natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Commission recalls, in the first place, that the disputed measure was implemented on 21 December 2012, long after the market for public passenger transport was opened to competition in Italy.
VABASTAMINE TEATAMISKOHUSTUSEST VASTAVALT MÄÄRUSELE (EMÜ) NR 1191/69
Since it is at that point in time that the measure under review produces its effects on the market, it is also at that point in time that it must be assessed whether that measure is liable to distort competition or affect trade between Member States.
CSTP leiab, et kuna maakond kehtestas talle tariifikohustuse ühepoolselt ja summad ei kujuta endast teenindamise lepingul põhinevat avaliku teenindamise kohustust, vaid tulenevad määruse (EMÜ) nr 1191/69 artiklis 11 sisalduva arvutuse õigest kohaldamisest kontsessiooni raames, siis oli hüvitisena tehtud makse kõnealuse määruse artikli 17 lõikes 2 ettenähtud teatamiskohustusest vabastatud.
In any event, the Commission further notes that, as observed in the Altmark judgment, since 1995 several Member States had started to open certain transport markets to competition from undertakings established in other Member States, so a number of undertakings were already offering urban, suburban or regional transport services in Member States other than their State of origin by that point in time.
CSTP tunnistas, et avaliku teenindamise kohustus ei olnud sätestatud kontsessiooni andmise dokumendis, kus seda ei nimetatud, vaid tulenes üksnes maakonna siseaktidest.
Therefore, any compensation granted to CSTP should be considered likely to distort competition for the provision of passenger transport services by bus and likely to affect trade between Member States to the extent that it impairs the ability of transport undertakings established in other Member States to offer their services in Italy and strengthens the market position of CSTP by releasing it from costs which it would normally have had to bear in its day-to-day management or normal activities.
Vastavalt määruse (EMÜ) nr 1191/69 artikli 17 lõikele 2 ei kohaldata määruse kohaselt makstavale hüvitisele Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 lõikes 3 sätestatud eelinformeerimise korda ega seega ka eelneva teatamise kohustust.
The Commission also notes that CSTP is active on other markets, i.e. rental services, even if according to CSTP they were rendered only in 1998, and thus competes with other companies within the Union on those markets.
Combusi kohtuotsusest järeldub siiski, et avaliku teenindamise hüvitise mõistet kõnealuse sätte tähenduses (artikli 17 lõige 2) tuleb tõlgendada väga kitsalt.
Any compensation granted to CSTP would necessarily also distort competition and affect trade between Member States on those markets as well.
Määruse (EMÜ) nr 1191/69 artikli 17 lõikes 2 ette nähtud teatamisest vabastamine hõlmab ainult kõnealuse määruse artikli 2 kohaste ühepoolselt ettevõtjale pandud avaliku teenindamise kohustuste eest makstavaid hüvitisi, mis arvutatakse kõnealuse määruse artiklites 10–13 kirjeldatud meetodiga (ühine hüvitamiskord), mitte aga kõnealuse määruse artiklis 14 määratletud avaliku teenindamise lepinguid.
Accordingly, the Commission concludes that the measure distorts competition and affects trade between Member States.
Määruse (EMÜ) nr 1191/69 artiklis 14 määratletud avaliku teenindamise lepingu kohaselt makstud hüvitisest, mis sisaldab riigiabi, tuleb enne selle maksmist komisjoni teavitada.
Conclusion
Kui seda ei tehta, käsitletakse sellist hüvitist vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 108 ebaseaduslikult antud abina.
In light of the above, the Commission finds that the non-notified measure constitutes aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty.
See, kas Itaalia ametiasutused olid käesoleval juhul tõepoolest määruse (EMÜ) nr 1191/69 artikli 17 lõike 2 kohaselt eelnevast teatamisest vabastatud, sõltub seega esiteks sellest, i) kas maakond pani CSTP–le ühepoolselt avaliku teenindamise kohustuse, ja teiseks ii) sellest, kas selle kohustuse eest makstud hüvitis on kooskõlas määrusega (EMÜ) nr 1191/69.
