natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The contributions of all members of the public system and the State contributions are pooled in the central ‘health fund’ (Gesundheitsfonds), administered by the Federal Insurance Authority (Bundesversicherungsamt).
Kõikide riikliku süsteemi liikmete maksed ja riigi maksed koondatakse föderaalse kindlustusameti (Bundesversicherungsamt) hallatavasse üldisesse tervishoiufondi.
The ‘health fund’ then pays each provider a lump-sum per member, with the amount per member depending on the members' age, gender and health condition.
See fond maksab seejärel igale haigekassale iga liikme eest kindla summa, mille suurus sõltub iga üksiku liikme vanusest, soost ja terviseseisundist.
Private health insurance:
Eratervisekindlustus:
10-15 % of the population opt for private health insurance.
10–15 % elanikest valivad eratervisekindlustuse.
This private system is financed exclusively by the premiums paid by its members which are based on individual agreements with the insurance company defining the set of covered services and the percentage of coverage, which depend on the amount of services chosen and the person's risk and age of entry into the private system and which are also used to build up savings for the rising health costs at higher age as required by law.
See erasektori süsteem rahastab ennast eranditult oma liikmete makstud kindlustusmaksetest, mis määratakse kindlaks tervisekindlustusasutustega individuaalselt sõlmitavates lepingutes.
Exemption from the manufacturer's rebate on pharmaceutical products under German law
Lepingutes on kindlaks määratud kaetud teenused ja katte ulatus, mis oleneb valitud teenuste mahust ning asjaomase isiku riskist ja vanusest erakindlustusega liitumisel.
Between August 2010 and December 2013 pharmaceutical undertakings in Germany were generally obliged to grant rebates of 16 % of the price of patented prescription medicines outside the fixed-price system to all health insurances, i.e. to public sickness funds as well as private health insurance companies.
Kindlustusmakseid kasutatakse ka selleks, et moodustada seaduses ette nähtud pensionireservid vanusega suurenevate tervishoiukulutuste katmiseks.
Between 1 January 2014 and 31 March 2014 this mandatory rebate was lowered to 6 %, from 1 April 2014 onwards the rebate was slightly increased to 7 % (with the exception of generic drugs, for which the rebate remains 6 % also after 1 April 2014).
Vabastamine Saksamaal seaduses ette nähtud tootjate ravimite hinnavähendist
At the same time, pharmaceutical undertakings are, until 31 December 2017, obliged to keep their prices at the level as of 1 August 2009 (Preismoratorium).
Ajavahemikus 2010. aasta augustist kuni 2013. aasta detsembrini olid farmaatsiaettevõtjad Saksamaal kohustatud kõikide tervisekindlustusasutuste (s.t nii riiklike haigekassade kui ka erasektori tervisekindlustusandjate) jaoks vähendama selliste patenteeritud retseptiravimite hinda 16 %, millele ei kehtinud fikseeritud summa süsteem.
Both, the mandatory rebates (regardless of the exact percentage) as well as the Preismoratorium, constitute a ‘price freeze’ in the meaning of Article 4(1) of Directive 89/105 [4].
Ajavahemikus 1. jaanuarist 2014 kuni 31. märtsini 2014 oli see kohustuslik tootjatepoolne hinnavähend 6 % ja seda tõsteti alates 1. aprillist pisut, s.o 7 %ni (see tõus ei laienenud geneerilistele ravimitele, mille hinnavähend jäi ka pärast 1. aprilli 2014 püsima 6 % juurde).
Article 4(2) of that Directive lays down that in exceptional circumstances any holder of a marketing authorisation for medical products has the right to apply for a derogation from such a price freeze if justified by ‘particular reasons’.
Samal ajal peavad farmaatsiaettevõtjad hoidma oma hinnad kuni 31. detsembrini 2017 tasemel, mis kehtis 1. augustil 2009 (hinnamoratoorium).
According to the Court of Justice, Member States are, on the basis of this Article, obliged to provide, in all cases, a possibility to apply for such a derogation [5].
