natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Following the Opening Decision, on 26 May 2014 Latvia submitted comments intended to address the doubts raised by the Commission in regard to the compatibility of the First, Second and Third Measures, as well as the to the breach of the commitment to divest the Wealth Management Business of Citadele.
Pärast menetluse algatamise otsuse tegemist esitas Läti 26. mail 2014 märkused, et kõrvaldada kahtlused, mis olid tekkinud komisjonil esimese, teise ja kolmanda meetme siseturuga kokkusobivuse suhtes, samuti Citadele varahaldusvaldkonna loovutamise kohustuse täitmata jätmise suhtes.
On 30 May 2014 Latvia also submitted an updated restructuring plan, in which the information and compensatory measures presented in sections 5.1 to 5.5 of this Decision were included.
mail 2014 esitas Läti ka ajakohastatud ümberkorralduskava, mis sisaldas käesoleva otsuse punktides 5.1–5.5 esitatud teavet ja teavet tasakaalustavate meetmete kohta.
After an information request from the Commission, on 23 June 2014 Latvia submitted additional elements regarding the Second Measure.
Pärast komisjoni teabenõuet esitas Läti 23. juunil 2014 lisaandmed teise meetme kohta.
On the initial maturity of the subordinated loans exceeding the terms of the Rescue Decisions and the Parex Final Decision (the First Measure)
Allutatud laenude esialgne tähtaeg, mis ületas päästmisotsustes ja Parexit käsitlevas lõplikus otsuses kindlaks määratud tähtaega (esimene meede)
In its comments of 26 May 2014, Latvia argues that the adoption of the First Measure was necessary to allow Parex banka to comply with the applicable regulatory solvency requirements and so prevent an irremediable collapse of the fragile, largely interconnected and interdependent Latvian banking system.
mail 2014 esitatud märkustes väidab Läti, et esimese meetme võtmine oli vajalik selleks, et võimaldada Parex Bankal täita kohaldatavaid solventsusnõudeid ja hoida sellega ära Läti hapra, suuresti läbipõimunud ja tihedalt seotud pangandussüsteemi pöördumatu kokkuvarisemine.
Latvia submits that at the time of the adoption of the first rescue Decision the Latvian authorities had limited information on the actual financial situation of Parex banka and the quality of its assets.
Läti väidab, et esimese päästmisotsuse vastuvõtmise ajal oli Läti ametiasutustel vähe teavet Parex Banka tegeliku finantsolukorra ja panga varade kvaliteedi kohta.
Therefore, in its initial request to the Commission for the approval of the State aid measures, Latvia undertook to grant subordinated loans with five years maturity, as that maturity was the minimum required for subordinated loans to qualify as Tier 2 capital pursuant to the relevant provisions of Latvian law.
Seepärast kohustus Läti oma esialgses komisjonile saadetud taotluses riigiabi meetmed heaks kiita andma allutatud laene, mille tähtaeg oli viis aastat, sest see tähtaeg oli miinimum, mida nõuti allutatud laenude kvalifitseerumiseks teise taseme omavahenditeks vastavalt Läti õiguse asjakohastele sätetele.
Latvia further states that, in order to better evaluate the financial position of Parex banka, it instructed PricewaterhouseCoopers to perform a due diligence of Parex banka, which was completed on 26 January 2009, after the adoption of the first rescue Decision.
Veel nendib Läti, et hindamaks paremini Parex Banka finantsolukorda, palus ta PricewaterhouseCoopersil teha Parex Bankas hoolsuskohustuse audit, millega jõuti lõpule 26. jaanuaril 2009, pärast esimese päästmisotsuse vastuvõtmist.
At the same time, Latvia underlines the fact that the market situation in 2008-09 was very dynamic and the quality of loans was deteriorating faster than expected.
Samal ajal toonitab Läti, et turuolukord oli 2008.–2009. aastal väga heitlik ja laenude kvaliteet alanes oodatust kiiremini.
That worsening situation was reflected by and resulted in the adoption by the Commission of three rescue decisions for Parex banka and the submission by Latvia of several versions of the restructuring plan for Parex banka, the latest being that notified on 11 May 2009 (the ‘2009 Restructuring Plan’).
