natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The hospital must therefore provide treatment at the highest possible level in order to be able to meet the needs of all.
Sellesse konteksti tuleb seada kaebuse esitajate osutatud kindlustusfondi Mutualités Chrétiennes 2004. aasta veebruari väljaanne (vt põhjendus 72), mis käsitleb ainult 2001. aastat ning näitab, et erahaiglad ravivad pealinna Brüsseli piirkonna sotsiaalsetest patsientidest rohkem kui 60 %.
The equality principle, a constitutional right, requires that everyone be admitted without any discrimination.
Mõiste sotsiaalne patsient võib jätta mulje, et see hõlmab patsiente, kes ei ole suutelised enda ravi eest tasuma ja kuuluvad seega universaalteenusena pakutava ravi kohustuse alla.
From the above it is clear that patients' ability to pay and their insurance status are not considered when admitting patients to the IRIS-H so that access to healthcare is guaranteed for all including in non-emergency situations.
See ei ole alati nii järgmistel põhjustel.
Several elements in the IRIS 1996-2001 strategic plan also demonstrate the social nature of the hospital care provided by the IRIS-H (e.g. ‘to continue the dispensation of medicine devoid of any market logic’ [206]) and the strong desire to offer quality care to all layers of the Brussels population, in particular to the poorest ones [207].
Esiteks käsitleb kõnealuse väljaande sotsiaalse patsiendi määratlus [219] ainult neid isikuid, kellel on Belgia sotsiaalkindlustus, [220] ja see ei hõlma seega patsiente, kes ei suuda maksta ja kellel puudub sotsiaalkindlustus.
The IRIS strategic plan covering the period 2002-2014 repeats some of the key principles (access for all patients, increasing accessibility for the poor) among others by quoting Article 5 of the IRIS-H bylaws [208] (see also recital 175) and the primary objective of the IRIS strategic plan for the period 1996-2001 [209] (see recital 177), and by also referring to the IRIS patient charter [210] (see recital 178) and adds:
Samal ajal saab viimatinimetatud rühm universaalteenusena pakutava ravi kohustusest suuremat kasu ja põhjustab IRISi võrku kuuluvatele haiglatele kõige suurema rahalise kulu (vt ka põhjendused 187 kuni 188).
‘The public services are to be defined on the basis of three fundamental principles, universality, equality and continuity.
Väljaandes kasutatud laia määratluse alusel oleksid ligikaudu 20 % Brüsseli erahaiglate vastuvõttudest (võrreldes 26 %-ga avalik-õiguslike haiglate puhul) olnud seotud sotsiaalsete patsientidega ning erahaiglad oleks ravinud ligikaudu 66 % selliste patsientide koguarvust 2001. aastal.
On the basis of those three principles and their public hospital status, hospitals in the IRIS network:
Teiseks on isegi ebakindlas olukorras olevad patsiendid, [221] kelle väljaanne määratleb sotsiaalsete patsientide alarühmana, kaetud sotisaalkindlustusega ning puudub igasugune põhjus eeldada, et nad ei ole suutelised tasuma neilt nõutavat summat.
will accept all patients, whoever they may be,
Siiski võib kinnitada, et ebakindlas olukorras olevate patsientide puhul võib suurema tõenäosusega tekkida olukord, kus nad ei ole suutelised tasuma neile haiglas esitatud arvet.
will treat all patients without discrimination,
Väljaanne näitab, et avalik-õiguslikud haiglad ravivad ligikaudu 48 % ebakindlas olukorras olevatest patsientidest, võrreldes 52 %-ga Brüsseli erahaiglate puhul.
will undertake to arrange cover for patients and provide any treatment they might require’ [211].(182) On the basis of the foregoing, the Commission concludes that the IRIS-H are obliged to treat all patients, in all circumstances (i.e. both in emergency and non-emergency situations), even if they cannot or foreseeably will not be able to pay for their treatment and/or are uninsured.
Samas ravivad avalik-õiguslikud haiglad proportsionaalselt märksa suuremat arvu patsiente, kui võiks eeldada nende turuosast (voodikohtade arvu ja vastuvõttude arvu alusel).
