natgillin/translations-raw huggingface dataset:
That court held that, in accordance with Article 4 of Regulation (EEC) No 1191/69, Buonotourist could not request compensation for economic disadvantages resulting from the imposition of PSOs without having previously requested the termination of those PSOs.
Otsuses ei ole täpselt määratletud, millise õigusakti alusel ja millises vormis avaliku teenindamise kohustus kehtestati, kuid rõhutatakse, et avalikku teenust osutava ettevõtja nõuet maksta tagasi teenuse osutamise käigus tegelikult tekkinud kulud ei saa jätta rahuldamata.
THE JUDGMENTS OF THE CONSIGLIO DI STATO
Consiglio di Stato oli ka seisukohal, et Buonotouristil on õigus saada avaliku teenindamise eest hüvitist isegi juhul, kui eelnevalt ei ole esitatud taotlust avaliku teenindamise kohustuse täitmise lõpetamiseks.
By judgment of 27 July 2009 (Sentenza No 4683/09), the Consiglio di Stato upheld the appeal by Buonotourist against the judgment of the Regional Administrative Court in Salerno and concluded that Buonotourist was entitled to receive additional compensation for the public service it had carried out in accordance with Articles 6, 10 and 11 of Regulation (EEC) No 1191/69.
Consiglio di Stato arvates pidi Buonotouristile makstava lisahüvitise täpse suuruse kindlaks määrama maakond usaldusväärsete andmete alusel, mis pärinevad ettevõtja raamatupidamisest ja kajastavad Buonotouristi avaliku teenindamise kohustusega seotud tegevuse osast lähtuvate kulude ja vastavate tulude vahet.
That judgment does not precisely define from which legal act and in what form the PSOs were imposed, but stresses that an undertaking operating a public service cannot be denied its claim for repayment of the costs effectively incurred in performing that service.
Maakond aga väitis, et tal ei ole võimalik seda teha, sest selged ja usaldusväärsed andmed puuduvad.
The Consiglio di Stato further considered that Buonotourist was entitled to receive public service compensation even in the absence of a prior request for the elimination of the PSOs.
13. detsembri 2010. aasta korraldusega (ordinanza) nr 8737/2010 määras Consiglio di Stato selle ülesande täitmiseks eksperdi.
According to the Consiglio di Stato, the precise amount of the additional compensation owed to Buonotourist had to be determined by the Region on the basis of reliable data taken from the accounts of the company, showing the difference between the costs attributable to the portion of Buonotourist’s activities associated with the PSO and the corresponding revenues.
Itaalia ametiasutuste teatel ei suutnud see ekspert hüvitatavat summat kindlaks määrata.
However, the Region claimed that it was unable to do so, due to a lack of clear and reliable data.
7. novembri 2011. aasta korraldusega (ordinanza) nr 5880/2011 määras Consiglio di Stato selle ülesande täitmiseks teise eksperdi („teine ekspert”).
By order (ordinanza) No 8737/2010 of 13 December 2010, the Consiglio di Stato appointed an expert to undertake that task.
Consiglio di Stato 7. novembri 2012. aasta otsuse nr 5650/2012 (giudizio per l’ottemperanza) punktist 9 selgub, et mõlemad eksperdid välistasid hüvitusõiguse määruse (EMÜ) nr 1191/69 artikli 10 (toimimis- või veokohustus) alusel, kuid mõlemad leidsid, et aastatel 1998, 1999 ja 2000 sai Buonotourist ettenähtust vähem hüvitist määruse (EMÜ) nr 1191/69 artikli 11 (tariifikohustus) kohase arvutustehte kohaldamise tõttu.
According to the Italian authorities, that expert was also unable to determine the amount to be compensated.
Eksperdid eeldasid selle põhjal, et maakond oli kehtestanud Buonotouristile tariifikohustuse.
By order (ordinanza) No 5880/2011 of 7 November 2011, the Consiglio di Stato appointed a second expert (‘the second expert’).