Olukorra halvenemise tõttu võttis komisjon Parex Banka jaoks vastu kolm päästmisotsust ja Läti esitas mitu Parex Banka ümberkorralduskava versiooni, millest kõige viimane edastati 11. mail 2009 (edaspidi „2009. aasta ümberkorralduskava”).
In that context, Latvia explains that the assumptions and projections contained in the Rescue Decisions became quickly outdated, due to the rapid changes in the economic environment mainly driven by the global financial crisis and the decrease of market confidence in Parex banka.
Sellega seoses selgitab Läti, et päästmisotsustes esitatud eeldused ja prognoosid aegusid ruttu majanduskeskkonna kiire muutumise tõttu, mida põhjustas peamiselt üleilmne finantskriis ja turu vähenev usaldus Parex Banka vastu.
Indeed it turned out that Parex banka, a systemic bank at that time, needed to receive subordinated loans with maturity of more than five years to fulfil its solvency requirements and in particular to meet applicable capital adequacy requirements.
Selgus, et Parex Banka, mis oli tollal süsteemne pank, vajas tegelikult allutatud laene, mille tähtaeg oli pikem kui viis aastat, et täita solventsusnõudeid ja eelkõige kohaldatavaid kapitali adekvaatsuse nõudeid.
Under the regulatory framework (based on Basel II standards [24]) applicable to Parex banka at the time of the issuance of the subordinated loans only 80 % of the five-year loans of LVL 50,27 million (i.e. only LVL 40,22 million) would have qualified as Tier 2 capital.
Seetõttu on viieaastane laen kapitali adekvaatsust silmas pidades alguses rahastamiskõlblik vaid 80 % ulatuses, teise aasta alguses 60 % ulatuses jne.
In particular, for regulatory purposes a cumulative discount (or amortization) factor had to be applied annually to the amount of subordinated loans to reflect the diminishing value of those instruments as positive components of the regulatory capital.
Läti põhjendab seda väidet võrdlevate lisaarvutuste abil, millest nähtub, et kui Läti oleks andnud allutatud laene vaid viieks aastaks, ei oleks need algusest peale teise taseme omavahenditeks täielikult kvalifitseerunud.
As a result, a five-year loan at inception is only eligible for 80 % of its amount for capital adequacy purposes; for 60 % at the beginning of year two; and so on.
Seitsmeaastase tähtaja kehtestamine oli Läti poolt Parex Bankale antud allutatud laenude puhul vajalik selleks, et võimaldada riigi antud allutatud laenude kogu 50,27 miljoni lati suurusel kogusummal kvalifitseeruda 2009.–2010. aastal teise taseme omavahenditeks ja anda sellega Parex Bankale võimalus saavutada oma kapitali adekvaatsuse sihtmäär.
That submission is further substantiated by Latvia through comparative calculations showing that, if the subordinated loans had been granted by Latvia for a term of five years only, they would not have been fully eligible as Tier 2 capital since their inception.
Tabelis 1 on esitatud iga aasta lõpus Parex Bankale kuulunud rahastamiskõlblikud teise taseme omavahendite summad 2009. aasta mais antud 50,27 miljoni lati suuruse allutatud laenu tähtaja alusel.
Setting the maturity of subordinated loans granted by Latvia to Parex banka at seven years turned out to be necessary to allow the whole amount of LVL 50,27 million subordinated loans granted by the State to qualify as Tier 2 capital over the period 2009-10 as so to allow Parex banka to meet its target capital adequacy ratio.
Tabel 1
Table 1 illustrates the amounts of eligible Tier 2 capital held by Parex banka at the end of each year based on the term of subordinated loan of LVL 50,27 million issued in May 2009.
2009. aasta mais antud allutatud laenu tähtaeg ja selle kvalifitseerumine teise taseme omavahenditeks (miljonites lattides)
Table 1
Tähtaeg
Maturity Term
Lõpetuseks väidab Läti, et kui allutatud laenu tähtaeg oleks olnud vaid viis aastat, oleks 2009. aasta ümberkorralduskava pidanud sisaldama muid meetmeid, et tugevdada Parex Banka kapitali adekvaatsust muul viisil (nt uue omakapitali süstid, allutatud laenude tähtaja viivitamatu pikendamine jne).
ear loan
Selliste meetmete puudumine oleks jätnud hoiustajad kaitseta ja ohustanud tõsiselt Läti finantssüsteemi stabiilsust.
