natgillin/translations-raw huggingface dataset:
A culture of risk management, involving risk assessment and the implementation of security measures appropriate to the risks faced, should be promoted and developed through appropriate regulatory requirements and voluntary industry practices.
Asjakohaste regulatiivsete nõuete ja asjaomase valdkonna vabatahtlike tegutsemisviiside kaudu tuleks levitada ja arendada riskihalduskultuuri, mis hõlmaks riskihindamist ja riskist lähtuvalt asjakohaste turvameetmete rakendamist.
Establishing a trustworthy level playing field is also essential to the effective functioning of the Cooperation Group and the CSIRTs network, to ensure effective cooperation from all Member States.
Samuti on oluline kehtestada usaldusväärsed võrdsed tingimused, et koostöörühm ja CSIRTide võrgustik saaks tulemuslikult toimida ja et tagatud oleks kõigi liikmesriikide tulemuslik koostöö.
This Directive applies only to those public administrations which are identified as operators of essential services.
Käesolevat direktiivi kohaldatakse üksnes selliste ametiasutuste suhtes, mis on identifitseeritud oluliste teenuste operaatoritena.
Therefore, it is the responsibility of Member States to ensure the security of network and information systems of public administrations not falling within the scope of this Directive.
Liikmesriikide ülesanne on tagada käesoleva direktiivi kohaldamisalast välja jäävate ametiasutuste võrgu- ja infosüsteemide turvalisus.
Risk-management measures include measures to identify any risks of incidents, to prevent, detect and handle incidents and to mitigate their impact.
Riskihaldamismeetmed hõlmavad meetmeid igasuguste intsidendiriskide kindlakstegemiseks, riskide vältimise, avastamise ja käsitlemise ning riskide mõju leevendamise meetmeid.
The security of network and information systems comprises the security of stored, transmitted and processed data.
Võrgu- ja infosüsteemide turvalisus hõlmab salvestatud, edastatud ja töödeldud andmete turvalisust.
Competent authorities should retain the ability to adopt national guidelines concerning the circumstances in which operators of essential services are required to notify incidents.
Pädevatel asutustel peaks olema võimalik võtta vastu riiklikke suuniseid selle kohta, milliste asjaolude puhul nõutakse oluliste teenuste operaatoritelt intsidentidest teatamist.
Many businesses in the Union rely on digital service providers for the provision of their services.
Paljud liidu ettevõtjad sõltuvad teenuste osutamisel digitaalse teenuse osutajatest.
As some digital services could be an important resource for their users, including operators of essential services, and as such users might not always have alternatives available, this Directive should also apply to providers of such services.
Kuna mõned digitaalsed teenused võivad olla nende kasutajate, sealhulgas oluliste teenuste operaatorite jaoks tähtis ressurss ning kuna sellistel kasutajatel ei pruugi alati olla alternatiivseid võimalusi, siis tuleks käesolevat direktiivi kohaldada ka selliste teenuste osutajate suhtes.
The security, continuity and reliability of the type of digital services referred to in this Directive are of the essence for the smooth functioning of many businesses.
Käesolevas direktiivis osutatud digitaalsete teenuste liigi turvalisus, pidevus ja töökindlus on oluline paljude ettevõtjate ladusaks tegevuseks.
A disruption of such a digital service could prevent the provision of other services which rely on it and could thus have an impact on key economic and societal activities in the Union.
Mõne kõnealuse digitaalse teenuse katkemine võiks takistada sellest sõltuvate muude teenuste osutamist ning avaldada seega mõju olulisele ühiskondlikule ja majandustegevusele liidus.
Such digital services might therefore be of crucial importance for the smooth functioning of businesses that depend on them and, moreover, for the participation of such businesses in the internal market and cross-border trade across the Union.
Seetõttu võib sellistel digitaalsetel teenustel olla otsustav tähtsus neist sõltuvate ettevõtjate ladusa tegevuse jaoks ning samuti kõnealuste ettevõtjate siseturul ja piiriüleses kaubanduses osalemise jaoks kogu liidus.
Those digital service providers that are subject to this Directive are those that are considered to offer digital services on which many businesses in the Union increasingly rely.
Käesoleva direktiivi kohaldamisalasse kuuluvad digitaalse teenuse osutajad on sellised teenuseosutajad, kes osutavad digitaalseid teenuseid, millest paljud liidu ettevõtjad üha enam sõltuvad.
Digital service providers should ensure a level of security commensurate with the degree of risk posed to the security of the digital services they provide, given the importance of their services to the operations of other businesses within the Union.