Kui esimene ekspert tegi järelduse, et induktiivse meetodi kasutamine ei sobi selleks, et arvutada ettevõtja lisakulusid ärikulude katmiseks, pakkudes välja arvutada lisahüvitis tasakaalustamise alusel, siis teine ekspert arvutas summa, mille maakond pidi ettevõtjale maksma, induktiivse meetodi alusel, lähtudes asjaolust, et Consiglio di Stato poolt tehtud asjaomase meetodi valik oli lõplik, mida tuli eri otsuste puhul ilma seda vaidlustamata kasutada.
It appears from paragraph 9 of the judgment of the Consiglio di Stato (giudizio per l’ottemperanza) No 5650/2012 of 7 November 2012 that both experts excluded the existence of a right to compensation pursuant to Article 10 of Regulation (EEC) No 1191/69 (i.e. obligation to operate or carry), but both concluded that Buonotourist was undercompensated for 1998, 1999 and 2000 as a result of the application of the formula provided in Article 11 of Regulation (EEC) No 1191/69 (tariff-related obligation).
Samas ei suutnud teine ekspert hüvitist määruse (EMÜ) nr 1191/69 artikli 11 kohaselt arvutada, kuna puudusid peamised andmed nii ettenähtud kui ka tegeliku veoühikute arvu kohta.
Implicitly, the experts thus assumed that a tariff obligation had been imposed on Buonotourist by the Region.
Teine ekspert leidis ebapiisava hüvitise võimaliku summa, arvutades välja vahe selle võimaliku tulu, mis ettevõtja oleks saanud ärilistel alustel tegutsedes, (hinnanguline summa) ning tegeliku tulu ja saadud riigiabi vahel.
However, while the first expert concluded that it would have been inappropriate to use an ‘inductive method’ to calculate the additional costs borne by the undertaking due to tariff costs and recommended calculating the additional compensation by means of equity appreciation (in via equitativa), the second expert calculated the sum to be compensated by the Region to the company through the use of such an ‘inductive method’, observing that the Consiglio di Stato held that the choice of the ‘inductive method’ was to be considered definitive, having been used in various judgments without being challenged.
Sellise arvutuse tulemusena oleks Buonotouristi alahüvitamine olnud üksnes aastatel 1998, 1999 ja 2000 kokku 1 111 572 eurot, sh intressid.
The second expert was nevertheless unable to calculate the compensation pursuant to Article 11 of Regulation (EEC) No 1191/69 due to a lack of essential data on both the anticipated and the actual number of units of measure of transport.
Ekspert leidis, et kõnealust summat tuleks arvestada alahüvitamise summana.
The second expert therefore calculated the possible amount of undercompensation as the difference between the potential revenues that the company could have obtained by operating the service on a commercial basis (estimate) and the sum of the actual revenues and the public contributions received.
Lisahüvitis, mille maakond maksis otsuse nr 5650/2012 tulemusel Buonotouristile, kujutab endast teatamata meedet ja käesoleva otsuse reguleerimiseset.
For Buonotourist, those calculations result in an undercompensation for 1998, 1999 and 2000 only, totalling EUR 1 111 572 including interest.
ITAALIA AMETIASUTUSTE ESITATUD LISATEAVE/-MÄRKUSED
The expert concluded that this amount could be taken as the amount of undercompensation.
Itaalia ametiasutuste teatel tegutses Buonotourist, nagu teisedki piirkondlike bussiliiniveo teenuste osutajad, ajutiste litsentside (kontsessioonide) alusel, mida tuli igal aastal ettevõtja taotlusel uuendada.
Payment of this sum was made by the Region to Buonotourist on 21 December 2012.
Itaalia ametiasutused väidavad veel, et Buonotourist taotles vaatlusalusel ajavahemikul maakonnalt igal aastal kontsessioone teenuste osutamiseks asjaomastel liinidel ja kontsessioonides oli alati sätestatud, et teenuseid osutatakse täielikult kõnealuste ettevõtjate riisikol ja eeskätt „ilma, et teenuse osutamine annaks õiguse mis tahes toetusele või hüvitisele”.
It is the payment of that additional compensation by the Region to Buonotourist as a consequence of judgment No 5650/2012 that constitutes the non-notified measure and the subject matter of this Decision.