This obligation is laid down and entrusted to the IRIS-H in the above cited bylaws of the IRIS-H and the IRIS strategic plans which are binding on the IRIS-H and which are founded on the obligation in the Loi CPAS to provide social aid (an obligation which is delegated by the CPAS to the IRIS-H by means of these bylaws and strategic plans).
Ebakindlas olukorras olevad patsiendid moodustavad 9,5 % avalik-õiguslike haiglate vastuvõttudest, võrreldes ainult 4,1 %-ga erahaiglate puhul.
Practical impact of the universal care obligation on the IRIS-H
Kolmandaks, ei muuda märkused, mille kohaselt ravisid Brüsseli erahaiglad 2001. aastal 52 % ebakindlas olukorras olevatest patsientidest (vastupidiselt 66 %-le sotsiaalsetele patsientidele), olenemata nende sisust, järeldust, mille kohaselt on universaalteenusena pakutava ravi kohustus ainult IRISi võrku kuuluvatel haiglatel.
The Commission also notes that the above conclusion, namely that the IRIS-H are obliged to treat all patients in all circumstances (i.e. both in emergency and non-emergency situations) and regardless of patients' ability to pay, while the private hospitals are only obliged to treat all patients in emergency situations (i.e. when care is needed immediately for a life-threatening condition), is furthermore reflected in the different profiles of the patients treated by the IRIS-H and the private hospitals in the Brussels Capital Region and their respective pricing policies.
Arvestades, et erahaiglatel puudub igasugune õiguslik kohustus ravida kõiki patsiente olenemata nende võimest maksta ja nende kindlustatusest, võivad erahaiglad vabalt otsustada, kas anda ravi ebakindlas olukorras olevatele või sotsiaalsetele patsientidele mittekiireloomulistes olukordades, ning nad saavad seega teha kõnealuse otsuse mis tahes hetkel.
It should first be noted that the 2002-2014 strategic plan also refers to the lower revenues [212] and higher costs [213] related to the treatment of patients who socioeconomically find themselves in a precarious situation, and who make up a significant part of patients of the IRIS-H.
Kõige haavatavam patsientide rühm, s.o patsiendid, kellel ei ole sotsiaalkindlustust ega mis tahes muud kindlustust, ei ole hõlmatud kõnealuse väljaande statistikaga.
In this context, it is worth pointing out that the IRIS-H have agreed with their doctors that supplements (see recital 46(c) for more background) cannot be charged to CPAS patients and to patients with low incomes (i.e. who are entitled to a higher INAMI reimbursement).
Kõigil nimetatud põhjustel on komisjon seisukohal, et kindlustusfondi Mutualités Chrétiennes väljaandes 2001. aasta kohta esitatud statistika ei tõenda, et IRISi võrku kuuluvatel haiglatel puudub universaalteenusena pakutava ravi kohustus või et Brüsseli erahaiglatel on võrreldav kohustus.
In addition, the percentage of admissions to single rooms (i.e. the only rooms where supplements can be charged) is well below the average for the Brussels Capital Region [214].
IRISi võrku kuuluvatele haiglatele kehtiv universaalteenusena pakutava ravi kohustus tagab, et patsiendid, kellel on suured rahalised raskused, poliitilised põgenikud, ebaseaduslikud sisserändajad jne saavad ravi kõigis olukordades.
The available figures from one of the mutuelles [215] also show that when a supplement is charged by the IRIS-H, its amount is also much lower than the average for the Region (i.e. between 25 % and 67 % lower).
Kui kõnealused patsiendid ei suuda oma ravi eest tasuda ja neil puudub igasugune kindlustuskate (s.o sotsiaalkindlustus ja erasektori haiguskindlustus), siis katavad CPASid kõnealuste patsientide kulud, kui täidetud on teatud tingimused.
In comparison, for the period in question some private hospitals in Brussels charged their patients on average 180 % more than the prices laid down by the social security system.
Kõnealusele hüvitisele kohaldatavate eeskirjade kehtestamiseks sõlmisid IRISi võrku kuuluvad haiglad ja 17 CPASi pealinna Brüsseli piirkonna 19 CPASist mitmepoolsed kokkulepped, mida nimetatakse abikodude kokkulepeteks.
