saadustes, nagu nahk, karusnahk, suled, sarved ja muu loomakehast saadud materjal.
Moreover, various other objects such as transport vehicles, equipment, fodder and hay and straw may diffuse disease agents.
Lisaks võivad haigustekitajaid levida mitmesuguste teiste objektide kaudu, näiteks veovahendite, seadmete, sööda, heina ja põhu kaudu.
Therefore, effective animal health rules need to cover all paths of infection and material involved therein.
Seetõttu on vaja kehtestada tõhusad loomatervise eeskirjad, mis hõlmaksid kõiki nakatumisteid ja nendega seotud materjali.
Animal diseases may have detrimental effects on the distribution of animal species in the wild, and thus affect biodiversity.
Loomataudidel võib olla kahjulik mõju loomaliikide jaotumisele looduses ja seega võivad need mõjutada bioloogilist mitmekesisust.
Microorganisms causing such animal diseases can therefore be considered as invasive alien species within the framework of the United Nations Convention on Biological Diversity.
Seetõttu võib mikroorganisme, mis põhjustavad selliseid loomataude, käsitada võõrliigina ÜRO bioloogilise mitmekesisuse konventsiooni tähenduses.
The measures provided for in this Regulation also take account of biodiversity and thus this Regulation should cover animal species and disease agents, including those defined as invasive animal species, which play a role in the transmission of, or are affected by, diseases covered by this Regulation.
Käesolevas määruses ettenähtud meetmete puhul võetakse samuti arvesse bioloogilist mitmekesisust ja seetõttu peaks selles käsitlema neid loomaliike ja haigustekitajaid (ka neid, mis kuuluvad invasiivse võõrliigi määratluse alla), mis on seotud käesoleva määrusega hõlmatud taudide edasikandumisega või on nendest taudidest tabandunud.
Union legislation adopted prior to this Regulation lays down separate animal health rules for terrestrial and aquatic animals.
Enne käesolevat määrust vastu võetud õigusaktides on maismaa- ja veeloomade kohta kehtestatud eraldi loomatervise eeskirjad.
Council Directive 2006/88/EC [17] lays down specific rules for aquatic animals.
Nõukogu direktiivis 2006/88/EÜ [17] on kehtestatud erieeskirjad veeloomade kohta.
Yet in most cases, the main principles for good animal health governance and good animal husbandry are applicable to both groups of animal species.
Ent hea loomatervise korraldamise ja hea karjakasvatuse tähtsamaid põhimõtteid saab enamikel juhtudel kohaldada mõlema nimetatud loomaliikide rühma suhtes.
Accordingly, this Regulation should cover both terrestrial and aquatic animals and should align those animal health rules where applicable.
Seega peaksid käesoleva määruse kohaldamisalasse kuuluma nii maismaa- kui ka veeloomad ja kõnealused loomatervise eeskirjad tuleks asjakohasel juhul ühtlustada.
However, for certain aspects, in particular the registration and approval of establishments and the traceability and movements of animals within the Union, this Regulation adheres to the approach adopted in the past, which was to lay down different sets of animal health rules for terrestrial and aquatic animals due to their different environments and accordingly different requirements to safeguard health.
Teatavate aspektide, eelkõige ettevõtete registreerimise ja heakskiitmise ning liidusisese loomade jälgitavuse ja liikumise suhtes rakendatakse käesolevas määruses varem kasutatud lähenemisviisi, mille kohaselt kehtestati maismaa- ja veeloomadele erinevad loomatervise eeskirjad, kuna neil liikidel on erinev elukeskkond ja sellest tulenevalt kohaldatakse nende suhtes erinevaid tervisekaitse nõuded.
Union legislation adopted prior to this Regulation, and in particular Council Directive 92/65/EEC [18], also lays down basic animal health rules for other animal species not regulated in other Union acts, such as reptiles, amphibians, marine mammals, and others which are not aquatic or terrestrial animals as defined in this Regulation.
Enne käesolevat määrust vastu võetud õigusaktides ja eelkõige nõukogu direktiivis 92/65/EMÜ [18] on samuti sätestatud peamised loomatervise eeskirjad liidu õigusaktides reguleerimata teiste loomaliikide kohta, nagu näiteks roomajad, kahepaiksed, mereimetajad ja teised liigid, kes ei kuulu käesolevas määruses määratletud vee- ja maismaaloomade hulka.