Itaalia ametiasutused esitasid 1972/73. aastal teisele ettevõtjale antud kontsessioonilepingu näidise koopia („kontsessiooninäidis” ja väitsid, et see kattus lepinguga, mida kasutati vaatlusalusel ajavahemikul seoses Buonotouristiga.
ADDITIONAL INFORMATION/OBSERVATIONS PROVIDED BY THE ITALIAN AUTHORITIES
Siiski ei esitanud Itaalia ametiasutused ühtegi Buonotouristiga vaatlusalusel ajavahemikul tegelikult sõlmitud kontsessioonilepingut.
According to the Italian authorities, Buonotourist, like other providers of regional scheduled bus transport services, operated on the basis of provisional licences (concessions) which had to be renewed annually upon the request of the company.
Itaalia ametiasutused leiavad, et Buonotouristil oli nende kontsessioonide alusel õigus teha ettepanek kasutusel oleva veoliigi asendamiseks muu veoliigiga või taotleda avaliku teenindamise kohustuse täitmise täielikku või osalist lõpetamist, kui kõnealune kohustus tekitab talle majanduslikku halvemust, kuid ettevõtja ei kasutanud seda õigust kunagi.
The Italian authorities further maintain that Buonotourist requested concessions to provide services on the relevant routes from the Region in each year of the period under review and that those concessions always stipulated that the services were carried out entirely at the risk of the undertakings in question and, specifically, ‘without the performance of the service constituting a right to a subsidy or compensation of any kind’.
Viimaks ei taotlenud Buonotourist Itaalia ametiasutuste teatel kordagi avaliku teenindamise kohustuse täitmise lõpetamist, nagu määruse (EMÜ) nr 1191/69 artikli 4 lõikes 1 väidetavalt nõutakse.
The Italian authorities provided a copy of a sample concession contract concerning another undertaking (‘the sample concession contract’) from 1972/73 attesting that it was the same as the one used with Buonotourist for the period under review.
Itaalia ametiasutuste sõnul põhinesid Buonotouristile varem makstud avalikud toetused standardsel kulude arvestamise meetodil ja need saadi piirkondliku seadusega nr 16/1983 kehtestatud teatavate parameetrite alusel, milleks olid näiteks määratud kilomeetrite arv võrreldes läbitud kilomeetrite arvuga, töötajate ja busside arv, mis varieerub sõltuvalt osutatud teenuse liigist (teenused linnas, mägedes, künklikul maastikul), töötajate õiguslik ja majanduslik kohtlemine, ettevõtja suurus ja bussikulud.
However, the Italian authorities did not provide any concession contracts actually concluded with Buonotourist during the period under review.
Itaalia ametiasutused kahtlevad samuti, kas Buonotourist on tõendanud, et ta on täitnud avaliku teenindamise kohustust tõhusalt ja korrektselt vastavalt määruse (EMÜ) nr 1191/69 nõuetele, ja teatavad, et Buonotouristil ei olnud sama määruse artikli 1 lõikes 5 nõutud raamatupidamisarvestuste eristamise süsteemi.
The Italian authorities maintain that under those concessions Buonotourist was free to propose the substitution of the forms of transport to be used by it or to apply for the termination in whole or in part of its PSOs where such obligations entailed an economic disadvantage to it, but that the company never exercised that right.
HÜVITISE SUMMA
The Italian authorities further allege that the company never informed the Region that it was suffering economic disadvantages or that it was carrying out obligations that it would not have performed if not obliged to do so under a PSO.
Nagu põhjenduses 15 on selgitatud, määras Consiglio di Stato kaks eksperti, et teha kindlaks lisahüvitis, mida maakond oli kohustatud Buonotouristile maksma määruse (EMÜ) nr 1191/69 artiklite 6, 10 ja 11 alusel.
Finally, according to the Italian authorities, Buonotourist never requested the termination of the PSO as required by Article 4(1) of Regulation (EEC) No 1191/69.
Mõlemad eksperdid esitasid 27. septembril 2012 oma aruanded, aga vaid teisena kutsutud ekspert suutis välja arvutada maakonna poolt Buonotouristile makstava lisahüvitise („aruanne”).
