natgillin/translations-raw huggingface dataset:
According to the Reference Rate Communication, the applicable base rate for Latvia on 14 December 2012 was 1,91 %.
Seepärast on komisjon seisukohal, et kui riik oleks toiminud turumajanduse tingimustes tegutseva investori põhimõtte kohaselt, oleks ta pidanud hoolikalt kaaluma, kas BAS on valmis investeerima märkimisväärseid summasid – BASi laen ja sularaha 37,7 miljonit latti (53,38 miljonit eurot) –, et saada endale airBalticus vähemusosalus.
The margin to be added to that base rate depends on the rating of the beneficiary and the level of collateralisation.
Lisaargumendina selgitab Läti, et BASi kohustust teha rahasüst ja arvestada BASi laen ümber kinnitas olemasolev tagatis, mille oli andnud Vene ettevõtja Vladimir Antonov, kes oli nõus tegema BASi nimel vajalikud maksed [35].
As explained in section 7.1 above, the Commission is of the view that airBaltic was a firm in difficulty since at least 2011.
Komisjonile kättesaadava teabe põhjal selgub aga, et tegelikult ei antud sellist tagatist kunagi.
In addition, the second tranche had as collateral the receivables and the trademarks of airBaltic.
Läti märgib ka seda, et riigilaenude kapitaliseerimise eeltingimused, mis olid sätestatud lepingu punktis 7.2, täideti 13. detsembril 2011, mil talle esitati äriplaan, milles oli näidatud airBalticu muutumine taas kasumlikuks aastal 2015, ning on arvamusel, et otsus arvestada riigilaenud ümber kapitaliks oli seepärast kooskõlas turumajanduse tingimustes tegutseva investori põhimõttega.
The arguments about the insufficiency of the collateral would apply mutatis mutandis, and thus a margin of 1000 basis points should be added.
Komisjoni Läti väited siiski ei veena, sest kõnealune plaan ei olnud täielik ja arukas erainvestor ei oleks seda raskustes olevasse äriühingusse märkimisväärses mahus kapitali paigutamisel aluseks võtnud.
The resulting reference rate would therefore be 11,91 %, well above the [6 — 8] % actually applied.
Eelöeldule tuginedes järeldab komisjon, et Läti ei tegutsenud oma laene ümber arvestades ja seeläbi airBalticu kapitali suurendades samaväärsetel tingimustel.
Bearing all of the above in mind, the Commission considers that a prudent market economy operator would not have provided the second State loan to airBaltic.
Pealegi ei vastanud riigi tegevus turumajanduse tingimustes tegutseva investori kriteeriumile.
On this basis, the Commission concludes that measure 2 conferred an undue advantage on airBaltic.
Seetõttu sai airBaltic 3. meetmest tuleneva põhjendamatu eelise, mis on valikuline, sest sellest sai kasu üksnes airBaltic.
This advantage was selective in nature given that its sole beneficiary was airBaltic.
Komisjon peab kaaluma ka seda, kas 3. meetme puhul esines tõenäosus, et airBalticule eelise andmisega avaliku sektori toetust mitte saavate konkurentide ees kahjustatakse konkurentsi ja liikmesriikidevahelist kaubandust.
The Commission must also consider whether measure 2 was likely to distort competition and affect trade between Member States, by providing airBaltic with an advantage over competitors not receiving public support.
Järeldusi, milleni jõuti põhjenduses 120, kohaldatakse mutatis mutandis.
It seems clear that measure 2 was able to affect intra-EU trade and competition as airBaltic competes with other EU airlines, in particular since the entry into force of the third stage of liberalisation of air transport (‘third package’) on 1 January 1993.
Seega järeldab komisjon, et esimese riigilaenu ja teise riigilaenu esimese osa ümberarvestamisega kapitaliks anti airBalticule riigiabi ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
In addition, for travel of relatively shorter distances within the EU, air travel is in competition with road and rail transport, and therefore road and rail carriers might also be affected.
Nullkupongvõlakirjad (4. meede)
Measure 2 thus enabled airBaltic to continue operating so that it did not have to face the consequences normally deriving from its difficult financial situation.