Latvia explains that on 9 June 2009 Nomura International (appointed by Latvia in March 2009 to organise the sale of Parex banka) presented to the Latvian authorities a sale strategy for Parex banka with a very aggressive timetable, planning for the sale process to be completed in 2010.
Allutatud laenude tähtaja pikendamine, millest jäeti teatamata (teine meede)
Finally, Latvia argues that, if the maturity of the subordinated loan had been five years only, the 2009 Restructuring Plan should have included other measures aimed at strengthening otherwise the capital adequacy of Parex banka (e.g. injections of fresh equity, immediate extension of the subordinated loans etc.).
Läti sõnul kohaldati teist meedet heas usus, kuivõrd Läti ametiasutused leidsid, et see meede on kooskõlas turumajanduse tingimustes tegutseva investori põhimõttega ega põhjusta riigile varalist kahju.
In the absence of such measures depositors would have been left unprotected and the stability of the Latvian financial system would have been significantly threatened.
Edasi kinnitab Läti, et teise meetme kohaldamise ajal leidis riik koos Citadelega heas usus, et võimalus pikendada kõnealuse allutatud laenu tähtaega oli ette nähtud komisjoni asjaomaste otsuste ja ümberkorralduskavaga.
On the un-notified maturity extension of the subordinated loans (the Second Measure)
Läti väitel oleks iga turuinvestor andnud Citadele enamusaktsionärina endast parima, et säilitada oma investeeringu väärtus nii suures ulatuses kui võimalik, ning oleks olnud valmis võtma vastu ja rakendama vajalikke meetmeid, et hoida ära oma aktsiate arvestusliku väärtuse vähenemine panga suutmatuse tõttu täita oma kapitalinõudeid.
In regard to the Second Measure, Latvia submits that the further extension of the subordinated loan maturity was necessary due to regulatory changes which occurred in 2013.
Kui Citadele oleks jätnud tollased finants- ja kapitaliturgude komisjoni kehtestatud rangemad kapitali adekvaatsuse nõuded täitmata, oleksid olnud ohus panga stabiilsus, elujõulisus ja turustatavus, mis oleks lõppkokkuvõttes mõjutanud võimalust müüa pank heas finantsolukorras.
In particular, on 1 March 2013, Citadele was informed by the Latvia's Financial and Capital Market Commission (‘FCMC’) that the Group's capital adequacy ratio was required to reach 10 % minimum in absolute terms by the end of 2013, whereas the recommended ratio for addressing existing and potential risks was […].
Läti esitab ka vastupidise stsenaariumi, mille puhul ei oleks teist meedet võetud.
Prior to March 2013, the minimum required capital adequacy ratio had been 8,4 %.
Selle stsenaariumi kohaselt ei oleks soovitatud kapitalimäära saavutatud, sest kapitali adekvaatsuse määr oleks olnud 31. detsembril 2013 võrreldes minimaalse nõutava 10 protsendiga alla 9,3 %.
Latvia submits that the Second Measure was adopted in good faith, as the Latvian authorities considered that Measure as being in line with the market economy investor principle, and as it does not result in pecuniary losses of the State.
Läti väidab ka seda, et Citadele kapitali adekvaatsuse suurendamiseks ei olnud võimalik võtta alternatiivseid meetmeid (nt suurendada kapitali või anda uusi allutatud laene).
Latvia further declares that at the time of the adoption of the Second Measure, it along with Citadele considered in good faith that the possibility of the maturity extension of the subordinated loan in question had been provided for under the relevant Commission Decisions and the Restructuring Plan.
Konkreetsemalt märgib Läti, et Citadelel oleks olnud võimatu saada allutatud laene 2013. aastal kolmandatest isikutest investoritelt, võttes arvesse Läti ametiasutuste kohustust Citadele lühikese aja jooksul (st 31. detsembriks 2014) loovutada.