EXEMPTION FROM THE NOTIFICATION OBLIGATION UNDER REGULATION (EEC) No 1191/69
Komisjon hindab mõlemat küsimust järgemööda.
According to CSTP, since the Region imposed the tariff obligation unilaterally on it and the amounts do not constitute PSOs under a service contract but stem from correct application of the calculation under Article 11 of Regulation (EEC) No 1191/69 in the framework of a concession, the payment awarded as compensation was exempted from the notification requirement under Article 17(2) of that Regulation.
Ühepoolselt pandud avaliku teenindamise kohustus
CSTP admitted that these PSOs were not set out in the document awarding the concession, which made no mention of them, but transpired solely from internal acts of the Region.
Komisjon märgib, et ei Itaalia ametiasutused ega CSTP ei suutnud esitada talle vaatlusaluse ajavahemikuga seotud ülesande andmise akti.
In accordance with Article 17(2) of Regulation (EEC) No 1191/69, compensation paid pursuant to the Regulation is exempted from the preliminary information procedure laid down in Article 108(3) of the Treaty and thus from the prior notification requirement.
CSTP esitas komisjonile ainult lepingud, mida rakendati alates 2003. aastast.
However, it follows from the Combus judgment that the concept of ‘public service compensation’ within the meaning of that provision (Article 17(2)) must be interpreted in a very restrictive manner.
Itaalia ametiasutused väidavad, et nende esitatud kontsessioonilepingu näidis – mis puudutas teist ettevõtjat – oli vaatlusalusel ajavahemikul maakonnas kasutuses olnud standardleping.
The exemption from notification provided by Article 17(2) of Regulation (EEC) No 1191/69 covers only compensation for PSOs imposed unilaterally on an undertaking pursuant to Article 2 of that Regulation that is calculated using the method described in Articles 10 to 13 of the same Regulation (the common compensation procedure), and not public service contracts as defined by Article 14 of that Regulation.
Ent see kontsessioonilepingu näidis kehtis ainult 1972. aasta aprillist 1973. aasta detsembrini, mis on rohkem kui 20 aastat enne vaatlusalust ajavahemikku ja enne, kui hakkas kehtima riiklik seadus nr 151/1981, mis jõustati maakonnaseadusega nr 16/1983, mille alusel CSTP–le esmajoones hüvitist maksti.
Compensation paid pursuant to a public service contract as defined by Article 14 of Regulation (EEC) No 1191/69 which entails state aid must be notified to the Commission before it is put into effect.
Kuigi tundub, et kontsessioonilepingu näidises kehtestatakse mõned kohustused, mis võiksid kvalifitseeruda avaliku teenindamise kohustusteks (nt punktides 2, 9 ja 10), kaasa arvatud kohustus teha õpilastele, töölistele, õpetajatele ning era– ja avaliku sektori töötajatele hinnasoodustusi ning kohustus vedada teatavate kategooriate reisijaid tasuta, ei ole komisjonil tõendeid, et neid kohustusi CSTP–le vaatlusalusel ajavahemikul tegelikult kohaldati, sest ülesande andmise akt puudub.
Failure to do so will result in that compensation being deemed unlawfully implemented aid in accordance with Article 108 of the Treaty.
Kuna tegu oli regulaarse liiniteenusega, oli pigem vaja, et kontsessiooniaktides, mis andsid CSTP–le nende teenuste osutamise ainuõiguse, oleksid eelnevalt kirja pandud osutatavate teenuste tingimused.
The question of whether Article 17(2) of Regulation (EEC) No 1191/69 indeed released the Italian authorities from prior notification in the present case thus depends first, (i) on whether a PSO was in fact unilaterally imposed on CSTP by the Region and, second, (ii) on whether the compensation paid pursuant to that obligation complies with the requirements of Regulation (EEC) No 1191/69.
CSTP ei ole esitanud tõendeid, et need tingimused kehtestas ühepoolselt maakond, mitte ei pakkunud käitaja ise vastutasuks teenuste osutamise ainuõiguse eest, mille järel maakond need heaks kiitis.
The Commission will examine both questions in turn.