Digitaalse teenuse osutajad peaksid tagama turvalisuse taseme, mis on võrdväärne nende osutatavate digitaalsete teenuste turvalisust ohustava riski suurusega, arvestades nende teenuste tähtsust muude ettevõtjate tegevuse jaoks liidus.
In practice, the degree of risk for operators of essential services, which are often essential for the maintenance of critical societal and economic activities, is higher than for digital service providers.
Digitaalse teenuse osutajatega võrreldes on praktikas risk suurem oluliste teenuste operaatorite puhul, kes on sageli olulised elutähtsa ühiskondliku ja majandustegevuse säilitamise seisukohast.
Therefore, the security requirements for digital service providers should be lighter.
Seetõttu peaks digitaalse teenuse osutajate turvanõuded olema leebemad.
Digital service providers should remain free to take measures they consider appropriate to manage the risks posed to the security of their network and information systems.
Digitaalse teenuse osutajatel peaks olema õigus vabalt otsustada, milliseid meetmeid nad peavad asjakohaseks oma võrgu- ja infosüsteemide turvalisust ohustavate riskide haldamiseks.
Because of their cross-border nature, digital service providers should be subject to a more harmonised approach at Union level.
Digitaalse teenuse osutajate piiriülese olemuse tõttu tuleks nende suhtes kohaldada liidu tasandil ühtsemat lähenemisviisi.
Implementing acts should facilitate the specification and implementation of such measures.
Rakendusaktidega tuleks hõlbustada selliste meetmete täpsustamist ja rakendamist.
While hardware manufacturers and software developers are not operators of essential services, nor are they digital service providers, their products enhance the security of network and information systems.
Kuigi riistvaratootjad ja tarkvaraarendajad ei ole oluliste teenuste operaatorite või digitaalse teenuse osutajatega võrreldavad ettevõtjad, suurendavad nende tooted võrgu- ja infosüsteemide turvalisust.
Therefore, they play an important role in enabling operators of essential services and digital service providers to secure their network and information systems.
Seetõttu on neil tähtis roll oluliste teenuste operaatorite ja digitaalse teenuse osutajate toetamisel oma võrgu- ja infosüsteemide turvalisuse tagamisel.
Such hardware and software products are already subject to existing rules on product liability.
Kõnealuste riist- ja tarkvaratoodete suhtes juba kohaldatakse kehtivaid tootjavastutuse eeskirju.
Technical and organisational measures imposed on operators of essential services and digital service providers should not require a particular commercial information and communications technology product to be designed, developed or manufactured in a particular manner.
Oluliste teenuste operaatorite ja digitaalse teenuse osutajate suhtes kehtestatud tehnilised ja korralduslikud meetmed ei tohiks tähendada, et konkreetset turustatavat info- ja kommunikatsioonitehnoloogilist toodet tuleks projekteerida, arendada või toota konkreetsel viisil.
Operators of essential services and digital service providers should ensure the security of the network and information systems which they use.
Oluliste teenuste operaatorid ja digitaalse teenuse osutajad peaksid tagama nende kasutatava võrgu- ja infosüsteemide turvalisuse.
These are primarily private network and information systems managed by their internal IT staff or the security of which has been outsourced.
Eelkõige on tegemist eravõrgu ja erainfosüsteemidega, mida haldavad kas asutuse enda IT-töötajad või mille turvalisusega seotud teenused ostetakse sisse.
The security and notification requirements should apply to the relevant operators of essential services and digital service providers regardless of whether they perform the maintenance of their network and information systems internally or outsource it.
Turvalisuse ja intsidentidest teatamisega seotud nõudeid tuleks asjaomaste oluliste teenuste operaatorite ja digitaalse teenuse osutajate suhtes kohaldada olenemata sellest, kas nad hooldavad oma võrgu- ja infosüsteeme ise või ostavad selle teenuse sisse.
To avoid imposing a disproportionate financial and administrative burden on operators of essential services and digital service providers, the requirements should be proportionate to the risk presented by the network and information system concerned, taking into account the state of the art of such measures.
Vältimaks oluliste teenuste operaatorite ja digitaalse teenuse osutajate ebaproportsionaalset finants- ja halduskoormust, peaksid nõuded olema proportsionaalsed asjaomase võrgu- ja infosüsteemi puhul esineva riskiga, võttes seejuures arvesse selliste meetmete kõrget tehnilist taset.
In the case of digital service providers, those requirements should not apply to micro- and small enterprises.
Digitaalse teenuse osutajate puhul ei tuleks neid nõudeid kohaldada mikro- ja väikeste ettevõtjate suhtes.