Usually, such species do not present a significant health risk for humans or other animals and therefore only a few animal health rules, if any, apply.
Tavaliselt ei kujuta nimetatud liigid endast märkimisäärset riski inimeste ega teiste loomade tervisele ja seetõttu kohaldatakse nende suhtes ainult mõningaid loomatervise eeskirju, kui sedagi.
In order to avoid unnecessary administrative burdens and costs, this Regulation should adhere to the approach adopted in the past, namely to provide the legal framework enabling detailed animal health rules to be laid down for movements of such animals and their products if the risks involved so require.
Et vältida tarbetut halduskoormust ja -kulusid, tuleks käesolevas määruses rakendada varem kasutatud lähenemisviisi, nimelt kehtestada õigusraamistik seoses kõnealuste loomade ja nendest saadud toodete liikumist käsitlevate üksikasjalike loomatervise eeskirjadega, kui see on asjaomaste riskide tõttu vajalik.
Humans often keep certain animals as pets in their households to keep them company.
Inimesed peavad oma kodumajapidamistes lemmikloomana seltsiks tihti teatud loomaliike.
The keeping of such pet animals for purely private purposes, including ornamental aquatic animals in households, both indoors and outdoors, generally poses a lower health risk compared to other ways of keeping or moving animals on a broader scale, such as those common in agriculture, aquaculture, animal shelters and the transport of animals more generally.
Selliste lemmikloomade pidamine täielikult isiklikel eesmärkidel, sealhulgas dekoratiivsete veeloomade pidamine kodumajapidamistes, nii sise- kui välitingimustes, kujutab endast üldiselt väiksemat terviseriski võrreldes teiste laiema ulatusega loomapidamise või loomade liikumise viisidega näiteks põllumajandussektoris, vesiviljeluses, loomade varjupaikades ja üldisemalt loomade veo puhul.
Therefore, it is not appropriate that the general requirements concerning registration, record keeping and movements within the Union should apply to such pet animals, as this would represent an unjustified administrative burden and cost.
Seetõttu ei ole asjakohane, et nende lemmikloomade suhtes kohaldataks liidusisest registreerimist, arvestuse pidamist ja liikumist käsitlevaid üldnõudeid, kuna sellega kaasneksid põhjendamatu halduskoormus ja põhjendamatud halduskulud.
Registration and record keeping requirements should therefore not apply to pet keepers.
Seetõttu ei peaks registreerimise ja arvestuse pidamise nõudeid kohaldama lemmikloomapidajate suhtes.
In addition, specific rules should apply to non–commercial movements of pet animals within the Union.
Peale selle tuleks kohaldada erieeskirju lemmikloomade mittekaubanduslikule liikumisele liidus.
Some defined groups of animals, for which special animal health rules exist in this Regulation, need to be listed as species in an annex, due to the varied nature of the group concerned.
Mõned määratletud loomarühmad, kelle kohta on käesolevas määruses kehtestatud loomatervise erieeskirjad, tuleks asjaomaste rühmade mitmekesisuse tõttu esitada lisas loetellu kantud liikidena.
This is the case for the group of hoofed mammals classified as ungulates.
See kehtib sõraliste puhul, kes on klassifitseeritud kui kabiloomad.
The list of such animals may need to be changed in the future due to reasons of changed taxonomy.
Tulevikus võib tekkida vajadus muuta selliste loomade loetelu muutunud taksonoomia tõttu.
Therefore, in order to take account of such changes, the power to adopt acts in accordance with Article 290 TFEU should be delegated to the Commission in respect of the list of ungulates set out in Annex III to this Regulation.
Kõnealuste muudatuste arvessevõtmiseks peaks komisjonil olema õigus võtta kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte seoses käesoleva määruse III lisas esitatud kabjaliste loeteluga.
Not all transmissible animal diseases can or should be prevented and controlled through regulatory measures, for example if the disease is too widespread, if diagnostic tools are not available, or if the private sector can take measures to control the disease by itself.
Mitte kõiki loomataude ei ole võimalik või ei tohiks ennetada ja tõrjuda reguleerivate meetmete abil, näiteks siis, kui taud on liiga laiaulatuslik, diagnostikavahendid ei ole kättesaadavad või kui erasektor saab taudi tõrjumiseks kasutada tema käsutuses olevaid vahendeid.
Regulatory measures to prevent and control transmissible animal diseases may have important economic consequences for the relevant sectors and may disrupt trade.