Kohtu määratud eksperdi kasutatud metoodika väidetavalt saamata jäänud hüvitissumma arvutamiseks nendele kohustustele igal juhul ei viita.
PSO unilaterally imposed
Komisjon hindas ka seda, kas avaliku teenindamise kohustus võis tuleneda maakonnaseadusest nr 16/1983, mis on nii maakonna kui ka CSTP seisukoha järgi õiguslik alus ettevõtjale vaatlusalusel ajavahemikul hüvitise maksmiseks (vt põhjendused 23 ja 40).
The Commission notes that neither the Italian authorities nor CSTP were able to provide it with any entrustment act related to the period under review.
Sellega seoses tuleb märkida, et maakonnaseaduses on ainult ette nähtud, et kontsessioonikorra alusel avalikke kohalikke veoteenuseid osutavad üksused ning avaliku või erasektori ettevõtjad võivad saada avalikult sektorilt toetust.
CSTP only provided the Commission with contracts which were implemented as from 2003.
Lisaks on maakonnaseaduse artiklis 2 selgelt kirjas: „Ettevõtjad peavad kandma võimaliku kahjumi või puudujäägi, mida eespool [artiklis 2] määratletud maakondlikud toetused ei kata”.
The Italian authorities claim that the sample concession contract provided by them — which concerned another undertaking — was the standard one in use in the Region during the period under review.
Komisjon leiab veel, et CSTP esitatud maakondlikes aktides (vt põhjendus 40) nimetati mõningaid vaatlusalusel ajavahemikul CSTP ja maakonna vahel kehtivaid lepingulisi kohustusi.
However, the sample concession contract was only valid from April 1972 to December 1973, which is more than 20 years before the period under review, and before the entry into force of national Law No 151/1981, as enacted by Regional Law No 16/1983, on which basis CSTP was compensated in the first instance.
Nendes aktides ei ole siiski selgelt kindlaks määratud kohustusi, mis võiksid kvalifitseeruda avaliku teenindamise kohustustena, kuigi neis on viiteid nende kohustuste võimalikule olemasolule.
Although that sample concession contract would seem to provide for some obligations that could qualify as PSOs (e.g. at points 2, 9 and 10), including the duty to apply discounts for students, workers, teachers and private and public employees, and the duty to carry certain categories of passengers for free, the Commission has no evidence that the same obligations were actually applicable to CSTP during the period under review, because of the absence of an entrustment act.
Lepinguliste kohustuste olemasolu välistab CSTP–le ühepoolselt avaliku teenindamise kohustuse panemise.
Rather, considering that the services provided were regular scheduled services, it was necessary for the concession regulations, which granted CSTP an exclusive right to provide those services, to specify in advance the arrangements of the services to be provided.
Seoses võimaliku tariifikohustusega puuduvad komisjonil tõendid, et sellised kohustused tõepoolest ühepoolselt CSTP–le pandi, kuigi kohtu määratud ekspert arvutas lisahüvitise määruse (EMÜ) nr 1191/69 artikli 11 alusel.
CSTP has not provided evidence to show that those arrangements were unilaterally imposed by the Region, rather than proposed by the operator, in return for the right to provide services on an exclusive basis, and subsequently authorised by the Region.
Määruse (EMÜ) nr 1191/69 artikli 2 lõike 5 kohaselt piirduvad tariifikohustused „vedajale pandud mis tahes kohustus[[t]ega] kehtestada eelkõige teatavate reisijate ja kaupade kategooriate või teatavate marsruutide suhtes veohinnad, mis avaliku võimu kandja on kindlaks määranud või heaks kiitnud, kuid mis on vastuolus ettevõtja kaubandushuvidega ning mis tulenevad eriliste tariifisätete kehtestamisest või keeldumisest neid muuta”.
In any case, the methodology used by the court-appointed expert to calculate the alleged undercompensation does not refer to those obligations.
Tariifikohustuste määratlust seevastu „ei kohaldata kohustuste suhtes, mis tulenevad kogu majanduses kohaldatava hinnapoliitika üldmeetmetest või veohindade ja –tingimustega üldiselt seotud meetmetest, mille eesmärk on transpordituru või selle osa korraldamine”.