Nii kohustuslikud tootjate hinnavähendid (sõltumata täpsest protsendimäärast) kui ka hinnamoratoorium tähendavad hindade külmutamist nõukogu direktiivi 89/105/EMÜ [4] artikli 4 lõike 1 tähenduses.
German law foresees that pharmaceutical undertakings can apply for an exemption [6] from the mandatory rebate and that a federal authority, the Federal Office of Economics and Export Control (Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle, hereinafter ‘BAFA’), decides whether to grant this exemption on a case-by-case basis.
Selle direktiivi artikli 4 lõike 2 kohaselt võib ravimi müügiloa valdaja erandjuhtudel taotleda erandi tegemist külmutatud hindadest, kui selleks on konkreetsed põhjused.
More specifically, under section 130a paragraph 4 of Book V of the German Social Security Code, and as further clarified by an information sheet published by BAFA concerning its decision making process [7], ‘particular reasons’ are given if the price freeze puts an unacceptable financial burden on the affected business group (or individual undertaking but only if said undertaking does not belong to a business group).
Euroopa Kohtu praktika kohaselt peavad liikmesriigid nimetatud sätte alusel igal juhul ette nägema võimaluse erandi taotlemiseks [5].
A financial burden is assumed to be unacceptable if the affected undertaking is unable to avoid illiquidity through its own resources, contributions of its shareholders or other measures.
Saksa õiguse kohaselt on farmaatsiaettevõtjatel võimalik taotleda erandit [6] tootjate hinnavähendist ja selle andmise otsustab juhtumipõhiselt föderaalne majandus- ja ekspordikontrolliamet (Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle, edaspidi „BAFA”).
According the information sheet published by BAFA, the decisive elements taken into account by it for establishing whether an exemption is to be granted are the following:
Nagu Saksa sotsiaalseadustiku viienda raamatu § 130a lõikes 4 on üksikasjalikult kirjeldatud ja BAFA avaldatud teabelehes [7] ameti otsustusprotsessi kohta selgitatud, eeldatakse konkreetsete põhjuste olemasolu juhul, kui hindade külmutamine koormab kontserni või kontserni mittekuuluvate ettevõtjate puhul ettevõtjat ennast rahaliselt põhjendamatult.
Operating earnings before tax of the previous three business years;
Põhjendamatu rahalise koormuse olemasolu eeldatakse eelkõige juhul, kui ettevõtja ei suuda enda rahaliste vahendite, osanike liikmemaksude või muude meetmetega likviidsuspuudust vältida.
A demonstration by the applicant for an exemption of the development of its earnings and liquidity during the previous three years on the basis of its key business indicators (e.g. its EBIT margin, return on equity, equity and debt ratio, liquidity and debt ratio) and an explanation of the effects of the price freeze on these indicators;
Tootjate kohustuslikest hinnavähenditest vabastamise heakskiitmiseks on BAFA välja antud teabelehe kohaselt otsustaval kohal:
A demonstration by the applicant of the additional burden introduced on the business group/undertaking by the price freeze on the basis of a proof of the actual amount of the rebates already paid;
viimase kolme majandusaasta maksueelne tegevustulem;
An assessment of the overall financial and economic situation of the applicant which takes, in addition to the revenue/profit situation, in particular also its assets and liquidity into account.
erandit taotleva ettevõtja esitatavad tõendid oma kasumi- ja likviidsusolukorra arengu kohta viimasel kolmel aastal ettevõtte majandustegevuse näitajate alusel (nt intressi- ja maksueelse kasumi marginaal, omakapitali tasuvus, oma- või võõrkapitali määr, likviidsustase ja võlakoormus) ning selgitus, kuidas hindade külmutamine neid näitajaid mõjutab;
To this end a retrospective cash flow statement as well as a prospective cash flow statement (financial pan), as well as a liquidity plan for the coming three years and a short-term financial plan for the coming 12 months have to be submitted by the applicant.
taotleja esitatavad tõendid kontserni/ettevõtja lisakoormuse kohta hindade külmutamise tagajärjel, mille aluseks on tõendusmaterjal tegelikult makstud tootjate hinnavähendi kohta;
Applicants for an exemption have to prove a direct causal link between the price freeze and their financial difficulties.
taotleja rahalise ja majandusliku üldolukorra kohta antav hinnang, kus lisaks kasumiolukorrale võetakse eelkõige arvesse ka tema varalist ja likviidsusega seotud seisundit.