Loomataudide ennetamise ja tõrjumisega seotud reguleerivatel meetmetel võivad olla olulised majanduslikud tagajärjed asjaomastes sektorites ja need võivad häirida kaubavahetust.
It is therefore essential that such measures are applied only when they are proportionate and necessary, such as when a disease presents, or is suspected to present, a significant risk to animal or public health.
Seetõttu on tähtis, et selliseid meetmeid kohaldataks ainult siis, kui need on proportsionaalsed ja vajalikud, näiteks juhul, kui taudiga kaasneb või taudiga arvatakse kaasnevat märkimisväärne risk looma- või rahvatervisele.
Furthermore, the preventive and control measures for each transmissible animal disease should be ‘tailor–made’ in order to address its unique epidemiological profile, its consequences and its distribution within the Union.
Peale selle tuleks ennetus- ja tõrjemeetmed kohandada vastava loomataudiga, et need vastaksid taudile omasele epidemioloogilisele profiilile ja taudi tagajärgedele ning selle levikule liidus.
The preventive and control rules applying to each of them should therefore be disease-specific.
Seetõttu peaksid kõikide nimetatud taudide suhtes kohaldatavad ennetuse ja tõrje eeskirjad lähtuma konkreetsest taudist.
For transmissible animal diseases, a disease condition is usually associated with clinical or pathological manifestation of the infection.
Loomataudide puhul on haigusseisund tavaliselt seotud infektsiooni kliiniliste või patoloogiliste ilmingutega.
However, for the purpose of this Regulation, which aims to control the spread of, and eradicate, certain transmissible animal diseases, the disease definition should be wider in order to include other carriers of the disease agent.
Käesolevas määruses, mille eesmärk on tõrjuda teatavate loomataudide levikut ja need likvideerida, peaks taudi määratlus olema laiaulatuslikum, nii et see hõlmaks ka teisi haigustekitajate kandjaid.
Some transmissible animal diseases do not easily spread to other animals or to humans and thus do not cause economic or biodiversity damage on a wide scale.
Mõned loomataudid ei kandu kergesti edasi teistele loomadele või inimestele ja seega ei põhjusta need laiaulatuslikku kahju majandusele või bioloogilisele mitmekesisusele.
Therefore, they do not represent a serious threat to animal or public health in the Union and can thus, if desired, be addressed by means of national rules.
Seetõttu ei kujuta nimetatud haigused endast tõsist ohtu looma- või rahvatervisele liidus ja neid võib soovi korral reguleerida riiklikul tasandil kehtestatud eeskirjadega.
For transmissible animal diseases that are not subject to measures laid down at Union level, but which are of some economic importance for the private sector at a local level, the latter should, with the assistance of the competent authorities of the Member States, take action to prevent or control such diseases, for instance through self–regulatory measures or the development of codes of practice.
Nende loomataudide osas, mille suhtes ei kohaldata liidu tasandil meetmeid, ent millel on mõningane majanduslik tähtsus kohalikul tasandil erasektoris, peaks erasektor koostöös liikmesriikide pädevate asutustega rakendama meetmeid, et kõnealuseid taude ennetada või tõrjuda, näiteks eneseregulatsiooni meetmete abil või tegevusjuhiste väljatöötamise teel.
In contrast to the transmissible animal diseases described in recitals 29 and 30, highly transmissible animal diseases may easily spread across borders and, if they are also zoonoses, they may also have an impact on public health and food safety.
Vastupidiselt põhjendustes 29 ja 30 kirjeldatud loomataudidele võivad väga nakkavad loomataudid levida kiiresti üle riigipiiride ja kui tegemist on zoonoosidega, siis võivad nad avaldada mõju rahvatervisele ja toiduohutusele.
Hence highly transmissible animal diseases and zoonoses should be covered by this Regulation.
Seetõttu peaks käesolev määrus hõlmama ka väga nakkavaid loomataude ja zoonoose.
Antimicrobial resistance, understood as the ability of microorganisms to survive or to grow in the presence of a concentration of an antimicrobial agent which is usually sufficient to inhibit or kill microorganisms of the same species, is increasing.
Antimikroobne resistentsus ehk mikroorganismide võime püsida elus või kasvada mikroobivastase aine sellise kontsentratsiooni juures, mis on tavaliselt piisav sama liigi mikroorganismide hävitamiseks või nende kasvu pidurdamiseks, on suurenemas.