The universal care obligation has been entrusted to the IRIS-H to ensure that patients who cannot pay, have no private insurance and for whom there may not be any (or only partial) reimbursement by the social security, receive the medical care they need.
Mittekiireloomulise ravi jaoks suunavad CPASid asjaomased isikud IRISi võrku kuuluvatesse haiglatesse ja võtavad endale kirjaliku kohustuse (nõude alusel) katta ravi kulud.
One significant subgroup of these patients concern the abovementioned undocumented migrants as they are not covered by the Belgian social security and usually are not able to pay themselves for care.
Kui patsiendid esitavad kõnealuse nõude, siis saadavad IRISi võrku kuuluvad haiglad arve otse CPASile.
In 85 % of the cases in the Brussels Capital Region these migrants receive urgent medical aid from the IRIS-H (see recital 172) although these hospitals only operate 35 % of the hospital beds in that Region.
Kiireloomulise ravi puhul ei ole seda menetlust loomulikult võimalik järgida.
This ranking among others reflects the proportion of patients who cannot pay and are not covered by the social security and for which the CPAS [217] can reimburse the costs of treatment (see also recitals 187-188) [218].
Nõutava teabe kogumine on IRISi võrku kuuluvate haiglate sotsiaalteenuste osakondade tähtis ülesanne (vt ka põhjendused 210 kuni 211) [222].
For the period 2007-2013 and for Belgium as a whole, this ranking's top three positions are occupied entirely by the IRIS-H (Institut Bordet and HUDERF being the exceptions due to their specialised nature).
Selles ulatuses, milles allpool nimetatud tingimused on täidetud (s.o mittekiireloomulise ravi puhul nõude esitamine ning kiireloomulise ravi puhul meditsiinitunnistuse ja sotsiaalse uuringu esitamine), siis hüvitab CPAS IRISi võrku kuuluvale haiglale nende patsientide raviga seotud kulud, kes ei suuda tasuda oma ravi eest ja kellel puudub kindlustus.
For the same period, the Brussels private hospitals on the other hand are not even part of the top 20 positions, which indicates that the average socioeconomic profile of their patients is significantly better than that of the IRIS-H.
See ei vabasta IRISi võrku kuuluvaid haiglaid siiski kõigist universaalteenusena pakutava ravi kohustusest tulenevatest kuludest.
Even though the criteria used to draw up this ranking do not only concern patients who cannot pay or who are uninsured, it does further put into doubt the complainant's claim that the Brussels private hospitals have an obligation to treat all patients in all circumstances and is further evidence that instead only the IRIS-H have such an obligation.
IRISi võrku kuuluvad haiglad peavad CPASilt hüvitise saamiseks koguma sotsiaalse uuringu jaoks vajaliku teabe (mida nad on 2012. aastal teinud 25749 juhul).
Indeed, if such an obligation applied to the Brussels private hospitals one could expect them to rank higher in the classification.
See on näiteks üks põhjustest, miks IRISi võrku kuuluvates haiglates on tööl kaks korda rohkem sotsiaaltöötajaid kui ülikoolihaiglates (vt põhjendus 213).
Table 1
Samal ajal ei hüvita CPASid IRISi võrku kuuluvatele haiglatele sotsiaalsete uuringute jaoks teabe kogumisega seotud kulusid [223].
Federal Public Service of Public Health's ranking of the hospitals based on the socioeconomic profile of their patients (*= IRIS-H, += private Brussels hospitals)
CPASide puhul esinevad samuti suuremad makseviivitused (vahel rohkem kui aasta) kui kindlustusfondide ja kindlustusettevõtete puhul (mis maksavad ühe kuni kahe kuu jooksul alates arve laekumisest).
No figures
Seetõttu peavad IRISi võrku kuuluvad haiglad eelrahastama kõnealuseid kulusid pikema ajavahemiku jooksul kui tavapäraste patsientide puhul.
Ste Anne St Remi+
31. detsembri 2010. aasta seisuga oli Brüsseli CPAS IRISi võrku kuuluvatele haiglatele võlgu ligikaudu 35 miljonit eurot (millest ligikaudu 71 % hõlmas 2010. aasta arveid, 12 % 2009. aasta arveid ja ligikaudu 13 % eelnevate aastate arveid).