Nagu menetluse algatamise otsuses juba märgiti, järeldub 30. aprilli 2010. aasta lepingust, millega vormistati nullkupongvõlakirjade ost, et ostja – Läti riiklik raadio- ja televisioonikeskus (vt põhjendus 38) – tegutses Läti riigi nimel.
Based on the considerations set out above, the Commission comes to the conclusion that measure 2 involved state aid for the benefit of airBaltic within the meaning of Article 107(1) TFEU.
Lisaks on Läti väitnud, et Läti riiklik raadio- ja televisioonikeskus ostis võlakirjad eelarvelistel põhjustel.
The capital increase agreed on 22 December 2011 (measure 3)
Seepärast on selge – ja Läti ei vaidle ka sellele vastu –, et 4. meede hõlmab riigi ressursse ja on seostatav riigiga.
As indicated above, the first State loan and the first tranche of the second State loan entail State resources and are imputable to the State.
Läti esitas ametliku uurimismenetluse käigus tõendid selle kohta, et nii riik kui ka BAS omandasid võlakirjad proportsionaalselt oma osalusega airBalticus ja samadel tingimustel.
Their conversion into capital was decided by the Ministry of Transport of Latvia, i.e. 99,8 % shareholder in airBaltic since 30 November 2011.
Samuti selgub, et riik ei andnud airBalticule rahalisi vahendeid enne 2010. aasta aprilli, samal ajal kui BAS oli juba enne seda investeerinud ettevõtjasse suuri summasid.
Therefore, measure 3 also entails State resources and is imputable to the State.
Viimaks ilmnes uurimise käigus, et võlakirjade emiteerimise kokkuleppe sõlmimise algatajad olid BAS ja airBalticu juhtkond, kes olid teinud riigile juba 2009. aasta aprillis ja juunis ettepaneku suurendada proportsionaalselt oma osalusega ettevõtja kapitali.
The Commission does not share the views of the Latvian authorities that measure 3 does not entail aid.
Nagu on rõhutatud menetluse algatamise otsuses, on komisjon seisukohal, et nullkupongvõlakirjade ostmine ei olnud tavapärane aruka turuosalise investeering.
In the first place, the Commission reiterates that the conclusions reached in section 7.2.1 above are applicable to measure 3.
Komisjon märgib siiski, et Läti ja BAS olid tollal airBalticu põhiaktsionärid ja nende investeerimisotsuseid tuleks hinnata sellest vaatenurgast, mitte puhtalt välisinvestori omast.
In addition, the Commission considers that measure 3 was granted not on 22 December 2011 (i.e. the date of the shareholders' meeting of airBaltic) but on 29 December 2011, date on which the State converted its loans.
Tundub olevat tõepoolest mõistlik järeldada, et airBalticu omanikud ei püüelnud tollal lühiajalise kasumi poole, vaid olid huvitatud ettevõtja vee peal hoidmisest.
Indeed, according to the information provided by the Latvian authorities during the formal investigation procedure, according to the applicable rules BAS and the State had until 30 January 2012 to formalise the conversion decided at airBaltic's shareholders meeting.
Eelöeldu põhjal järeldab komisjon, et Läti toimis koos erainvestor BASiga nullkupongvõlakirjade ostmisel kaalutleva turuosalisena.
The Commission also notes that on 29 December 2011, Latvia could have had reasonable doubts as to the willingness of BAS to fulfil its commitments.
Seepärast välistab komisjon 4. meetme puhul põhjendamatu eelise olemasolu ja teiste ELi toimimise lepingu artikli 107 lõikes 1 sätestatud riigiabi olemasoluga seotud kumulatiivsete tingimuste hindamine on tarbetu.
Indeed, BAS had already given indications that it would not convert its loan: Latvia itself admits that the second tranche of the second State loan, decided on 13 December 2011, was foreseen precisely to account for the eventuality that BAS would not fulfil its commitments.
2,8 miljoni euro maksmine Latvijas Krājbanka poolt (5. meede)
Moreover, since 30 November 2011 the State and BAS were no longer in a comparable position as shareholders since BAS had lost its entire shareholding in airBaltic with the exception of one share and the State owned 99,8 % of the company.
meede on seotud 2,8 miljoni euro maksmisega Latvijas Krājbankalt airBalticule 21. ja 22. novembril 2011.