Action No 5 advocated in the Communication from the Commission to the European Parliament and the Council entitled ‘Action plan against the rising threats from antimicrobial resistance’ emphasises the preventive role to be played by this Regulation and the consequent expected reduction of the use of antibiotics in animals.
Komisjoni teatises Euroopa Parlamendile ja nõukogule „Suureneva antimikroobse resistentsuse (AMR) riski vastane tegevuskava” esitatud meetmes nr 5 rõhutatakse käesoleva määruse ennetavat rolli ja sellest tulenevat loomadel kasutatavate antibiootikumide kasutamise vähendamist.
This resistance of microorganisms to antimicrobials to which they were previously responsive complicates the treatment of infectious diseases in humans and animals and may thus pose a threat to human or animal health.
See mikroorganismide resistentsus antimikroobikumidele, millele nad varem allusid, raskendab inimestel ja loomadel esinevate nakkushaiguste ravi ja võib seega kujutada endast ohtu rahva- või loomatervisele.
As a result, microorganisms that have developed resistance to antimicrobials should be treated as if they were transmissible diseases, and thus covered by the scope of this Regulation.
Sellest tulenevalt peaks antimikroobikumide suhtes resistentsuse omandanud mikroorganisme käsitlema kui loomataude ja nad peaksid kuuluma käesoleva määruse kohaldamisalasse.
This will enable action to be taken against antimicrobial-resistant organisms where appropriate and necessary.
See võimaldab võtta meetmeid mikroobivastaste ravimite suhtes resistentsete organismide vastu, kui see on asjakohane ja vajalik.
New hazards associated with certain diseases or species may develop in particular due to changes in trade patterns, the environment, the climate, animal husbandry and farming traditions, but also as a result of social changes.
Teatavate taudide või liikidega seostuvad uued ohud võivad tekkida eelkõige tingituna kaubavahetuse struktuuris, keskkonnas, kliimas, loomakasvatuses ja põllumajandustavades toimunud muudatustest, ning samuti ühiskondlike muudatuste tõttu.
Scientific progress may also lead to new knowledge concerning, and increased awareness of, existing diseases.
Ka teaduse areng võib anda uusi teadmisi ja suurendada teadlikkust olemasolevate taudide kohta.
Furthermore, diseases and species that are important today may be marginalised in the future.
Peale selle võivad need taudid ja liigid, mis praegu on olulised, olla tulevikus vähese tähtsusega.
Therefore the scope of this Regulation should be broad and the rules laid down should be focused on diseases with high public relevance.
Seetõttu peaks käesoleva määruse kohaldamisala olema lai ja selles sätestatud eeskirjades tuleks keskenduda avaliku huvi seisukohast olulistele taudidele.
The OIE has, with the support of the European Commission, produced a study on the ‘Listing and categorisation of priority animal diseases, including those transmissible to humans’ and a tool for such an exercise, which aims to develop a system of disease prioritisation and categorisation.
OIE on Euroopa Komisjoni toetusel koostanud uuringu „Listing and categorisation of priority animal diseases, including those transmissible to humans” („Prioriteetsete loomataudide, sealhulgas inimestele edasikanduvate taudide loetlemine ja kategoriseerimine”) ja töötanud välja vastava vahendi, mille eesmärk on luua taudide prioriseerimise ja kategoriseerimise süsteem.
That tool is an example of a systematic approach to the collection and assessment of information about animal diseases.
Kõnealune vahend on näide süstemaatilisest käsitlusviisist loomataudide alase teabe kogumisel ja hindamisel.
It is necessary to establish a harmonised list of transmissible animal diseases (‘listed diseases’) which pose a risk to animal or public health in the Union, whether across the whole Union or only in parts.
On vaja koostada kooskõlastatud loetelu loomataudidest („loetellu kantud taudid”), mis ohustavad loomade tervist või rahvatervist liidus – kas kogu liidus või ainult selle osades.
The five diseases already identified in this Regulation should be supplemented by a list of diseases set out in an annex.
Käesolevas määruses juba nimetatud viit taudi tuleks täiendada lisas esitatava taudiloeteluga.
The Commission should review and amend that annex in accordance with a set of criteria.
Komisjon peaks lisa läbi vaatama ja seda muutma kooskõlas kindlaksmääratud kriteeriumidega.
The power to adopt acts amending the annex should therefore be delegated to the Commission in accordance with Article 290 TFEU.