Where public administrations in Member States use services offered by digital service providers, in particular cloud computing services, they might wish to require from the providers of such services additional security measures beyond what digital service providers would normally offer in compliance with the requirements of this Directive.
Kui liikmesriikide ametiasutused kasutavad digitaalse teenuse osutajate pakutavaid teenuseid, eelkõige pilvandmetöötlusteenuseid, võivad nad soovida teenuste osutajatelt täiendavaid turvameetmeid lisaks digitaalse teenuse osutajate poolt käesoleva direktiivi nõuete kohaselt tavapäraselt pakutavatele.
They should be able to do so by means of contractual obligations.
Nad peaksid saama seda nõuda lepinguliste kohustuste abil.
The definitions of online marketplaces, online search engines and cloud computing services in this Directive are for the specific purpose of this Directive, and without prejudice to any other instruments.
Käesolevas direktiivis esinevaid internetipõhise kauplemiskoha, internetipõhise otsingumootori ja pilvandmetöötlusteenuse määratlusi kasutatakse üksnes käesoleva direktiivi kohaldamise eesmärgil ning see ei piira nende mõistete määratlemist muudes õigusaktides.
This Directive should not preclude Member States from adopting national measures requiring public-sector bodies to ensure specific security requirements when they contract cloud computing services.
Käesolev direktiiv ei tohiks takistada liikmesriikidel võtta vastu siseriiklikke meetmeid, millega kohustatakse avaliku sektori asutusi tagama konkreetseid turvanõudeid pilvandmetöötlusteenuste lepingute puhul.
Any such national measures should apply to the public-sector body concerned and not to the cloud computing service provider.
Selliseid siseriiklikke meetmeid tuleks kohaldada avaliku sektori asjaomase asutuse, mitte pilvandmetöötlusteenuse osutaja suhtes.
Given the fundamental differences between operators of essential services, in particular their direct link with physical infrastructure, and digital service providers, in particular their cross-border nature, this Directive should take a differentiated approach with respect to the level of harmonisation in relation to those two groups of entities.
Arvestades põhimõttelisi erinevusi, mis esinevad oluliste teenuste operaatorite (eelkõige nende otsene seotus füüsilise taristuga) ja digitaalse teenuse osutajate (eelkõige nende piiriülene olemus) vahel, tuleks nimetatud kahe rühma suhtes esitatavate nõuete ühtlustamise puhul kasutada käesolevas direktiivis diferentseeritud lähenemisviisi.
For operators of essential services, Member States should be able to identify the relevant operators and impose stricter requirements than those laid down in this Directive.
Oluliste teenuste operaatorite puhul peaks liikmesriikidel olema võimalus identifitseerida asjaomased operaatorid ja kehtestada nende suhtes käesolevas direktiivis sätestatutest rangemad nõuded.
Member States should not identify digital service providers, as this Directive should apply to all digital service providers within its scope.
Liikmesriigid ei peaks identifitseerima digitaalse teenuse osutajaid, sest käesolevat direktiivi tuleks kohaldada kõigi selle kohaldamisalasse kuuluvate digitaalse teenuse osutajate suhtes.
In addition, this Directive and the implementing acts adopted under it should ensure a high level of harmonisation for digital service providers with respect to security and notification requirements.
Lisaks peaksid käesolev direktiiv ja selle alusel vastu võetud rakendusaktid tagama digitaalse teenuse osutajate suhtes kehtivate nõuete ühtlustamise kõrge taseme turvalisuse ja intsidentidest teatamise valdkonnas.
This should enable digital service providers to be treated in a uniform way across the Union, in a manner proportionate to their nature and the degree of risk which they might face.
See peaks võimaldama digitaalse teenuse osutajate ühetaolist kohtlemist kogu liidus proportsionaalselt nende olemusega ja võimaliku riski tasemega.
This Directive should not preclude Member States from imposing security and notification requirements on entities that are not digital service providers within the scope of this Directive, without prejudice to Member States' obligations under Union law.
Käesolev direktiiv ei tohiks takistada liikmesriikidel kehtestada turvalisuse ja intsidentidest teatamisega seotud nõudeid üksustele, mis ei ole käesoleva direktiivi kohaldamisalasse kuuluvad digitaalse teenuse osutajad, ilma et see mõjutaks liikmesriikide liidu õiguse kohaseid kohustusi.
Competent authorities should pay due attention to preserving informal and trusted channels of information-sharing.
Pädevad asutused peaksid pöörama nõuetekohast tähelepanu mitteametlike ja usaldusväärsete infovahetuskanalite säilitamisele.