In view of those developments, the State, before actually converting the State loans, should have inferred — or at least had reasons to suspect — from BAS' actions that it did not intend to fulfil its obligations (see recital 35 above).
Läti on selgitanud, et vahendite ülekandmine tulenes maksekorraldustest, mille airBaltic oli teinud enne finants- ja kapitaliturgude 21. novembri 2011. aasta korraldust peatada Latvijas Krājbanka tegevus.
Moreover, since BAS had lost all its shares in airBaltic except one, the remedy provided for in Article 7.4 of the Agreement — i.e. the right for the State to purchase from BAS all its shares in airBaltic for LVL 1 — had been deprived of meaning: the State had lost the means by which it could have forced BAS to abide by what it had agreed to.
Latvijas Krājbanka sooritas need tehingud 25. ja 30. novembril 2011.
Bearing the elements indicated above in mind, the Commission comes to the conclusion that a prudent market economy operator would not have converted its loans into capital before being sure that the other party would convert its loan and inject the cash, and in that context would have carefully assessed the incentives of the other party to fulfil its commitments.
Finants- ja kapitaliturgude komisjoni käsitleva 1. juuni 2000. aasta seaduse kohaselt ei pea finants- ja kapitaliturgude komisjon võtma oma otsuste tegemisel arvesse ühegi teise riigiasutuse nõudeid ega juhiseid.
Moreover, the Commission observes that, even if it had respected the agreement reached at the shareholders meeting, BAS would not have regained its former shareholding in airBaltic.
Peale selle ei sõltu finants- ja kapitaliturgude komisjoni rahastamine riigist, sest seda rahastatakse Läti finants- ja kapitaliturgudel osalejate maksetest.
In order to reach a 47,2 % stake, BAS would have had to invest much more than the amounts agreed to at that meeting.
Kohaldatavatest õigusaktidest ilmneb veel, et riik ei osale finants- ja kapitaliturgude komisjoni jõustamisvolituste ja -õiguste rakendamises, kui see teostab krediidiasutuste üle järelevalvet.
Therefore, the Commission is of the view that the State, had it acted in accordance with the MEIP, should have carefully considered whether BAS would invest significant amounts of money — the BAS loan and cash amounting to LVL 37,7 million (EUR 53,38 million) — in order to get a minority shareholding in airBaltic.
Komisjon on talle kättesaadavatele tõenditele tuginedes seisukohal, et finants- ja kapitaliturgude komisjoni määratud usaldusisikud tegutsesid riigist sõltumata, mis välistab nende tegevuse omistatavuse Lätile.
As an additional argument, Latvia explains that BAS' obligation to inject the cash and convert the BAS loan was confirmed by the existence of a guarantee by a Russian entrepreneur, Mr Vladimir Antonov, who agreed to make the necessary payments on behalf of BAS.
Eespool märgitu põhjal järeldab komisjon, et 5. meede ei olnud riigiabi ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
However, it appears from the information available to the Commission that the guarantee was never in fact provided.
Tauruse 5 miljoni euro suuruse nõude loovutamine airBalticule (6. meede)
On the basis of the above, the Commission concludes that Latvia did not act on pari passu terms when converting its loans and therefore increasing airBaltic's capital.
Seejärel loovutas Läti nõude airBalticule.
The State's behaviour was moreover not in line with the MEIP test.
Mis puudutab ülejäänud nõudeid, mille koguväärtus oli 30 miljonit eurot (42,47 miljonit eurot) ja mida oli kavas teise sündikaatlaenu raames uuendada, siis nõudsid Läti ametiasutused 9. veebruari 2012. aasta kirjas, et investorid loovutaksid neile oma vastavad nõuded, saades iga nõude eest ühe lati.
Therefore, airBaltic received an undue advantage resulting from measure 3, which is selective as the company was the sole beneficiary.
Lisaks esitas Läti lepingu punkti 7.4 jõustamiseks kolme investori vastu hagi Riia piirkonnakohtusse.
The Commission must also consider whether measure 3 was likely to distort competition and affect trade between Member States, by providing airBaltic with an advantage over competitors not receiving public support.