The complainant's reference to a February 2004 publication of the Mutualités Chrétiennes (see recital 72), which concerns only the year 2001 and which would show that the private hospitals treat more than 60 % of ‘social patients’ in the Brussels Capital Region, has to be put into context.
2 % suurust nominaalset iga-aastast intressimäära kohaldades hindasid IRISi võrku kuuluvad haiglad, et pikemate makseviivituste olemuslik kulu ulatus selle kuupäeva seisuga peaaegu 700000 euroni [224].
The term ‘social patients’ may create the impression that it concerns patients who cannot pay for treatment and who would therefore all be in scope of the universal care obligation.
Viimaks ei ole kõigil isikutel, kes on suutelised tõendama oma makseraskusi, õigust CPASi-poolsele kulude katmisele [225].
This is however not the case for the following reasons:
Oma universaalteenusena pakutava ravi kohustuse alusel ravivad IRISi võrku kuuluvad haiglad siiski patsiente, kelle puhul CPASid kulusid ei kata.
First and foremost, the publication's definition of ‘social patients’ [219] only concerns persons who are insured by the Belgian social security [220] and hence does not include those patients who cannot pay and are not covered by the social security.
Sellises olukorras saadavad IRISi võrku kuuluvad haiglad arve patsientidele, kes teatud juhtudel ei ole suutelised seda tasuma.
It is however the latter group that benefits most from the universal care obligation and that represents the largest financial burden for the IRIS-H (see also recitals 187-188).
Sellest tulenevalt peavad IRISi võrku kuuluvad haiglad tegelema võlgnevustega, mida ei ole võimalik sisse nõuda ja mis on palju suuremad kui teiste Belgia avalik-õiguslike ja erahaiglate puhul [226].
Based on the broad definition used in the publication, almost 20 % (respectively about 26 %) of the admissions in private (respectively public) hospitals in Brussels would have concerned ‘social patients’, and private hospitals would have treated almost 66 % of the total number of these patients in 2001.
IRISi võrku kuuluvate haiglate hinnangul oli 2010. aastal nende maha kantud võlgnevuste summa ligikaudu […] miljonit eurot suurem Belgia avalik-õiguslike haiglate keskmisest.
Second, even the ‘precarious patients’ [221], which the publication defines as a subgroup of the ‘social patients’, are covered by the social security and there is no reason to assume that they cannot pay their own contribution.
Viimaks on oluline seada konteksti BMFi punktis B8 ette nähtud rahastamine, mis antakse nõrga sotsiaal-majandusliku profiiliga patsientidega haiglatele.
However, it could be argued that such ‘precarious patients’ may have a higher likelihood of not being able to pay the own contribution to the hospital.
Kõnealune föderaalne piiratud rahastamine on mõeldud ühe osa nn sotsiaalsete patsientidega seotud kulude hüvitamiseks (näiteks seetõttu, et need patsiendid jäävad teistega võrreldes keskmiselt pikemaks ajaks haiglasse), aga selle puhul ei ole tegemist universaalteenusena pakutava ravi kohustuse eest makstava hüvitisega.
The publication shows that public hospitals treat about 48 % of ‘precarious patients’, compared to 52 % being treated by private Brussels hospitals.
Punkti B8 alusel antav rahastamine ei hõlma haiglatele sotsiaalsete patsientide ravist tekkinud tegelike kulude hüvitamist (näiteks sotsiaalsete patsientide tasumata arved, vajadus palgata täiendavaid sotsiaaltöötajaid).
However, proportionally, the public hospitals treat many more of such patients than would be expected based on their market share (in terms of beds and number of admissions).
Kindlasummaline eelarve (mis on kogu Belgia kohta ligikaudu 25 miljonit eurot aastas) eraldatakse vastupidi haiglate liigituse alusel, mis põhineb nende patsientide sotsiaal-majanduslikul profiilil (vt põhjendus 185).
Indeed, ‘precarious patients’ would make up 9,5 % of the admissions in public hospitals compared to only 4,1 % in private hospitals.
Võttes arvese, et liigituse kolmel esimesel kohal on IRISi võrku kuuluvad haiglad, saavad need samuti suurema osa punkti B8 alusel antavast rahastamisest kui liigituses madalamatel kohtadel asuvad haiglad (näiteks Brüsseli erahaiglad).