Seega peaks komisjonil olema õigus võtta kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte, millega muudetakse kõnealust lisa.
Diseases with the potential to pose serious risks to public or animal health and to result in impacts on health, the economy or the environment may emerge in the future.
Tulevikus võivad kerkida esile taudid, mis võivad kujutada endast tõsist riski rahva- või loomatervisele ning mõjutada tervist, majandust ja keskkonda.
Implementing powers to lay down disease prevention and control measures for such emerging diseases should be conferred on the Commission to adopt adequate measures to address potential negative consequences of those diseases even if they have not been fully assessed in view of their potential listing.
Komisjonile tuleks anda rakendamisvolitused selliste esilekerkivate taudidega seotud taudiennetus- ja tauditõrjemeetmete võtmiseks, et võtta vastu piisavad meetmed nende taudide võimalike negatiivsete tagajärgedega tegelemiseks, isegi juhul, kui neile ei ole antud täielikku hinnangut seoses nende võimaliku kandmisega loetellu.
Such measures are without prejudice to emergency measures and could continue to apply to emerging diseases pending a decision on their listing.
Sellised meetmed ei mõjuta erakorralisi meetmeid ja võivad olla esilekerkivate taudide suhtes jätkuvalt kohaldatavad enne otsuse vastuvõtmist nende loetellu kandmise kohta.
Listed diseases will require different management approaches.
Loetellu kantud taudid nõuavad erinevaid lähenemisviise nende ohjamiseks.
Some highly contagious diseases which are currently not present in the Union require stringent measures to immediately eradicate them as soon as they occur.
Mõned kõrge nakkavusega taudid, mida hetkel liidus ei esine, nõuavad rangete meetmete rakendamist, et need taudid saaks likvideerida kohe pärast nende puhkemist.
In cases where such diseases are not promptly eradicated and become endemic, a long-term compulsory eradication programme will be required.
Kui selliseid taude kiiresti ei likvideerita ning need muutuvad endeemseks, on nõutav pikaajaline kohustuslik likvideerimisprogramm.
For other diseases that may already be present in parts of the Union, compulsory or optional eradication is required.
Teiste taudide puhul, mis võivad mõnes liidu osas juba esineda, on vaja rakendada kohustuslikku või valikulist likvideerimist.
In these cases, it is appropriate to put in place restrictions on movements of animals and products, such as a prohibition of movements to and from affected areas, or simply to test the animals or products concerned prior to dispatch.
Sellistel juhtudel on asjakohane kehtestada piirangud loomade ja toodete liikumisele, näiteks tabandunud aladele ja nendelt aladelt liikumise keeld või lihtsalt asjaomaste loomade või toodete lähetamisele eelnev testimine.
In other instances it might be appropriate merely to implement a programme of surveillance of the distribution of the disease in question, without taking further measures.
Muudel juhtudel võib olla asjakohane lihtsalt rakendada asjaomase taudi leviku suhtes seireprogrammi, ilma et rakendataks täiendavaid meetmeid.
Criteria should be laid down to ensure that all relevant aspects are considered when determining which transmissible animal diseases should be listed for the purposes of this Regulation.
Tuleks kehtestada kriteeriumid, et tagada kõikide vajalike aspektide arvessevõtmine, kui otsustatakse, millised loomataudid tuleks kanda loetelusse seoses käesoleva määruse kohaldamisega.
The rules laid down by this Regulation for the prevention and control of a specific transmissible animal disease should apply to species of animals which can transmit the disease in question, by virtue of being susceptible to it or by acting as its vector.
Käesolevas määruses sätestatud taudiennetuse ja -tõrje eeskirju teatavate loomataudide kohta tuleks kohaldada nende loomaliikide suhtes, kellelt kõnealune taud võib edasi kanduda, sest nad on sellele taudile vastuvõtlikud või selle taudi siirutajad.
In order to ensure uniform conditions for the implementation of this Regulation, it is necessary to establish a harmonised list of species to which the measures for specific listed diseases are to apply at Union level (‘listed species’) and implementing powers to lay down such a list should thus be conferred on the Commission.
Selleks et tagada käesoleva määruse ühetaolised rakendamistingimused, on vaja kehtestada kooskõlastatud loetelu nendest liikidest, kelles suhtes tuleks liidu tasandil kohaldada teatavate loetellu kantud taudidega seotud meetmeid („loetellu kantud liigid”), ning seetõttu tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused sellise loetelu kehtestamiseks.