Läti on andnud teada oma kavatsusest loovutada ka need nõuded airBalticule.
The conclusions reached in recital 120 above apply mutatis mutandis.
Läti väitel oli 5 miljoni euro suuruse nõude loovutamine airBalticule eriolukorra meede, mille eesmärk oli kaitsta riigi finantshuve ja mida tuleks näha lepingu alusel samaväärse meetmena, ning seega on riigiabi välistatud.
The Commission thus concludes that the conversion into capital of the first State loan and the first tranche of the second State loan entailed State aid to airBaltic within the meaning of Article 107(1) TFEU.
Komisjon märgib, et lepingu punkti 7.4 põhjal on selge, et asjaomased nõuded tuli loovutada või üle anda riigile või selle määratud ettevõtjale ühe lati eest.
The 0 %-coupon bonds (measure 4)
Kuna otsuse loovutada 5 miljoni euro suurune nõue airBalticule tegi riik, on see otsus seepärast omistatav riigile ja see hõlmab riigi ressursse.
As already indicated in the opening decision, it follows from the 30 April 2010 agreement formalising the purchase of the 0 %-coupon bonds that the purchaser LVRTC (see recital 38 above) acted on behalf of the Latvian State.
Ametliku uurimismenetluse käigus ilmnes, et sündikaatlaenude lepingutele ei kirjutatudki alla.
In addition, Latvia has argued that bonds were purchased by the LVRTC for budgetary reasons.
Läti esitatud tõenditest selgub siiski, et kohtud tunnistasid lepingu kehtivust seoses erainvestorite kohustusega loovutada teisest sündikaatlaenust tulenevad nõuded riigile või selle määratud ettevõtjale.
It is therefore clear that measure 4 entails State resources and that it is imputable to the State, points which furthermore Latvia does not contest.
Sellega seoses märgib Läti, et Läti kohtute mitme otsuse kohaselt ei ole 5 miljoni euro suuruse nõude omanik kohustatud taotlema selle summa tagasimaksmist, vaid üksnes nõudma airBalticus osalust, mis kajastab 5 miljoni euro suuruse ettemakse tegemist ettevõtja aktsiakapitali.
In the course of the formal investigation procedure Latvia provided evidence demonstrating that both the State and BAS acquired the bonds in proportion to their shareholding in airBaltic and on the same conditions.
Kuna riigile kuulus juba 99,8 % airBalticu aktsiatest, väidab Läti, et õigusel lisaaktsiatele ei ole riigi jaoks mingit olulist majanduslikku väärtust.
In addition, it appears that the State did not provide funding to airBaltic before April 2010, while BAS had actually invested significant amounts in the company before that date.
Komisjon märgib, et ehkki kohtud võisid tunnistada riigi õigust võtta kooskõlas lepingu punktiga 7.4 üle teisest sündikaatlaenust tulenevad nõuded, ei tähenda see vastupidiselt Läti väitele seda, et Läti oli kohustatud loovutama selle nõude airBalticule.
Finally, it emerged from the investigation that the bond issuance agreement was adopted at the initiative of BAS and airBaltic's management, which had already suggested to the State in April and June 2009 a capital increase in the company in proportion to their shareholdings.
Komisjon märgib, et turumajanduse tingimustes tegutsev kaalutlev ettevõtja ei oleks loovutanud nõuet airBalticule ühe lati eest.
As highlighted in the opening decision, the Commission is of the opinion that the purchase of 0 %-coupon bonds was not a typical investment by a prudent market operator.
Läti ei ole esitanud tõendeid selle kohta, miks oli riigile kasulikum loovutada nõue airBalticule kui hoida või kasutada seda mõnel muul otstarbel.
However, the Commission notes that Latvia and BAS were at the time major shareholders of airBaltic and their investment decision should be assessed from this perspective and not from that of a purely external investor.
Selle loovutamisega on Läti asetanud ettevõtja konkurentidega võrreldes soodsamasse olukorda.
Indeed, it appears rational to conclude that the owners of airBaltic were not looking for short-term profit at the time but were interested in keeping the company afloat.
Peale selle ei nõustu komisjon Läti ametiasutuste väidetega ja rõhutab, et igal airBalticu lisaaktsial oleks riigi jaoks lisaväärtus, isegi kui see on väike, nii et riigiabi olemasolu ei saa välistada [36].