According to the Italian authorities, the public contributions granted to Buonotourist in the past were based on standard cost methodology, calculated on the basis of certain parameters established in Regional Law No 16/1983, such as the number of kilometres awarded vis-à-vis the kilometres travelled, the number of employees and buses, which vary depending on the type of service performed (urban, mountain, hill services), the legal and economic treatment of employees, the size of the undertaking, and the costs of the buses.
Teise eksperdi aruandes on korduvalt osutatud asjaolule, et pooled esitasid andmeid, mis ei kattunud või ei olnud küllaldaselt täpsed, vaid ainult ligikaudsed.
The Italian authorities also doubt whether Buonotourist has demonstrated that it had efficiently and correctly operated the PSOs in accordance with Regulation (EEC) No 1191/69 and submit that Buonotourist did not have an account separation system as required by Article 1(5) of that Regulation.
Eelkõige tõi teine ekspert esile, et varasemalt saadud abi kohta esitasid pooled vastukäivaid andmeid.
AMOUNT OF COMPENSATION
Erinevalt Itaalia asutuste väidetest märkis teine ekspert, et Buonotourist pidas oma avaliku ja eraõigusliku transporditegevuse kohta teineteisest lahus olevat raamatupidamisarvestust, kuid selgitab siiski, et ühe või teise tegevusvaldkonna all esitatud summade korrektsust ei olnud võimalik kontrollida.
As explained in recital 15, the Consiglio di Stato appointed two experts to determine the additional compensation owed to Buonotourist by the Region on the basis of Articles 6, 10 and 11 of Regulation (EEC) No 1191/69.
Muu hulgas märgib teine ekspert, et kättesaadavad ei olnud nende kulude andmed, mida ettevõtja väidetavalt ei kandnud avaliku teenindamise kohustuse täitmise lõpetamisel ning seda isegi mitte Consiglio di Stato poolt ettenähtud induktiivse meetodi kasutamisel.
On 27 September 2012, the two experts each issued their respective reports, but only the second expert was able to calculate the additional compensation due to Buonotourist by the Region (‘the report’).
Seetõttu järeldas teine ekspert, et määruse (EMÜ) nr 1191/69 artikli 10 alusel arvutatud toimimis- või veokohustuse lisahüvitist ei olnud võimalik kindlaks määrata.
In the report, the second expert frequently reiterates that the parties submitted data that did not match or that were not precise enough, constituting only an approximation.
Määruse (EMÜ) nr 1191/69 artikli 11 kohase tariifikohustustega seotud lisahüvitise kohta tunnistas teine ekspert, et seda ei ole lõike 1 alusel võimalik arvutada, kuna asjaomased andmed on puudu või ei ole need kättesaadavad.
In particular, the second expert observes that the parties have provided contradictory documentary evidence regarding the compensation paid in the past.
Ometi kohaldati Consiglio di Stato poolt ette nähtud induktiivset meetodit.
In contrast to the claim made by the Italian authorities, the second expert notes that Buonotourist kept separate accounts for its public and private transport activities, but explains that no verification could be made of the correct imputation of some costs to the one or the other sector of activity.
Määruse (EMÜ) nr 1191/69 artikliga 11 on muu hulgas ette nähtud, et tariifikohustuse puhul võrdub hüvitise suurus kahe järgmise summa vahega:
The second expert further explains that it was not possible to acquire reliable data on the costs that would not have been incurred in case of termination of the PSO — even using the ‘inductive method’ prescribed by the Consiglio di Stato.
esimene summa võrdub vahega, mis saadakse, kui eeldatav veoühikute arv korrutatakse
Accordingly, the second expert concluded that no additional compensation for the obligation to operate or carry, calculated on the basis of Article 10 of Regulation (EEC) No 1191/69 could be determined.
kõige soodsama olemasoleva hinnaga, mida kasutajad peaksid maksma, kui kõnealust kohustust ei oleks, või
As regards additional compensation in relation to tariff obligations — Article 11 of Regulation (EEC) No 1191/69 — the second expert acknowledges that it could not be calculated on the basis of paragraph 1 of that provision, because of missing and/or unreliable data.
