natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In such cases, the national court’s obligation to prevent violations of Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement [79] can require it to issue an interim order preventing the illegal disbursement until the substance of the matter is resolved.
Sellisel juhul võib liikmesriigi kohtu kohustus takistada järelevalve- ja kohtulepingu protokolli nr 3 I osa artikli 1 lõike 3 rikkumist [79] tuleneda nõue, et kohus annaks välja ajutise korralduse ebaseadusliku väljamakse takistamiseks kuni küsimuse lahendamiseni.
Where the illegal payment has already been made, the role of national courts under Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement usually requires them to order full recovery (including illegality interest).
Kui ebaseaduslik abi on juba välja makstud, näevad liikmesriigi kohtute järelevalve- ja kohtulepingu protokolli nr 3 I osa artikli 1 lõike 3 kohased ülesanded tavajuhul ette, et kohtud annaksid korralduse abi täielikuks tagastamiseks (koos intressiga ebaseaduslikult abilt).
Because of the principle of effectiveness [80], the national court may not postpone this by unduly delaying proceedings.
Tõhususe põhimõtte [80] kohaldamise tõttu ei tohi liikmesriigi kohus korralduse andmist menetlusega viivitades edasi lükata.
Such delays would not only affect the individual rights which Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement protects, but also directly increase the competitive harm which stems from the unlawfulness of the aid.
Selline viivitamine mitte ainult ei kahjustaks järelevalve- ja kohtulepingu protokolli nr 3 I osa artikli 1 lõikega 3 kaitstavaid üksikisikute õigusi, vaid suurendaks ka otseselt abi ebaseaduslikkusest tulenevat kahjulikku mõju konkurentsile.
However, in spite of this general obligation, there may nevertheless be circumstances in which the final judgment for the national court is delayed.
Siiski võib vaatamata kõnealusele üldisele kohustusele ette tulla olukordi, kus liikmesriigi kohtu lõpliku otsuse tegemine viibib.
In such cases, the obligation to protect the individual rights under Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement requires the national court to use all interim measures available to it under the applicable national procedural framework to at least terminate the anti-competitive effects of the aid on a provisional basis (“interim recovery”) [81].
Sellisel juhul peab liikmesriigi kohus üksikisikute õiguste kaitsmiseks järelevalve- ja kohtulepingu protokolli nr 3 I osa artikli 1 lõike 3 kohaselt võtma kõik riiklike menetluseeskirjadega ettenähtud ajutised meetmed, et vähemalt ajutiselt lõpetada abi konkurentsivastane mõju („ajutine tagasinõudmine”) [81].
The application of national procedural rules in this context is subject to the requirements of equivalence and effectiveness [82].
Riiklike menetlusnormide kohaldamisel sellises olukorras tuleb järgida samaväärsuse ja tõhususe nõuet [82].
Where, based on the case law of the EFTA Court and the European Community courts and the practice of the Authority, the national judge has reached a reasonable prima facie conviction that the measure at stake involves unlawful state aid, the most expedient remedy will, in the view of the Authority and subject to national procedural law, be to order the unlawful aid and the illegality interest to be put on a blocked account until the substance of the matter is resolved.
Kui liikmesriigi kohus on EFTA Kohtu ja Euroopa Ühenduse kohtute praktika ja järelevalveameti otsuste tegemise praktika alusel esmapilgul põhjendatult veendunud, et meede kujutab endast ebaseaduslikku riigiabi, on järelevalveameti arvates ja siseriikliku menetlusõiguse kohaselt kõige otstarbekam abinõu kohtu määrus ebaseadusliku abisumma ja intressi paigutamine külmutatud kontole, kuni küsimus on lahendatud.
In its final judgment, the national court would then either order the funds on the blocked account to be returned to the state aid granting authority, if the unlawfulness is confirmed, or order the funds to be released to the beneficiary.