It must, in particular, be shown that there are no structural causes for the financial difficulties and if there are any business measures suited for avoiding or limiting the financial difficulties still available, these must primarily be taken.
Selleks peab taotleja esitama tagasivaatava rahavoogude aruande, ettevaatava rahavoogude aruande (finantsplaan), järgmise kolme aasta likviidsusplaani ja järgmise 12 kuu lühiajalise finantsplaani.
Any business measures already taken to that end need to be described by the affected undertaking in its application.
Ettevõtjad, kes taotlevad erandit külmutatud hindadest, peavad tõendama, et hindade külmutamise ja nende rahaliste raskuste vahel on otsene põhjuslik seos.
The applicant has to prove the fulfilment of all eligibility criteria for an exemption on the basis of an expert opinion by a certified accountant.
Sealjuures tuleb eelkõige näidata, et rahalised raskused ei tulene struktuursetest põhjustest; senikaua, kuni majandustegevuse meetmed raske rahalise olukorra vältimiseks või vähendamiseks ei ole veel ammendatud, tuleb rakendada esmajoones neid.
This expert opinion must expressly confirm the direct causal link between the price freeze and the financial difficulties of the applicant and must provide reasons.
Ettevõtjad peavad oma taotluses märkima, milliseid asjaomaseid meetmeid nad on juba võtnud.
To this end the accountant must analyse the financial statements of the previous three years as well as the liquidity plan of the coming three years with regard to the effect of the rebates on the financial situation of the applicant.
Taotleja peab tõendama kõikide erandi saamise kriteeriumide täitmist audiitori või vandeaudiitori eksperdiarvamuse alusel.
The accountant must verify the calculations and submissions concerning the key business indicators and the revenue and liquidity situation.
Eksperdiarvamuses tuleb põhjuslikku seost hindade külmutamise ja taotleja rahaliste raskuste vahel sõnaselgelt kinnitada ja põhjendada.
Against this background the accountant must assess whether the additional burden introduced by the price freeze is so significant that the financial capacities of the undertaking are in danger in the short to medium term.
Selleks peab audiitor või vandeaudiitor hindama viimase kolme majandusaasta aastaaruandeid ning järgmise kolme majandusaasta likviidsusplaani, pidades silmas hinnavähendite mõju taotleja rahalisele olukorrale.
Applications for exemptions have to be based on the audited financial statements of the previous year (year n-1).
Audiitor või vandeaudiitor peab kontrollima majandustegevuse näitajate ning kasumi- ja likviidsusolukorraga seotud arvutusi ja dokumente.
If the conditions for an exemption are fulfilled, the BAFA grants a ‘preliminary exemption’ for the current business year (year n) plus 180 days.
Sellel taustal peab ta hindama, kas tootjate hinnavähendist põhjustatud lisakoormus on sedavõrd suur, et seab ohtu ettevõtja finantssuutlikkuse lühikeses kuni keskmises plaanis.
The applicant is obliged to provide the updated data for the current year (year n) within 120 days after the end of the business year.
Erandi saamise taotlused peavad põhinema eelmise aasta auditeeritud aastaaruandel (aasta n – 1).
If this updated information is not provided within the 120 days deadline, the BAFA automatically hands down a final negative decision, which repeals the previous preliminary decision.
Sobivate tingimuste korral väljastab BAFA taotlejale jooksva majandusaasta (aasta n) ja 180 lisapäeva kohta ajutise positiivse otsuse.
If the updated data shows that the conditions for an exemption were actually fulfilled during year n, the BAFA hands down a final positive decision (‘final exemption’).
Taotleja on kohustatud esitama 120 päeva jooksul pärast majandusaasta lõppu jooksva majandusaasta kohta (aasta n) tegelikud ajakohastatud andmed.