Publicity of incidents reported to the competent authorities should duly balance the interest of the public in being informed about threats against possible reputational and commercial damage for the operators of essential services and digital service providers reporting incidents.
Pädevatele asutustele teatatud intsidentide avalikustamisel tuleks seada tasakaalu üldsuse huvi saada ohtudest teada ning kahju, mida selline avalikustamine võib põhjustada intsidendist teatanud oluliste teenuste operaatorite ja digitaalse teenuse osutajate mainele ja kaubandustegevusele.
In the implementation of the notification obligations, competent authorities and the CSIRTs should pay particular attention to the need to keep information about product vulnerabilities strictly confidential, prior to the release of appropriate security fixes.
Teatamiskohustuse rakendamisel peaksid pädevad asutused ja CSIRTid pöörama erilist tähelepanu sellele, et teave toote nõrkuste kohta jääks rangelt konfidentsiaalseks kuni asjakohase turvaparanduse avaldamiseni.
Digital service providers should be subject to light-touch and reactive ex post supervisory activities justified by the nature of their services and operations.
Digitaalse teenuse osutajate suhtes tuleks kohaldada paindlikku ja reageerivat järgnevat järelevalvet, mis on nende teenuste ja tegevuse laadist tulenevalt põhjendatud.
The competent authority concerned should therefore only take action when provided with evidence, for example by the digital service provider itself, by another competent authority, including a competent authority of another Member State, or by a user of the service, that a digital service provider is not complying with the requirements of this Directive, in particular following the occurrence of an incident.
Seetõttu peaks asjaomane pädev asutus võtma meetmeid üksnes tõendite saamisel, näiteks digitaalse teenuse osutajalt endalt, teiselt pädevalt asutuselt, sealhulgas teise liikmesriigi pädevalt asutuselt, või teenuse kasutajalt selle kohta, et digitaalse teenuse osutaja ei järgi käesoleva direktiivi nõudeid, võttes meetmeid eelkõige pärast intsidendi toimumist.
The competent authority should therefore have no general obligation to supervise digital service providers.
Seega ei peaks pädeval asutusel olema üldist kohustust teostada järelevalvet digitaalse teenuse osutajate üle.
Competent authorities should have the necessary means to perform their duties, including powers to obtain sufficient information in order to assess the level of security of network and information systems.
Pädevatel asutustel peaksid olema oma ülesannete täitmiseks vajalikud vahendid, sealhulgas õigus saada piisavat teavet võrgu- ja infosüsteemi turvalisuse taseme hindamiseks.
Incidents may be the result of criminal activities the prevention, investigation and prosecution of which is supported by coordination and cooperation between operators of essential services, digital service providers, competent authorities and law enforcement authorities.
Intsidendid võivad tuleneda kuritegevusest, mille ennetamist, uurimist ja mille eest vastutusele võtmist toetab oluliste teenuste operaatorite, digitaalse teenuse osutajate, pädevate asutuste ja õiguskaitseasutuste vaheline koordineerimine ja koostöö.
Where it is suspected that an incident is related to serious criminal activities under Union or national law, Member States should encourage operators of essential services and digital service providers to report incidents of a suspected serious criminal nature to the relevant law enforcement authorities.
Kui kahtlustatakse, et intsident on seotud liidu või liikmesriigi õiguses määratletud raske kuriteoga, peaksid liikmesriigid julgustama oluliste teenuste operaatoreid ja digitaalse teenuse osutajaid arvatavalt raske kuritegevusega seotud intsidentidest asjakohastele õiguskaitseasutustele teatama.
Where appropriate, it is desirable that coordination between competent authorities and law enforcement authorities of different Member States be facilitated by the European Cybercrime Centre (EC3) and ENISA.
Asjakohasel juhul on soovitav, et erinevate liikmesriikide pädevate asutuste ja õiguskaitseasutuste vahelist koordineerimist hõlbustaksid Euroopa küberkuritegevuse vastase võitluse keskus (EC3) ja ENISA.
Personal data are in many cases compromised as a result of incidents.
Sageli on intsidendi tagajärjeks isikuandmete kaitstuse rikkumine.
In this context, competent authorities and data protection authorities should cooperate and exchange information on all relevant matters to tackle any personal data breaches resulting from incidents.
Sellises olukorras peaksid pädevad asutused ja andmekaitseasutused omavahel koostööd tegema ja vahetama teavet kõigis asjaomastes küsimustes, et tulla toime intsidendi tagajärjel toimunud isikuandmetega seotud rikkumisega.