Seejärel peab liikmesriigi kohus oma lõpliku otsusega andma korralduse külmutatud kontol olevate vahendite tagastamiseks riigiabi andvale asutusele, kui abi ebaseaduslikkust kinnitatakse, või nende vahendite andmiseks abisaaja käsutusse.
Interim recovery can also be a very effective instrument in cases where national court proceedings run parallel to an investigation by the Authority [83].
Ajutine tagasinõudmine võib olla väga tõhus vahend ka juhul, kui liikmesriigi kohtu menetlusega paralleelselt toimub ka järelevalveameti uurimine [83].
An ongoing investigation by the Authority does not release the national court from its obligation to protect individual rights under Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement [84].
Uurimine ei vabasta liikmesriigi kohut kohustusest kaitsta järelevalve- ja kohtulepingu protokolli nr 3 I osa artikli 1 lõike 3 järgseid üksikisikute õigusi [84].
The national court may therefore not simply suspend its own proceedings until the Authority has decided and leave the rights of the claimant under Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement unprotected in the meantime.
Seepärast ei või liikmesriigi kohus lihtsalt menetlust kuni järelevalveameti otsuseni peatada, jättes hageja järelevalve- ja kohtulepingu protokolli nr 3 I osa artikli 1 lõike 3 kohased õigused seniks kaitseta.
Where the national court wishes to await the outcome of the Authority’s compatibility assessment before adopting a final and irreversible recovery order, it should therefore adopt appropriate interim measures.
Kui liikmesriigi kohus soovib enne lõpliku ja pöördumatu tagasimaksekorralduse vastuvõtmist oodata järelevalveameti korraldatud kokkusobivuse hindamise tulemust, peab ta võtma asjakohaseid ajutisi meetmeid.
Here again, ordering the placement of the funds on a blocked account would seem an appropriate remedy.
Ka siin näib olevat sobiv lahendus vahendite paigutamine külmutatud kontole.
In cases where:
Juhul kui:
the Authority declares the aid incompatible, the national court would order the funds on the blocked account to be returned to the state aid granting authority (aid plus illegality interest).
järelevalveamet kuulutab abi kokkusobimatuks, annab liikmesriigi kohus korralduse külmutatud kontol olevate vahendite tagastamiseks riigiabi andvale asutusele (abi koos intressiga);
the Authority declares the aid compatible, this would release the national court from its EEA law obligation to order full recovery [85].
järelevalveamet kuulutab abi kokkusobivaks, vabastab see liikmesriigi kohtu EMP õigusest tulenevast abi täieliku tagasinõudmise kohustusest [85].
The court may therefore, subject to national law [86], order the actual aid amount to be released to the beneficiary.
Seetõttu võib kohus vastavalt liikmesriigi õigusaktidele [86] anda korralduse tegeliku abisumma andmiseks abisaaja käsutusse.
However, as described in section 1.2.3 of this Chapter, the national court remains under the obligation to give effect to Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement by ordering the recovery of illegality interest [87].
Kuid nagu on kirjeldatud käesoleva peatüki jaotises 1.2.3, jääb kehtima liikmesriigi kohtu kohustus järgida järelevalve- ja kohtulepingu protokolli nr 3 I osa artikli 1 lõiget 3 ja nõuda sisse intress ebaseaduslikult abilt [87].
This illegality interest will therefore have to be paid to the state aid granting authority.
Intress tuleb seetõttu maksta riigiabi andvale asutusele.
Role of national courts in the implementation of negative decisions by the EFTA Surveillance Authority ordering recovery
Liikmesriikide kohtute ülesanded EFTA järelevalveameti negatiivsete tagasinõudmisotsuste rakendamisel
National courts can also face state aid issues in cases where the Authority has already ordered recovery.
Liikmesriikide kohtutel võib olla vaja tegelda riigiabi küsimustega ka juhul, kui järelevalveamet on juba andnud korralduse abi tagastamiseks.