Third, in any case, the observation that in 2001 Brussels private hospitals would have treated 52 % (respectively 66 %) of ‘precarious’ (respectively ‘social’) patients cannot change the conclusion that only the IRIS-H have a universal care obligation.
Nii avalik-õiguslikel kui ka erahaiglatel on põhimõtteliselt õigus saada kõnealust rahastamist seetõttu, et isegi IRISi võrku kuuluvatele haiglatele kehtiva universaalteenusena pakutava ravi kohustuse puudumise korral võivad haiglad vabalt valida, kas nad soovivad ravida sotsiaalseid patsiente.
Indeed, in the absence of any legal obligation for private hospitals to treat all patients regardless of their ability to pay and their insurance status, any possible decision of private hospitals to provide care to ‘precarious’ or ‘social’ patients in non-emergency situations would be purely voluntary and could thus be reversed at any moment.
Nad võivad selle valiku teha, kuna teatud sotsiaalsed patsiendid on suutelised maksma või kindlustatud.
Furthermore, the most vulnerable group of patients, i.e. those who are not covered by the social security or any other insurance, are not included in the publication's statistics.
Kui tegemist on sotsiaalkindlustusega sotsiaalsete patsientidega, siis kohaldatakse sageli väiksemaid tasusid ja INAMI maksab suurema osa kuludest, mis vähendab haiglale tekkivat finantsriski.
This also explains the apparent divergence between the publication's figures for 2001 and the Federal Public Service for Public Health's ranking (see recital 185) for the period 2007-2013.
Samuti tuleb märkida, et Belgia kõik CPASid ei ole otsustanud asutada enda haiglat.
While this Public Service's ranking takes into account the proportion of patients who are not covered by the social security, the publication's statistics only include patients with social security cover.
Seega võivad CPASid tugineda oma sotsiaalabi kohustuse täitmiseks erahaiglatele.
For all of the above reasons, the Commission considers that the publication of the Mutualités Chrétiennes with statistics for the year 2001 cannot be taken as evidence that the IRIS-H would not have a universal care obligation or that the Brussels private hospitals would have a comparable obligation.
Neis olukordades võib eeldada, et erahaigla ravib teatud arvu sotsiaalseid patsiente ja võib samuti saada BMFi punktis B8 ette nähtud rahastamist.
The universal care obligation that is entrusted to the IRIS-H ensures that patients facing extreme financial hardship, political refugees, illegal immigrants, etc. receive treatment in all circumstances.
Samas võivad CPASid pealinna Brüsseli piirkonnas arvestada IRISi võrku kuuluvate haiglatega ning see selgitab, miks põhjenduses 185 käsitletud liigitus näitab, et Brüsseli erahaiglate patsientide keskmine sotsiaal-majanduslik profiil on selgelt parem IRISi süsteemi kuuluvate haiglate patsientide omast.
If these patients cannot pay for their treatment and have no insurance cover (neither via the social security nor through private health insurance) the CPAS will only cover these patients' costs provided that certain conditions are met.
Kõigil nimetatud põhjustel ei olda seisukohal, et BMFi punkti B8 alusel antav rahastamine näitab kõigi Belgia haiglate puhul universaalteenusena pakutava ravi kohustuse olemasolu.
To lay down the rules that apply for such reimbursement, the IRIS-H and 17 of the 19 CPAS in the Brussels Capital Region have concluded so-called multilateral ‘domicile de secours’ conventions.
IRISi võrku kuuluvate haiglate universaalteenusena pakutava ravi kohustuse kokkuvõte
For non-urgent care, the CPAS refer persons to the IRIS-H and provide a written commitment (a so-called réquisitoire) that the CPAS will cover the cost of treatment.
Eespool nimetatud asjaolude põhjal järeldab komisjon, et universaalteenusena pakutava ravi kohustus on ainult IRISi võrku kuuluvatel haiglatel, sellele kohaldatakse selgelt kindlaks määratud ülesande andmise akti ja see on selgelt määratletud IRISi võrku kuuluvate haiglate põhikirjades ja IRISi strateegilistes kavades kooskõlas CPASide seaduse nõuetega (vt põhjendused 29 kuni 30).