If, however, the data shows that the conditions were not fulfilled during year n, the BAFA hands down a final negative decision, which repeals the previous preliminary decision.
Kui need andmed ei laeku BAFA-le 120 päeva jooksul, tehakse automaatselt lõplik negatiivne otsus, mis tühistab ajutise otsuse.
Based on information provided by the German authorities, nine companies were granted preliminary or final exemptions between August 2010 and December 2013 for different periods (no company was granted an exemption for the whole period 2010-2013).
Kui tegelike ajakohastatud andmete alusel tehakse kindlaks, et erandi saamise tingimused olid aastal n tegelikkuses täidetud, teeb BAFA lõpliku positiivse otsuse („lõplik erand”).
In addition, two companies were first granted a preliminary exemption, which was however repealed by a final negative decision.
Kui aga andmete kohaselt jäid tingimused aastal n täitmata, teeb BAFA lõpliku negatiivse otsuse, mis tühistab ajutise otsuse.
In accordance with the standstill obligation enshrined in Article 108(3) TFEU, the BAFA, until a final decision by the Commission on the matter is adopted, does not take any final decisions concerning these preliminary exemptions and also does not take any decision concerning five additional applications for preliminary exemption filed after the date of the decision initiating the formal investigation procedure (July 2013).
Veel kahe juhtumi puhul anti esmalt ajutine erand, mis tühistati siiski hiljem lõpliku negatiivse otsusega.
According to the German authorities, the total amount of final exemptions granted until 31 December 2013 is EUR 6,268 million, of which the biggest beneficiary received EUR 5,037 million.
Saksamaa andmetel moodustab 31. detsembrini 2013 antud lõplike erandite maht kokku 6,268 miljonit eurot, kusjuures suurima abi saanud ettevõtja osa oli 5,037 miljonit eurot.
Germany estimates that the additional amount resulting from preliminary exemptions granted for 2013 is around EUR 6 million.
Saksamaa hinnangul on 2013. aastaks antud ajutistest eranditest tulenev lisamaht umbes 6 miljonit eurot.
Thus, the total amount of exemptions granted (either final or preliminary) is, according to the German submissions, around EUR 12-13 million.
Järelikult moodustab tehtud (lõplike või ajutiste) erandite kogumaht Saksamaa esitatud dokumentide alusel ligikaudu 12–13 miljonit eurot.
On 24 July 2013 the Commission decided to open the formal investigation procedure in accordance with Article 108(2) TFEU (hereinafter ‘opening decision’).
24. juulil 2013 otsustas komisjon algatada ametliku kontrollimenetluse vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 lõikele 2 (edaspidi „algatamisotsus”).
The Commission preliminarily concluded that the measure involves State resources, in particular due to the finding that German legislation lays down the prices that insurance funds (public and private) have to pay for pharmaceutical products and that the BAFA, a State authority, by granting exemptions from the mandatory rebates, ensures that these funds pay a higher price for the products in question.
Komisjon jõudis esialgsele järeldusele, et meetme puhul kasutatakse riigi vahendeid; see järeldus tugineb eelkõige tähelepanekule, et Saksa seadusandja kehtestab hinnad, mida (avaliku ja erasektori) tervisekindlustusandjad peavad ravimite eest tasuma ja et riigiasutus BAFA tagab kohustuslikust tootja hinnavähendist erandi andmise kaudu selle, et tervisekindlustusandjad maksavad kõnealuste ravimite eest kõrgemat hinda.
As the notion of ‘particular reasons’ is not defined sufficiently clear and precise in Directive 89/105, but leaves the Member States discretion in how to define it, the Commission considered that the measure is imputable to Germany.
Konkreetsete põhjuste mõiste ei ole direktiivis 89/105/EMÜ piisavalt selgelt ja täpselt määratletud, vaid jätab liikmesriikidele määratlemisel kaalutlusruumi, seepärast oli komisjon seisukohal, et meede on seostatav Saksamaaga.