Although most cases will be actions for the annulment of a national recovery order, third parties can also claim damages from national authorities for failure to implement a recovery decision by the Authority.
Ehkki enamiku juhtumite puhul on tegemist hagidega riiklike tagasimaksekorralduste tühistamiseks, võivad kolmandad isikud nõuda ka riikide ametiasutustelt kahjude hüvitamist seoses järelevalveameti tagasinõudmisotsuse rakendamata jätmisega.
Challenging the validity of a national recovery order
Riikliku tagasimaksekorralduse kehtivuse vaidlustamine
According to Article 14(3) in Part II of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement, EFTA States have to implement recovery decisions without delay.
Kooskõlas järelevalve- ja kohtulepingu protokolli nr 3 II osa artikli 14 lõikega 3 peavad EFTA riigid tagasinõudmisotsused viivitamata rakendama.
Recovery takes place according to the procedures available under national law, provided they allow for immediate and effective execution of the recovery decision.
Tagasinõudmine toimub liikmesriigi õigusaktide kohase menetluse alusel tingimusel, et see võimaldab kohest ja tõhusat tagasinõudmisotsuse täitmist.
Where a national procedural rule prevents immediate and/or effective recovery, the national court must leave this provision unapplied [88].
Kui mõni liikmesriigi menetlusnorm takistab kohest ja/või tõhusat tagasinõudmist, ei või liikmesriigi kohus sellist normi kohaldada [88].
The validity of recovery orders issued by national authorities to implement a recovery decision by the Authority may be challenged before a national court.
Liikmesriikide kohtutes võib vaidlustada tagasimaksekorraldusi, mille liikmesriikide ametiasutused on andnud välja järelevalveameti tagasinõudmisotsuse rakendamiseks.
The rules governing such actions are set out in detail in the Chapter of the EFTA Surveillance Authority State Aid Guidelines on recovery of unlawful and incompatible state aid [89], the main principles of which are summarised below.
Selliste hagide suhtes kohaldatavaid eeskirju kirjeldatakse üksikasjalikult EFTA järelevalveameti riigiabi suuniste peatükis ebaseadusliku ja kokkusobimatu riigiabi kohta, [89] mille peamised punktid on kokkuvõtlikult esitatud allpool.
In particular, national court actions cannot challenge the validity of the underlying decision of the Authority where the claimant could have challenged this decision directly before the EFTA Court [90].
Eelkõige ei saa liikmesriikide kohtutele esitatud hagides vaidlustada järelevalveameti otsuste kehtivust juhul, kui hageja oleks saanud asjaomast otsust vaidlustada otse EFTA Kohtus [90].
This also means that, where a challenge under Article 36 of the Surveillance and Court Agreement would have been possible, the national court may not suspend the execution of the recovery decision on grounds linked to the validity of the decision of the Authority [91].
See tähendab ka, et kui otsust oleks saanud vaidlustada järelevalve- ja kohtulepingu artikli 36 alusel, ei või liikmesriigi kohus tagasinõudmisotsuse rakendamist järelevalveameti otsuse kehtivusega seotud põhjustel peatada [91].
Where it is not clear that the claimant can bring an annulment action under Article 36 of the Surveillance and Court Agreement (e.g. because the measure was an aid scheme with a wide coverage for which the claimant may not be able to demonstrate an individual concern), the national court must in principle offer legal protection.
Liikmesriigi kohus peab põhimõtteliselt pakkuma õiguslikku kaitset juhul, kui ei ole ilmne, et hageja saab esitada järelevalve- ja kohtulepingu artikli 36 alusel hagi otsuse tühistamiseks (nt meede oli ulatuslik abikava ja hageja ei suuda näidata oma otsest seost sellega).
In those circumstances where the legal action concerns the validity and lawfulness of the Authority’s decision, the national judge should rely on the procedure laid down in Article 34 of the Surveillance and Court Agreement.