Jurisdiction in respect of digital service providers should be attributed to the Member State in which the digital service provider concerned has its main establishment in the Union, which in principle corresponds to the place where the provider has its head office in the Union.
Jurisdiktsioon digitaalse teenuse osutajate üle tuleks omistada liikmesriigile, kus on asjaomase digitaalse teenuse osutaja peamine tegevuskoht liidus, mis põhimõtteliselt tähendab riiki, kus paikneb teenuseosutaja peakontor liidus.
Establishment implies the effective and real exercise of activity through stable arrangements.
Tegevuskoht eeldab tegelikku ja tulemuslikku tegutsemist ning stabiilset tegevuskorraldust.
The legal form of such arrangements, whether through a branch or a subsidiary with a legal personality, is not the determining factor in this respect.
Tegevuse õiguslik vorm (kas filiaali või juriidilisest isikust tütarettevõtja kaudu) ei ole selles osas määrav.
This criterion should not depend on whether the network and information systems are physically located in a given place; the presence and use of such systems do not, in themselves, constitute such main establishment and are therefore not criteria for determining the main establishment.
See kriteerium ei tohiks sõltuda võrgu- ja infosüsteemide füüsilisest paiknemisest teatavas kohas; selliste süsteemide olemasolu ja kasutamine iseenesest ei tähenda peamist tegevuskohta ning ei ole seetõttu kriteeriumid, mille alusel teha kindlaks peamist tegevuskohta.
Where a digital service provider not established in the Union offers services within the Union, it should designate a representative.
Kui digitaalse teenuse osutaja, kelle asukoht ei ole liidus, osutab teenuseid liidu piires, peaks ta nimetama oma esindaja.
In order to determine whether such a digital service provider is offering services within the Union, it should be ascertained whether it is apparent that the digital service provider is planning to offer services to persons in one or more Member States.
Selgitamaks välja, kas digitaalse teenuse osutaja pakub teenuseid liidu piires, tuleks kindlaks teha, kas on ilmne, et digitaalse teenuse osutaja kavatseb osutada teenuseid ühes või mitmes liikmesriigis asuvatele isikutele.
The mere accessibility in the Union of the digital service provider's or an intermediary's website or of an email address and of other contact details, or the use of a language generally used in the third country where the digital service provider is established, is insufficient to ascertain such an intention.
Kavatsuse kindlakstegemiseks ei piisa vaid sellest, et liidus on juurdepääs digitaalse teenuse osutaja või vahendaja veebisaidile, e-posti aadressile või muudele kontaktandmetele, samuti ei piisa digitaalse teenuse osutaja asukohariigiks oleva kolmanda riigi üldkasutatava keele kasutamisest.
However, factors such as the use of a language or a currency generally used in one or more Member States with the possibility of ordering services in that other language, or the mentioning of customers or users who are in the Union, may make it apparent that the digital service provider is planning to offer services within the Union.
Digitaalse teenuse osutaja kavatsus pakkuda teenuseid liidu piires võib ilmneda sellistest asjaoludest nagu ühes või mitmes liikmesriigis üldiselt kasutatava keele või vääringu kasutamine koos võimalusega tellida teenuseid selles teises keeles või liidus paiknevate klientide või kasutajate nimetamine.
The representative should act on behalf of the digital service provider and it should be possible for competent authorities or the CSIRTs to contact the representative.
Esindaja peaks tegutsema digitaalse teenuse osutaja nimel ning pädevatel asutustel või CSIRTil peaks olema võimalik esindajaga ühendust võtta.
The representative should be explicitly designated by a written mandate of the digital service provider to act on the latter's behalf with regard to the latter's obligations under this Directive, including incident reporting.
Digitaalse teenuse osutaja peaks kirjaliku volitusega sõnaselgelt määrama esindaja tema nimel tegutsema seoses käesoleva direktiivi kohaste kohustustega, sealhulgas intsidentidest teatamise kohustusega.
Standardisation of security requirements is a market-driven process.
Turvanõuete standardimine on turu poolt tingitud protsess.
To ensure a convergent application of security standards, Member States should encourage compliance or conformity with specified standards so as to ensure a high level of security of network and information systems at Union level.
Selleks et tagada turvastandardite ühtne kohaldamine, peaksid liikmesriigid julgustama konkreetsete standardite järgimist ja vastavust neile, et tagada liidu tasandil võrgu- ja infosüsteemide turvalisuse kõrge tase.
ENISA should assist Member States through advice and guidelines.
ENISA peaks abistama liikmesriike nõuannete ja suunistega.