The Commission has also assessed whether a PSO could be inferred from Regional Law No 16/1983, it being the legal basis identified by both the Region and CSTP for the compensation granted to the company in the period under review (see recitals 23 and 40).
Komisjon tunnistab, et 1972.–1973. aasta kontsessioonilepingu näidise punktis 27 on kehtestatud sellega hõlmatud käitajatele kohaldatavad tariifid, kuid tuletab meelde, et ta ei ole saanud vaatlusaluse ajavahemiku kohta CSTPd puudutavat sarnast kontsessiooni ega ülesande andmise akti, millega võiks tuvastada viimatinimetatule kõnealuste kohustuste panemise.
In this respect, it must be noted that that Regional Law only provides that entities and public or private undertakings providing public local transport services under a concession regime may receive public contributions.
Igal juhul märgib komisjon, et maakonnaseaduse nr 16/1983 artikli 2 kohaselt arvutati avalikke veoteenuseid osutavate ettevõtjate iga–aastane hüvitis eelnevalt miinimumtariifide kohaldamisest tuleneva tulu ja niinimetatud standardkulu vahena (vt põhjendus 23).
Moreover, Article 2 of the Regional Law clearly states that ‘any possible loss or deficit not covered by the regional contributions as determined above [in Article 2] remains chargeable to the single undertakings’.
Komisjon teeb seetõttu järelduse, et maakonnaseaduses olid sätestatud miinimumtariifid, mis välistab ka üldise tariifikohustuse olemasolu.
The Commission further notes that the Regional acts provided by CSTP (see recital 40) mentioned some contractual obligations in place between CSTP and the Region in the period under review.
Igatahes ei tundu, et avaliku teenindamise kohustus, mille täitmist CSTP–lt võidi nõuda, pandi talle ühepoolselt.
However, those acts do not clearly identify obligations that could qualify as PSOs, despite being an indicator of their possible existence.
Komisjon märgib sellega seoses, et CSTP algatas kontsessioonide pikendamise taotlemise vaatlusaluse ajavahemiku kõigil seitsmel aastal.
Moreover, the existence of contractual obligations excludes a PSO being unilaterally imposed on CSTP.
Pärast Consiglio di Stato 2009. aasta otsust palus maakond kohtuotsuse täitmise eesmärgil CSTP–l korduvalt esitada aktid või lepingud, milles kehtestatakse avaliku teenindamise kohustus.
On the possible existence of a tariff obligation, although the calculation of additional compensation by the court-appointed expert was made on the basis of Article 11 of Regulation (EEC) No 1191/69, the Commission has no evidence that such obligations were in fact unilaterally imposed on CSTP.
Maakonna teatel ei vastanud ettevõtja kordagi.
According to Article 2(5) of Regulation (EEC) No 1191/69 tariff obligations are limited to ‘obligation[s] imposed on transport undertakings to apply, in particular for certain categories of passenger, for certain categories of goods, or on certain routes, rates fixed or approved by any public authority which are contrary to the commercial interests of the undertaking and which result from the imposition of, or refusal to modify, special tariff provisions’.
Ükski tõend ei toeta CSTP väidet, et käitajatel oli kohustus teenindada liine avaliku teenindamise kohustuse raames, ehkki maakond vähendas standardkulude summat korduvalt, ja et kui nad oleksid oma tegevuse tõepoolest lõpetanud, oleks neil tulnud silmitsi seista kohtuasjaga avaliku teenuse katkestamise tõttu, nii et seda väidet ei saa käesolevas juhtumis kasutada ühepoolselt pandud avaliku teenindamise kohustuse tõendamiseks.
By contrast, the definition of tariff obligations ‘shall not apply to obligations arising from general measures of price policy applying to the economy as a whole or to measures taken with respect to transport rates and conditions in general with a view to the organisation of the transport market or of part thereof’.
Hüvitise kokkusobivus ühise hüvitamiskorraga
The Commission acknowledges that Point 27 of the sample concession contract from 1972/73 lays down applicable tariffs for the operators its covers, but recalls that it has received no similar concession or entrustment act concerning CSTP for the period under review which could establish the imposition of such obligations on the latter.