The Commission, furthermore, due to a lack of a clearly defined entrustment act for each exemption rejected the argument that the measure could be regarded as a measure of general economic interest but rather considered it to constitute a selective advantage in favour of certain pharmaceutical companies active in the production of certain goods.
Kuna üksikute erandite kohta puudub selgelt määratletud ülesannete andmise akt, lükkas komisjon tagasi ka põhjenduse, et meedet on võimalik käsitleda üldist majandushuvi pakkuva meetmena; komisjoni arvates kujutab see endast pigem valikulist eelist teatavate farmaatsiaettevõtjate toetuseks, kes toodavad teatavaid tooteid.
Lastly, the Commission considered that it is likely that the measure distorts competition and affects trade between Member States.
Lisaks oli komisjon seisukohal, et meede võib kahjustada konkurentsi ja liikmesriikidevahelist kaubandust.
Against this background the Commission preliminarily considered that the measure constitutes State aid.
Sellel alusel võttis komisjon esialgse seisukoha, et meede kujutab endast riigiabi.
The Commission raised serious doubts as to the compatibility of the aid with the internal market.
Komisjon väljendas tõsiseid kahtlusi kõnealuse abi kokkusobivuse suhtes siseturuga.
It observed that the beneficiaries under the scheme have to be considered as firms in difficulty in the meaning of the R&R Guidelines and that those Guidelines should, therefore, be the legal basis on which to assess the compatibility of the aid.
Komisjon märkis, et kava raames abi saavaid ettevõtjaid tuleb vaadelda raskustes olevate äriühingutena päästmise ja ümberkorraldamise suuniste tähenduses ja et nimetatud suunised tuleks seetõttu võtta abi siseturuga kokkusobivuse hindamisel õiguslikuks aluseks.
As the measure does not seem to fulfil the conditions under these Guidelines for rescue or restructuring aid, the Commission came to the preliminary conclusion that the aid is not compatible with the internal market.
Kuna tundub, et meede ei vasta nimetatud suuniste alusel päästmis- ja ümberkorraldamisabi tingimustele, tegi komisjon esialgse järelduse, et abi ei ole siseturuga kokkusobiv.
In the course of the formal investigation procedure the Commission received comments from the complainant as well as from several interested parties, amongst them a substantial submission by the Bundesverband der Pharmazeutischen Industrie (hereinafter ‘BPI’) and submissions by pharmaceutical companies that were either granted an exemption under the scheme or had applied for such an exemption.
Ametliku kontrollimenetluse käigus laekusid komisjonile märkused kaebuse esitajalt ja mitmelt huvitatud isikult, sealhulgas mahukas dokument föderaalselt farmaatsiatööstuse liidult (Bundesverband der Pharmazeutischen Industrie, edaspidi „BPI”) ja dokumendid farmaatsiaettevõtjatelt, kellele anti kava raames erand või kes olid seda taotlenud.
The complainant upheld its arguments that the measure constitutes incompatible State aid.
Kaebuse esitaja jäi oma väidete juurde, mille kohaselt on meetme puhul tegemist siseturuga kokkusobimatu riigiabiga.
In particular it stressed that the measure is imputable to Germany, as Directive 89/105 merely lays down a procedural requirement to foresee the possibility to apply for exemptions but leaves the decision whether to ever grant such exemptions to the Member States.
Eelkõige rõhutas ta, et meede on seostatav Saksa riigiga, kuna direktiiv 89/105/EMÜ sisaldab ainult menetluseeskirja, mis annab võimaluse erandi taotlemiseks, kuid liikmesriikide otsustada jääb, kas nad kunagi selliseid erandeid annavad.
The BPI stressed that the opening decision did not take into account that applicants for exemptions from the price freeze must prove a causal link between their financial difficulties and said price freeze, meaning that the successful applicants would not have been in financial difficulties if it were not for the price freeze.