Latvia argues that any market investor, being in the position of the majority shareholder of Citadele, would have made its best efforts to maintain, to the extent possible, the value of its investment and would have been inclined to adopt and implement the measures necessary in order to prevent the book value of its shareholding from being diminished as a result of the bank failing to meet its capital requirements.
Ebakindlus panga võimaliku omandaja ja tema tulevase strateegia suhtes oleks pannud allutatud laenude andjaid nõudma iga Citadelele antava allutatud laenu puhul müügioptsiooni (kontrolli ülemineku klausel) [25].
Had Citadele failed to comply with the more stringent capital adequacy requirements imposed by the FCMC at that time, the bank's stability, viability and marketability would have been jeopardized, ultimately affecting possibility of a sale in good financial conditions.
See oleks tähendanud, et selliste allutatud laenude tegelikku tähtaega oleks peetud laenu andmisel lühemaks kui viis aastat ja seega ei oleks laenud kvalifitseerunud teise taseme omavahenditeks.
Latvia also presents a counterfactual scenario, in which the Second Measure had not been granted.
Läti ametiasutused kordavad, et teine meede tuli võtta selleks, et ära hoida uute, rangemate kapitalinõuete eelseisev rikkumine Citadele poolt.
Latvia also argues that alternative measures to strengthen the capital adequacy of Citadele (i.e. a capital increase or issuance of new subordinated loans) were not feasible.
Läti sõnul kujundasid tema otsuse selles küsimuses järgmised kolm punkti.
More specifically, it states that it would have been impossible for Citadele to obtain subordinated loans from third party investors in 2013 given the commitment of the Latvian authorities to divest Citadele within a short timeframe (i.e. by 31 December 2014).
Vajadus hoida tulemuslikult ära uute kapitalinõuete eelseisev rikkumine.
Uncertainty regarding the potential acquirer and its future strategy would have prompted subordinated loan providers to demand a put option on any subordinated loan granted by them to Citadele (change of control clause) [25].
Citadele oli arvutanud välja oma vajadused seoses t eise taseme omavahenditeks kvalifitseerumisega ja jõudnud järeldusele, et erinevalt teisest meetmest, millega kaasneks tähtaja pikendamine 18 kuu võrra, oleks tähtaja mis tahes võimalik muutmine eeldanud palju märkimisväärsema ajapikenduse andmist allutatud võlakirjade puhul, millega oli seotud ka EBRD.
It effectively would have meant that the actual maturity of such subordinated loans at issuance would have been considered of less than five years and hence the loans would have not qualified as Tier 2 capital.
See erinevus oli tingitud asjaolust, et kõnealuse laenu põhiosa oli väiksem ja seepärast oleks selle mõju Citadele kapitalipositsioonile olnud palju tagasihoidlikum.
In response to an information request from the Commission as to whether Latvia had approached the EBRD regarding a possible extension by it of the maturity of subordinated loans regarding Citadele, the Latvian authorities provided a submission on 23 June 2014.
Samuti väidab Läti, et EBRD allutatud võlakirjade tähtaja pikendamine oleks eeldanud selles küsimuses läbirääkimisi EBRDga.
In it, they confirm that before they granted the Second Measure they did not approach the EBRD to propose to the latter to extend the maturity of subordinated loans it held.
Võttes arvesse erinevusi kohaldatavas õiguses ja üldises nõutavas õiguslikus struktuuris, mis tuleb alles kindlaks määrata, oleks tähtaja pikendamine EBRD allutatud laenu puhul, ja ainuisikuliselt Läti hoitavatest allutatud võlakirjadest osa samaaegne tähtaja pikendamine nõudnud keeruliste õiguslike korralduste tegemist.
In that context, they reiterate that the Second Measure had to be adopted in order to prevent Citadele's impending breach of the new, more stringent, capital requirements.
Läti rõhutab, et ta võttis tähtaja pikendamise ajal arvesse ka seda, et EBRD allutatud võlakirjade tähtaja pikendamine oleks muutnud Citadele loovutamise koormavamaks, sest sel juhul oleks müügi ajal olnud allutatud võlakirjade kohta rohkem omavahel seotud lepinguid.