On the basis of the above, the Commission comes to the conclusion that Latvia acted as a prudent market operator when purchasing 0 %-coupon bonds together with the private investor BAS.
Lisaks ei loobunud riik nõude üleandmisega airBalticule mitte üksnes nõudest, vaid ka õigusest selle suhtes kohaldatavale [5–7] % intressimäärale.
The Commission therefore excludes the presence of an undue advantage in relation to measure 4, and assessment of the other cumulative conditions laid down in Article 107(1) TFEU concerning the presence of state aid is superfluous.
Viimase asjaoluna väidab Läti, et riigiabiõiguse mõttes tuleks käsitada 6. meedet võetuna 3. oktoobril 2011, st lepingu allkirjastamise kuupäeval, koos 1., 2. ja 3. meetmega.
The EUR 2,8 million payments by Latvijas Krājbanka (measure 5)
Komisjon kordab järeldust, milleni jõuti eespool punktis 7.2.1, et riik ei teadnud lepingu sõlmimisel 3. oktoobril 2011, kas tal tuleb lepingu punkti 7.4 kasutada.
Measure 5 relates to the payment of EUR 2,8 million by Latvijas Krājbanka to airBaltic on 21 and 22 November 2011.
Lisaks ei olnud riik kohustatud loovutama airBalticule nõudeid, mida selle sätte kohaldamine mõjutas.
As explained in recital 39 above, airBaltic submitted three payment orders to Latvijas Krājbanka prior to the decisions of the FCMC of 17 November 2011 to limit banking operations above EUR 100,000 and of 21 November 2011 to halt all operations of Latvijas Krājbanka.
Lõpetuseks täheldab komisjon, et Läti ei ole põhjendanud oma väidet, mille kohaselt lepingu punkti 7.4 eesmärk oli kaitsta riigi investeeringut airBalticusse, hoides ära riigile kahju tekkimise, juhul kui BAS jätab oma kohustused täitmata.
Latvia considers that no State resources were involved given that the operations concerned three payment orders of airBaltic to IATA Clearing House, Riga International Airport and an alternative bank account of airBaltic in a different bank (see recital 39 above).
Komisjon järeldab, et 6. meetme võtmisega ei toiminud riik turumajanduse tingimustes tegutseva investorina ning samuti ei kohaldatud seda meedet samaväärsetel tingimustel 1., 2. ja 3. meetmega.
These were, according to Latvia, mere common banking operations concerning private funds of airBaltic.
Seetõttu on komisjon seisukohal, et 6. meetmega anti airBalticule põhjendamatu eelis.
Latvia also argues that the decisions of the FCMC were not imputable to the State.
Põhjenduses 120 esitatud põhjustel esines 6. meetme puhul tõenäosus, et meede kahjustab konkurentsi ja liikmesriikidevahelist kaubandust.
Latvia has explained that the transfer of funds had their origin in payment orders submitted by airBaltic before the FCMC ordered the suspension of the activities of Latvijas Krājbanka on 21 November 2011.
Eespool esitatud väidete põhjal järeldab komisjon, et 6. meetmega anti airBalticule riigiabi ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
Latvijas Krājbanka executed the transactions on 25 and 30 November 2011.
Järeldus abi olemasolu kohta
Moreover, pursuant to the Law on the FCMC of 1 June 2000, the FCMC takes its decisions without having to take account of any requirement or instruction of any other public authority.
Komisjon järeldab, et 1., 4. ja 5. meetme puhul ei olnud eelnimetatud põhjustel tegemist riigiabiga.
In addition, the funding of the FCMC is not dependent upon the State, as the FCMC's activities are financed through payments by parties active on the Latvian financial and capital markets.
Siiski leiab komisjon, et 2., 3. ja 6. meetmega anti airBalticule riigiabi.
It also appears from the applicable laws that the State is not involved in the execution of the enforcement powers and rights of the FCMC relating to its supervision of credit institutions.
Et kindlaks teha airBalticule juba välja makstud abi suurus, märgib komisjon, et 3. meede seisnes 16 miljoni lati (22,65 miljoni euro) suuruse esimese riigilaenu ja teise riigilaenu 41,6 miljoni lati (58,89 miljoni euro) suuruse teise osa kapitaliseerimises.