kui selline hind puudub, siis hinnaga, mis ettevõtja oleks kehtestanud kaubanduslike põhimõtete kohaselt toimides ning arvesse võttes nii kõnealuseid tegevuskulusid kui ka turuolukorda,
Therefore, the ‘inductive method’ prescribed by the Consiglio di Stato was applied.
ning tulemusest lahutatakse tegeliku veoühikute arvu ja kõnealuseks ajavahemikuks kehtestatud hinna korrutis;
Article 11 of Regulation (EEC) No 1191/69 provides, inter alia, that the amount of the compensation must, in the case of a tariff obligation, be equal to the difference between the following two amounts.
teine summa võrdub kuludega, mis tekivad kõige soodsama olemasoleva hinna või hinna puhul, mis ettevõtja oleks kehtestanud kaubanduslike põhimõtete kohaselt, ning kohustusliku hinnaga seotud tegelike kulude vahega.
The first amount is equal to the difference between, on the one hand, the product of the anticipated number of units of measure of transport and:
Kuna nende summade kindlaksmääramiseks puudusid vajalikud andmed, arvutas teine ekspert hüvitise summaks kahe allpool esitatud summa vahe:
either the most favourable existing rate which might be claimed by users if the obligation in question did not exist,
kuna puudusid andmed nii ettenähtud kui ka tegeliku veoühikute arvu kohta, võrdub esimene summa tegelike kulude (st standardkulude, vt allpool) katmiseks vajaliku summaga, millest on lahutatud teostatud veoteenusest saadud tulud;
or where there is no such rate, the rate which the undertaking, operating on a commercial basis and taking into account both the costs of the operation in question and the state of the market, would have applied,
teise summa puhul leidis ekspert, et see peaks vastama tegelikele kuludele (st standardkuludele, vt allpool), millest on lahutatud tegelike kulude (st standardkulude, vt allpool) ja juba makstud hüvitise vahe.
and, on the other hand, the product of the actual number of units of measure of transport and the rate imposed for the period under consideration.
Teise eksperdi kohaselt tuleneb vaatlusalust ajavahemikku hõlmavatest arvutustest, et Buonotourist võis ainult 1998., 1999. ja 2000. aastal väita, et talle pandud väidetavate tariifikohustuste tulemusena maksti talle liiga väikest hüvitist.
The second amount is equal to the difference between the costs which would be incurred applying either the most favourable existing rate or the rate which the undertaking would have applied if operating on a commercial basis and the costs actually incurred under the obligatory rate.
MENETLUSE ALGATAMISE PÕHJUSED
In the absence of the data required to determine those amounts, the second expert calculated the amount of compensation due as the difference between the two amounts as interpreted below.
Nagu algatamisotsuses selgitatud, oli komisjonil mitu kahtlust meetme kokkusobivuse suhtes siseturuga.
In the absence of the anticipated and the actual number of units of measure of transport, the first amount is equal to the amount necessary to cover the real costs (or the ‘standard costs’ if lower), minus the revenues obtained from the traffic carried.
Esiteks pidas komisjon küsitavaks, kas Euroopa Liidu Kohtu Altmarki kohtuasjas kehtestatud neli tingimust on täidetud.
As regards the second amount, the expert considered that it should be equal to the real costs (or the ‘standard costs’ if lower) minus the difference between the real costs (or the ‘standard costs’ if lower) and the amount of compensation already received.
Teiseks oli komisjonil kahtlusi teatamiskohustusest vabastamise suhtes vastavalt määrusele (EMÜ) nr 1191/69.
The amount of undercompensation for those three years was calculated by the second expert to amount to EUR 838 593,21, to which legal interest of EUR 272 979,13 was added, resulting in additional compensation of EUR 1 111 572.
Komisjonil ei olnud võimalik järeldada, kas Buonotouristile makstud hüvitis vastas nimetatud tingimustele.
It was this amount which the Consiglio di Stato ordered the Region to pay to Buonotourist, which it actually paid on 21 December 2012.
Kolmandaks, komisjonil oli kahtlusi meetme kokkusobivuse suhtes Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1370/2007.