Latvia argues that it had to proceed with the extension of the maturity term of the subordinated debt it held in Citadele without delay and did not negotiate a comparable extension in relation to the subordinated debt also held by the EBRD.
Läti leidis, et selline võimalus muudaks Citadele müügi keerulisemaks, sest see võib mõjutada asjaomaseid müügitingimusi ja tõenäoliselt suurendada asjaomase tehinguga seotud kulusid.
Latvia submits that its decision in that regard was shaped by the following three points.
Lisaks märgib Läti, et EBRD staatus Citadele suhtes oleks võinud muuta tähtaja pikendamisega nõustumise otsuse tegemise EBRD jaoks keerulisemaks.
The necessity of addressing effectively the impending breach of the new capital requirements: Citadele had calculated its needs for qualifying Tier 2 capital and had concluded that, in contrast to the adoption of the Second Measure which would involve a maturity prolongation of 18 months, any potential maturity change to the subordinated debt in which the EBRD was also a party would have required a considerably longer extension.
23. juunil 2014 esitatud teabes väljendab Läti kindlat veendumust, et EBRD oleks põhimõtteliselt olnud valmis asjaomase finantsinstrumendi tähtaja pikendamisega nõustuma.
That difference was due to the fact that the principal of that loan was lower and consequently its impact on the capital position of Citadele would have been significantly lower.
Siiski tunnistab Läti, et EBRD positsioon erines Läti omast selle poolest, et Läti oli Citadele enamusaktsionär ning võis tänu sellele mõjutada otsustavalt müügiprotsessi ja pidada pakkujatega läbirääkimisi allutatud laenude erinevate tagasimaksmisvõimaluste üle.
Latvia also states that an extension of the subordinated debt held by the EBRD would have presupposed negotiating with the EBRD in that respect.
Seepärast möönis Läti, et kuna EBRDl puudus Citadele müügi üle kontroll, oleks see võinud saada kõnealuse laenu tähtaja pikendamisel takistavaks teguriks või oleks igal juhul kaasa toonud pikad läbirääkimised.
Furthermore, in view of differences as to the governing law and of the overall requisite legal structure that would have to be put in place extending the subordinated loan to which the EBRD was also a party while at the same time extending a part of the subordinated debt held by Latvia alone would have required convoluted legal arrangements.
Revertale antud likviidsustoetus, millest jäeti teatamata (kolmas meede)
Latvia underlines that at the time of the extension, it also considered that a maturity extension of the subordinated debt held by the EBRD would render the divestment of Citadele more burdensome, as more interrelated contracts on the subordinated debt would exist at the time of the sale.
Läti ja Reverta tunnistavad, et alates 2010. aasta detsembrist on Läti andnud Parex Bankale (ja seejärel Revertale) likviidsustoetust, mis on ületanud Parexit käsitleva lõpliku otsuse põhjenduses 55 sätestatud lubatud piirnormi.
It considered that such a possibility would complicate the sale of Citadele as it could have repercussions on the relevant closing conditions and could probably increase the relevant transactional costs.
Menetluse algatamise otsuses on märgitud, et 31. detsembri 2013. aasta seisuga oli Revertale antud ja tagasi maksmata likviidsustoetuse suurus 362,52 miljonit latti, mis ületas 55,52 miljoni lati võrra halvima stsenaariumi jaoks ette nähtud 307 miljoni lati suurust likviidsustoetuse piirnormi.
Furthermore, Latvia notes that the EBRD's status vis-à-vis Citadele could have made it a more complex decision for the EBRD to consent to the extension.
Läti väidab, et komisjon andis Parexit käsitlevas lõplikus otsuses algul loa konverteerida Parex Bankale eraldatud likviidsustoetusest kapitaliks 218,7 miljonit latti.
It states in its submission of 23 June 2014 that it firmly believed that, in principle, the EBRD would have been inclined to agree to the maturity prolongation of the relevant instrument.
Seda konverteeritavat summat vähendati muudetud otsuses hiljem 118,7 miljonile latile.