On the basis of the evidence before it, the Commission is of the view that the trustees appointed by the FCMC acted independently of the State, which would exclude imputability of their actions to Latvia.
Sellele summale tuleks lisada teise riigilaenu teine osa 25,4 miljonit latti (35,96 miljonit eurot) – st 2. meetme ülejäänud, kapitaliseerimata osa –, mis tehti airBalticule kättesaadavaks 14. detsembril 2012, ja 5 miljonit eurot, mis loovutati airBalticule 6. meetme võtmisel.
On the basis of the above, the Commission concludes that measure 5 did not entail state aid within the meaning of Article 107(1) TFEU.
Seega on airBalticule antud riigiabi kogusumma ligikaudu 86,53 miljonit latti (122,51 miljonit eurot).
The EUR 5 million claim from Taurus attributed to airBaltic (measure 6)
ABI SEADUSLIKKUS
The follow-up complaint received on 18 July 2012 refers to the obligation of the investors under Article 7.4 of the Agreement to hand over to the State or its nominated company — under certain circumstances — the outstanding claims stemming from syndicated loan 2 in exchange for LVL 1 (see recital 42 above).
ELi toimimise lepingu artikli 108 lõikes 3 on öeldud, et liikmesriik ei tohi rakendada abimeedet enne, kui komisjon on võtnud vastu otsuse, millega lubatakse see meede võtta.
In accordance with Article 7.4 of the Agreement, Taurus assigned to Latvia a EUR 5 million claim it had against airBaltic for LVL 1.
Komisjon täheldab, et Läti rakendas airBalticu suhtes 2., 3. ja 6. meedet ilma, et ta oleks teatanud neist heakskiidu saamiseks komisjonile.
Subsequently, Latvia assigned the claim to airBaltic.
Komisjonil on kahju, et Läti ei pidanud rakendamiskeelust kinni ja jättis seega täitmata oma ELi toimimise lepingu artikli 108 lõikes 3 nimetatud kohustuse.
In relation to the remaining claims, amounting to EUR 30 million (EUR 42,47 million), which were supposed to be novated within the framework of syndicated loan 2, the Latvian authorities requested the investors by letter of 9 February 2012 to assign to it their respective claims in exchange for 1 LVL each.
Seoses Läti kavatsusega anda airBalticule teisest sündikaatlaenust tulenevad 30 miljonit eurot, mis on seotud 6. meetmega, tuletab komisjon meelde ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 3 kohast Läti ametiasutuste kohustust teavitada komisjoni kõikidest plaanidest abi andmise kohta piisavalt aegsasti, et komisjon saaks avaldada oma arvamuse.
Furthermore, Latvia brought an action before the Riga Regional Court in relation to three of the investors in order to enforce Article 7.4 of the Agreement.
ABI KOKKUSOBIVUS SISETURUGA
Latvia has indicated its intention to also attribute these claims to airBaltic.
Kuna 2., 3. ja 6. meede on ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses riigiabi, tuleb nende kokkusobivust siseturuga hinnata kõnealuse artikli lõigetes 2 ja 3 sätestatud erandite valguses.
Latvia argues that the assignment of the EUR 5 million claim to airBaltic was a contingency measure aimed at protecting the State's financial interests and should be seen as a pari passu measure under the Agreement, and thus exclude State aid.
Nagu on märgitud menetluse algatamise otsuses, tundub, et meetmete laadi ja airBalticu raskusi arvesse võttes on ainukesed asjakohased kokkusobivuse kriteeriumid need, mis on seotud ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punkti c alusel raskustes olevate äriühingute päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antava abiga, mille eraldamisel tuginetakse päästmise ja ümberkorraldamise suunistele, eelkõige ümberkorraldusabi käsitlevatele sätetele.
The Commission notes that it follows clearly from Article 7.4 of the Agreement that the relevant claims were to be assigned or handed over ‘to the State or its nominated company for the sum of LVL 1’.
Läti ametiasutused olid esialgu seisukohal, et ükski meetmetest ei hõlmanud riigiabi.