GROUNDS FOR INITIATING THE PROCEDURE
Kui leiab kinnitust, et vähemalt üks määruse (EMÜ) nr 1191/69 kohaselt teatamisest vabastav tingimus ei olnud täidetud ja korraldada tuleb määruse (EÜ) nr 1370/2007 kohane hindamine, kahtleb komisjon, kas viimati nimetatud määruse tingimused on käesoleval juhul täidetud.
First, the Commission questioned whether the four conditions laid down by the Court of Justice of the European Union (‘the CJEU’) in its Altmark case-law had been fulfilled.
Itaalia riikliku tasandi ametiasutused ei esitanud algatamisotsuse kohta ühtegi märkust.
Second, the Commission had doubts regarding the exemption from the notification obligation under Regulation (EEC) No 1191/69.
Üksnes Campania maakond esitas sellekohased märkused.
The question of whether Article 17(2) of Regulation (EEC) No 1191/69 indeed exempted the Italian authorities from prior notification in the present case thus depends, first, on whether a PSO was in fact unilaterally imposed on Buonotourist by the Region and, second, on whether the compensation paid pursuant to that obligation complies with the requirements of Regulation (EEC) No 1191/69.
Eelkõige esitas maakond tõendid selle kohta, et vaatlusalusel perioodil pakkus Buonotourist lisaks kontsessioonides sätestatud lubatud teenustele teenuseid ka oma vastutusel.
The Commission could not conclude whether the compensation awarded to Buonotourist fulfilled those conditions.
Näiteks pakkus Buonotourist maakondadevahelisi ja rahvusvahelisi bussiveoteenuseid.
Third, the Commission had doubts regarding the possible compatibility of the measure under Regulation (EC) No 1370/2007 of the European Parliament and of the Council.
Lisaks sellele selgitas maakond, et Buonotourist kasutas eraldi raamatupidamist üksnes renditeenuste ja bussiveoteenuste puhul, eraldamata täpsemalt omal vastutusel teostatavaid lubatud teenuseid.
If it was confirmed that at least one of the conditions for exemption from notification pursuant to Regulation (EEC) No 1191/69 was not met and an assessment under Regulation (EC) No 1370/2007 had to be conducted, the Commission had doubts whether the conditions of that Regulation were complied with in the present case.
Teiseks märkis maakond, et vaatlusalusel ajavahemikul ei kehtestatud ühepoolselt avaliku teenindamise kohustust.
COMMENTS BY ITALY
Maakond tõi esile, et tollal kehtinud eeskirjade alusel taotles ettevõte igal aastal kontsessiooniteenuste pikendamist, nii et ükski kontsessiooniaktidest ei sisaldanud ühepoolset avaliku teenindamise kohustuse panemist.
The Italian authorities at the national level did not provide any comments on the opening decision.
Pärast Consiglio di Stato 2009. aasta otsust palus maakond kohtuotsuse täitmise eesmärgil Buonotouristil korduvalt esitada aktid või lepingud, milles kehtestatakse avaliku teenindamise kohustus.
Only the Campania Region did.
Maakonna teatel ei vastanud ettevõtja kordagi.
First, the Region submitted documentation meant to show that Buonotourist performed ‘authorised services’ at its own risk, in addition to the services under concession in the period concerned.
Tariifide ülempiiri kohta märkis maakond, et kontsessioonilepingutes osutatud tariifid tulenesid hinnapoliitika üldmeetmetest, mida kohaldasid kõik samas sektoris tegutsevad ettevõtjad.
For example, Buonotourist appears to have provided international and interregional bus transport services in the period under review.
HUVITATUD ISIKUTE MÄRKUSED
In addition, the Region explained that Buonotourist only had accounting separation between rental services and bus transport services, without further distinguishing the ‘authorised services’ that the company performed at its own risk.
Ainsa kolmanda isikuna esitas algatamisotsuse kohta märkusi teatatud meetme alusel hüvitise saaja Buonotourist.
Second, the Region reiterated that no unilateral imposition of PSOs took place during the period under review.
Buonotourist ei nõustunud oma märkustes esialgsete seisukohtadega, mida komisjon algatamisotsuses väljendas.