However, it also acknowledges that the EBRD's position differed from Latvia's in that the latter was the majority shareholder of Citadele and in that capacity it could exercise decisive influence over the sale process and could negotiate various options with respect to the payment of the subordinated loans with the bidders.
Kui likviidsustoetusest oleks kapitaliks konverteeritud 118,7 miljonit latti, oleks likviidsustoetuse summa vähenenud ja jäänud lubatud piiridesse.
Therefore, Latvia recognized that the EBRD's lack of control over the sale of Citadele could have constituted a disincentive for extending the maturity term of the respective loan or in any event lead to lengthy negotiations.
Likviidsustoetuse 118,7 miljonist latist konverteeriti tegelikult kapitaliks aga üksnes 49,5 miljonit latti.
Regarding the un-notified liquidity support granted to Reverta (the Third Measure)
Läti toob selle teguri esile kui ülemäärase likviidsustoetuse peamise põhjuse.
Latvia and Reverta recognize that since December 2010 the liquidity support granted by Latvia to Parex banka (and then to Reverta) has exceeded the authorized liquidity cap set forth in recital 55 of the Final Parex Decision.
Pealegi väidab Läti, et ülemäärase toetuse põhjustasid ka rahaliste vahendite tagamise viivitused võrreldes Parexit käsitleva lõpliku otsuse tegemise ajal kavandatud vahendite tagamise tempoga.
The Opening Decision indicated that the outstanding liquidity support to Reverta as of 31 December 2013 was LVL 362,52 million, which exceeded by LVL 55,52 million the LVL 307 million liquidity cap set forth for the ‘worst case’ scenario.
Pahatahtlikud võlgnikud on viivitanud maksetega ja nii on rahaliste vahendite tagasisaamine umbes kaks aastat edasi lükkunud.
Latvia contends that the Commission had originally authorized in the Final Parex Decision the conversion into capital of LVL 218,7 million liquidity support to Parex banka.
Läti peab seda nähtust ajutiseks ja loodab, et ülemäärase likviidsustoetuse probleem kaob 2015.–2016. aastal.
That amount to be converted was later reduced in the Amended Decision to LVL 118,7 million.
Sellegipoolest tunnistavad Läti ja Reverta kõrvalekaldumist neile lubatud abisummadest, mille põhjuseks olid pärast muutmisotsuse vastuvõtmist tekkinud raskused riigi toetuse nõuetekohasel jagamisel likviidsustoetuse ja kapitali sissemaksete vahel.
Had LVL 118,7 million of liquidity support been converted into capital, then the liquidity support would have been reduced and would have complied with the authorized limits.
Veel selgitavad Läti ametiasutused, et kui Parex Bankal (nüüdne Reverta) oleks jäänud alles panganduslitsents, oleks Läti pidanud paigutama Parex Bankasse esialgu kavandatust rohkem kapitali (maksevõime-eeskirjades nõutud miinimumkapital oli tõepoolest suurem kui Parexit käsitlevas lõplikus otsuses lubatud 218,7 miljoni lati suurune maksimaalne kapitalitoetus).
However, only LVL 49,5 million out of LVL 118,7 million of liquidity support were actually converted into capital.
Komisjonile esitatud esialgse ümberkorralduskava põhjal ei oleks varade müügi ja 218,7 miljoni lati konverteerimisega loodud majanduslikust väärtusest Parex Bankale piisanud, et täita õigusaktidega ette nähtud kapitali adekvaatsuse nõudeid.
That factor is brought forward by Latvia as the main cause for the excessive level of liquidity.
Seepärast oleks Parex Banka (Reverta) vajanud litsentsi allesjäämise korral lisakapitali.
In addition, Latvia contends that the excess support was also caused by delays in cash generation compared to rates of cash generation envisaged at the time of the Parex Final Decision.
Pärast panganduslitsentsi äravõtmist piirduti täiendava abi andmisel summaga, mis oli vajalik panga tegevuse lõpetamiseks.
Bad debtors have delayed payments and hence cash recovery has been delayed by about two years.
Läti sõnul ei olnud pärast 31. detsembrit 2011 likviidsustoetust enam vaja edasi kapitaliks konverteerida, sest Revertalt oli panganduslitsents ära võetud.