If patients show this document (réquisitoire) the IRIS-H send the invoice directly to the CPAS.
See nähtub samuti haiglate patsientide sotsiaal-majandusliku profiili alusel koostatud haiglate liigitusest (vt põhjendus 185).
For urgent care this procedure can of course not be followed.
See kohustus tagab, et pealinna Brüsseli piirkonna vaesed inimesed saavad piisavat ravi, isegi kui nad ei ole suutelised selle eest maksma, sealhulgas mittekiireloomulistes olukordades.
Instead, the reimbursement by the CPAS is conditional on (i) a medical certificate confirming the need for urgent admission or immediate treatment of the person; and (ii) the person's state of poverty as confirmed by the CPAS using the information collected by the hospital to complete a social inquiry.
IRISi võrku kuuluvad haiglad osutavad samuti kohaliku elanikkonna vajadustele vastavaid sotsiaalse ravi teenuseid.
Collecting the required information is an important task for the social services departments of the IRIS-H (see also recitals 210-211) [222].
Nagu eelmises põhjenduses on selgitatud, kaetakse otseselt ainult üks osa selle kohustusega seotud kulust (näiteks CPASi poolt ravi kulude hüvitamine).
Provided that the abovementioned conditions are met (i.e. a réquisitoire for non-urgent care and a medical certificate and social inquiry for urgent care), the CPAS reimburses the IRIS-H for the treatment costs of patients who cannot pay for their treatment and have no insurance cover.
Seetõttu kaetakse ülejäänud kulu käesoleva otsuse sisuks oleva puudujääkide hüvitamise teel.
However, this does not relieve the IRIS-H from the entire burden of the universal care obligation.
Kohustus pakkuda täielikku haiglaravi kõigis keskustes
Indeed, in order to obtain reimbursement by the CPAS, the IRIS-H need to collect information for the social inquiry (which they did for 25749 cases in 2012).
Belgia ametivõimud on seisukohal, et IRISi võrku kuuluvatel haiglatel on samuti erikohustus tagada täielik põhiline haiglaravi mitmes keskuses ehk pealinna Brüsseli piirkonnas kõigis keskustes tegutsemise kohustus.
This is one of the reasons why the IRIS-H employ more than twice as many social workers as e.g. university hospitals (see recital 213).
Kaebuse esitajate sõnul ei ole samas selgelt teada, mida kõigis keskustes täieliku põhilise haiglaravi tagamise kohustus hõlmab ega millisel määral see kohustus tekitab IRISi võrku kuuluvatele haiglatele täiendavaid kulusid.
The CPAS however do not reimburse the IRIS-H for the cost of collecting the information for the social inquiries [223].
Kaebuse esitajad ei väida siiski, et Brüsseli erahaiglatel on kõnealune kohustus.
Furthermore, the CPAS have longer payment delays (sometimes exceeding one year) than the mutuelles and insurance companies (both paying within one to two months after receipt of the invoice).
Komisjon märgib, et LCHga ei kehtestata (avalik-õiguslikele ega erasektori) haiglatele kohustust tegutseda kõigis keskustes.
As a result, the IRIS-H have to pre-finance these costs for a longer period than for ‘regular’ patients.
Vastupidiselt määratakse haiglate korraldusmehhanismis kindlaks haiglate maksimaalne voodikohtade arv, mida võib igas Belgia piirkonnas pakkuda.
On 31 December 2010, the Brussels CPAS owed the IRIS-H almost EUR 35 million (of which about 71 % concerned invoices for 2010, 12 % for 2009 and approx.
Pealinna Brüsseli piirkonnas piirdub haiglate (üldiste) voodikohtade arv ligikaudu 7260 ga ning igal Brüsseli haiglal on luba anda kasutusse teatud arv voodikohti selle ülemmäära piires.
13 % for earlier years).
Kui haigla mahutavus on korraldussüsteemi alusel kinnitatud, siis võib haigla põhimõtteliselt vabalt otsustada ühes keskuses oma voodikohtade ümberjaotamise või nende jaotamise mitmele keskusele kõnealuses piirkonnas ja oma soovitud ulatuses.