BPI toonitas, et algatamisotsuses ei ole arvesse võetud, et ettevõtjad, kes taotlevad erandit külmutatud hindadest, peavad tõendama põhjuslikku seost oma rahaliste raskuste ja kõnealuse hindade külmutamise vahel; see tähendab, et edukad taotlejad ei oleks hindade külmutamiseta olnud rahalistes raskustes.
It, furthermore, argued that no State resources are involved as both private and public health insurances should be regarded as being independent from the State.
Veel väitis ta, et riigi ressursse ei kasutata, kuna nii era- kui ka avaliku sektori tervisekindlustusasutusi tuleb käsitleda riigist sõltumatutena.
It submitted, in analogy to similar case law by the Court concerning general tax measures, that the measure is not selective but constitutes a general measure as the German constitution requires the legislature to foresee hardship clauses to prevent excessive interferences into the rights of private parties.
Kasutades analoogiat kohtu võrreldava praktikaga üldiste maksumeetmete kohta, leidis ta, et meede ei ole valikuline, vaid kujutab endast üldmeedet, kuna seadusandja on Saksa konstitutsiooniõiguse nõuete alusel kohustatud kehtestama eriliste raskuste sätted, et vältida ülemäärast sekkumist erasektori osalejate õigustesse.
Furthermore, the BPI argued that the measure is not imputable to Germany, as the German implementation of Article 4(2) of Directive 89/105 is directly required by EU primary law, namely Articles 15, 16 and 52 of the Charter of Fundamental Rights [8].
Lisaks väitis BPI, et meede ei ole seostatav Saksa riigiga, kuna direktiivi 89/105/EMÜ artikli 4 lõike 2 rakendamine Saksamaal on ette nähtud otseselt ELi esmaste õigusaktidega, nimelt Euroopa Liidu põhiõiguste harta [8] (edaspidi „harta”) artiklitega 15, 16 ja 52.
In case the Commission, nevertheless, concludes that the measure constitutes State aid, the BPI submits that the R & R Guidelines pursue different aims (restructuring of firms in difficulties) than the measure (hardship clause preventing German legislation from forcing otherwise healthy undertakings into bankruptcy) and should, therefore, not be applicable.
Kui komisjon peaks siiski jõudma järeldusele, et meede kujutab endast riigiabi, väidab BPI, et päästmise ja ümberkorraldamise suuniste eesmärgid (raskustes olevate äriühingute ümberkorraldamine) on teistsugused kui kõnealusel meetmel (eriliste raskuste säte, mis hoiab ära selle, et muidu heas majanduslikus olukorras ettevõtjad sunnitakse Saksa õiguse alusel pankrotti minema) ja need ei tohiks seetõttu kohaldamisele kuuluda.
Thus, the compatibility should rather be assessed directly on the basis of the Treaty.
Siseturuga kokkusobivust tuleks seetõttu hinnata otseselt Euroopa Liidu toimimise lepingu alusel.
In particular, the BPI points out that Article 168(7) TFEU states that the EU must respect the responsibilities of the Member States for the definition of their health policy and for the organisation and delivery of health services and medical care, including the allocation of the resources assigned to health services and medical care.
BPI tõstab eelkõige esile, et Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 168 lõike 7 kohaselt on liit kohustatud arvesse võtma liikmesriikide vastutust oma tervishoiupoliitika määratlemisel ning tervishoiuteenuste ja arstiabi korraldamisel ja kättesaadavaks muutmisel, sealhulgas tervishoiule määratud vahendite jaotamisel.
As stated above, in addition to the submissions by the complainant and the BPI, the Commission received comments by 9 pharmaceutical companies.
Nagu juba märgitud, sai komisjon kaebuse esitaja ja BPI dokumentide kohta märkusi veel üheksalt farmaatsiaettevõtjalt.
All these companies are either beneficiaries under the scheme or had unsuccessfully applied for an exemption.
Kõik need ettevõtjad said kava raames erandi või olid tulemusteta erandit taotlenud.
Due to partly overlapping arguments, the submissions by these 9 interested parties are summarised together below.
Osaliselt kattuvate põhjenduste tõttu käsitletakse kõnealuse üheksa huvitatud isiku märkusi alljärgnevalt koos.