Isegi kui käesoleval juhul oleks tõendatud CSTP–le ühepoolne avaliku teenindamise kohustuse panemine, mis nii ei ole, peaks kõnealuste teenuste eest makstav hüvitis olema ikkagi kooskõlas määruse (EMÜ) nr 1191/69 üldise hüvitamiskorraga (IV jagu), et vabastada see eelnevast teatamisest vastavalt kõnealuse määruse artikli 17 lõikele 2.
In any event, the Commission notes that, under Article 2 of Regional Law No 16/1983, the annual compensation to undertakings providing public transport services was calculated ex ante as the difference between the revenues deriving from the application of minimum tariffs and the so-called ‘standard cost’ (see recital (23)).
Komisjon on seisukohal, et see ei ole nõnda.
The Commission therefore concludes that the Regional Law provided for minimum tariffs, which also excludes the existence of a general tariff obligation.
Komisjon tuletab sellega seoses meelde, et määruse (EMÜ) nr 1191/69 artikli 1 lõike 5 punkti a alusel nähti alates 1. juulist 1992 ette, et veoettevõtjad, kes on peale avaliku teenindamise kohustuse täitmise raames osutatavate teenuste seotud ka muu tegevusega, peavad osutama avalikke teenuseid eraldi üksusena, kusjuures i) kõikide kõnealuste tegevusvaldkondadega seotud raamatupidamisarvestused on eraldatud ning iga tegevusega seotud varaosa kasutatakse vastavalt kehtivatele raamatupidamiseeskirjadele ja ii) kulutused peab tasakaalustama tegevuse tuludega ning avaliku sektori asutuste makstavate summadega, ilma igasuguse võimaluseta neid üle kanda ettevõtja teisest tegevusvaldkonnast või teise tegevusvaldkonda.
In any event, it does not appear that any PSO that CSTP might have been required to carry out was imposed on it unilaterally.
Samuti märgib komisjon, et Euroopa Kohtu Antropi otsuse kohaselt ei ole kõnealuse korraga kehtestatud nõuded täidetud, kui asjaomase raamatupidamise usaldusväärsete andmete põhjal ei ole võimalik kindlaks teha, millised on ettevõtja need tegevuskulud, mis on tekkinud kontsessiooni esemeks olevas piirkonnas, ja milline on sellele vastav tulu, ning seega ei ole võimalik välja arvutada selle ettevõtja avaliku teenindamise kohustuse täitmisega seotud täiendavaid kulusid.
The Commission notes, in this respect, that CSTP took the initiative in requesting the renewal of concessions for all seven years during the period under review.
CSTP ei ole esitanud tõendeid selle kohta, et vaatlusalusel ajavahemikul ja eriti 1998. aastal peeti tema äritegevuse kohta nõuetekohaselt eraldi raamatupidamisarvestust.
Moreover, following the judgment of the Consiglio di Stato in 2009, the Region repeatedly asked CSTP to produce the acts or contracts imposing PSOs in order to comply with the judgment.
Komisjon on seisukohal, et CSTP esitatud väide, mille kohaselt vaatlusaluse ajavahemiku kõikide raamatupidamis– ja haldusdokumentide säilitamise nõue on nüüdseks lõppenud, ei ole lisahüvitise suuruse tagantjärele tõendamisel induktiivse meetodi abil oluline.
According to it, the company never replied.
Igal juhul ei saa kõnealune riiklikust õigusest tulenev nõue, kui see peaks eksisteerima, kahjustada Euroopa Kohtu lahenditest või määrusest (EMÜ) nr 1191/69 tulenevat kohustust, mille täitmine peab olema tõendatud, enne kui veoettevõtjale avaliku teenindamise hüvitist makstakse.
Compliance of the compensation with the common compensation procedure
Lisahüvitise arvutamine Consiglio di Stato ette nähtud järelhinnangu alusel on selle sättega vastuolus, nagu on juba selgitatud põhjendustes 54 ja 55.
Even if PSOs were shown to have been unilaterally imposed on CSTP in this instance, which is not the case, the compensation for those services would still need to comply with the common compensation procedure (Section IV) of Regulation (EC) No 1191/69 to be exempted from prior notification under Article 17(2) of that Regulation.
Neid tähelepanekuid arvesse võttes järeldab komisjon, et lisahüvitis, mida tuli Consiglio di Stato hinnangul CSTP–le maksta, ei olnud kooskõlas määruse (EMÜ) nr 1191/69 IV jaos kehtestatud ühise hüvitamiskorraga ega olnud seetõttu vabastatud eelneva teatamise kohustusest vastavalt määruse (EMÜ) nr 1191/69 artikli 17 lõikele 2.
The Commission does not consider this to be the case.
ABI KOKKUSOBIVUS
First, the Commission notes that the additional compensation awarded to CSTP concerns only 1998.
Kuna ei ole tõendatud, et vaatlusalune meede oli eelneva teatamise kohustusest määruse (EMÜ) nr 1191/69 artikli 17 lõike 2 kohaselt vabastatud, tuleb uurida nende maksete kokkusobivust siseturuga, kuna need võivad kujutada endast riigiabi Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses, nagu on selgitatud eespool punktis 6.1.
CSTP has admitted that in that year, in addition to its alleged PSOs, it also engaged in commercial activities, namely rental services.
Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 93 sisaldab eeskirju riigiabi kokkusobivuse kohta transpordi koordineerimise valdkonnas ja avaliku teenindamise kohustuse kohta transpordivaldkonnas ja kujutab endast artikli 107 lõike 3 ja artikli 106 lõike 2 suhtes erisätet, kuna sisaldab riigiabi kokkusobivust käsitlevaid erieeskirju.
The Commission recalls, in that respect, that with effect from 1 July 1992, Regulation (EEC) No 1191/69, by virtue of Article 1(5)(a) thereof, required transport undertakings, which operate not only services subject to PSOs but also engage in other activities, to operate the public services as separate divisions whereby: (i) the operating accounts corresponding to each of those activities are separate and the proportion of the assets pertaining to each is used in accordance with the accounting rules in force, and (ii) expenditure is balanced by operating revenue and payments from public authorities, without any possibility of transfer from or to another sector of the undertaking’s activity.
Euroopa Kohus on otsustanud, et kõnealuses artiklis „tunnistatakse, et transpordi jaoks antav abi on siseturuga kokkusobiv ainult selgelt kindlaks määratud juhtudel, mis ei kahjusta [liidu] üldisi huve”.
The Commission further notes that, according to the Court of Justice in the Antrop judgment, the requirements set out by that procedure are not fulfilled where it is not possible to ascertain on the basis of reliable data from the relevant accounts the difference between the costs imputable to the parts of its activities in the area covered by the concession and the corresponding income and, consequently, where it is not possible to calculate the additional cost deriving from the performance of public service obligations by that undertaking.
3. detsembril 2009 jõustus määrus (EÜ) nr 1370/2007, millega tunnistati kehtetuks määrus (EMÜ) nr 1191/69 ja nõukogu määrus (EMÜ) nr 1107/70.
CSTP has not provided any evidence that during the period under review, and especially in 1998, proper separate accounts were kept for its commercial activities.
Määrust (EÜ) nr 1370/2007 kohaldatakse avaliku teenindamise kohustuse alusel raudteel ja maanteel avaliku reisijateveoteenuse osutamise hüvitamise suhtes.
Moreover, the Commission considers that the argument put forward by CSTP that the legal requirement to keep full accounting and administrative documentation for the period under review has now expired, is not relevant to justify ex post an additional amount of compensation via an inductive approach.
Komisjon on seisukohal, et teatamata meetme kokkusobivust tuleks hinnata vastavalt määrusele (EÜ) nr 1370/2007 (mis jõustus 3. detsembril 2009 ja millega tunnistati kehtetuks määrus (EMÜ) nr 1191/69), sest see oli käesoleva otsuse vastuvõtmise ajal kehtiv õigusakt.