Kui hagi puudutab järelevalveameti mõne otsuse kehtivust ja seaduslikkust, peaks liikmesriigi kohus järgima järelevalve- ja kohtulepingu artiklis 34 ettenähtud korda.
In its assessment of all those conditions, the national court must respect any ruling of the EFTA Court on the lawfulness of the decision of the Authority or on an application for interim relief at EEA level [94].
Kõiki neid tingimusi hinnates peab liikmesriigi kohus toimima kooskõlas EFTA Kohtu mis tahes otsusega, mis käsitleb järelevalveameti asjaomase otsuse õiguspärasust või ajutiste meetmete võtmise taotlust EMP tasandil [94].
Damages for failure to implement a recovery decision
Tagasinõudmisotsuse rakendamata jätmisest tulenev kahju
Like violations of the standstill obligation, failure by the EFTA State authorities to comply with a recovery decision of the Authority under Article 14 in Part II of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement can, in the view of the Authority, give rise to damages claims under the EFTA Court’s case law [95].
Sarnaselt rakendamiskeelu rikkumisega võib kooskõlas EFTA Kohtu praktikaga kahjunõudeid esitada ka siis, kui liikmesriikide ametiasutused jätavad täitmata tagasinõudmisotsuse, mille järelevalveamet on järelevalve- ja kohtulepingu protokolli nr 3 II osa artikli 14 alusel vastu võtnud [95].
In the Authority’s view, the treatment of such damages claims mirrors the principles set out above as regards violations of the standstill obligation [96].
Järelevalveamet on seisukohal, et selliseid kahjunõudeid käsitletakse eespool seoses rakendamiskeelu rikkumisega kirjeldatud põhimõtete alusel [96].
This is because, (i) the EFTA State’s recovery obligation is aimed at protecting the same individual rights as the standstill obligation, and (ii) the Authority’s recovery decisions do not leave national authorities any discretion; breaches of the recovery obligation are thus in principle to be regarded as sufficiently serious.
Nimelt on i) EFTA riigi tagasinõudmiskohustuse ja rakendamiskeelu eesmärk üksikisikute samade õiguste kaitse ning ii) järelevalveameti tagasinõudmisotsused ei jäta riikide ametiasutustele mingit kaalutlusõigust ja seepärast tuleb tagasinõudmiskohustuse rikkumist põhimõtteliselt pidada piisavalt tõsiseks.
Consequently, the success of a damages claim for non-implementation of the Authority’s recovery decision will again depend on whether the claimant can demonstrate that he suffered loss directly as a result of the delayed recovery [97].
Järelikult sõltub ka järelevalveameti tagasinõudmisotsuse rakendamata jätmise tõttu esitatud kahjunõude rahuldamine sellest, kas hageja suudab näidata, et tema kantud kahju tuleneb otseselt tagasimaksmise hilinemisest [97].
Procedural rules and legal standing before national courts
Menetlusnormid ja liikmesriikide kohtutele hagi esitamise õigus
National courts are obliged to give effect to the standstill obligation and protect the rights of individuals against unlawful state aid.
Liikmesriikide kohtud peavad järgima rakendamiskeeldu ning kaitsma üksikisikute õigusi ebaseadusliku riigiabi korral.
In principle, national procedural rules apply to such proceedings [98].
Põhimõtteliselt kohaldatakse selliste menetluste suhtes liikmesriigi menetlusnorme [98].
However the application of national law in these circumstances is subject to two essential conditions:
Liikmesriigi õiguse kohaldamisel nendes olukordades lähtutakse siiski kahest väga olulisest tingimusest:
national procedural rules applying to claims under Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement may not be less favourable than those governing claims under domestic law (principle of equivalence) [99]; and
järelevalve- ja kohtulepingu protokolli nr 3 I osa artikli 1 lõike 3 alusel esitatud nõuete suhtes kohaldatavad liikmesriigi menetlusreeglid peavad olema vähemalt sama soodsad kui liikmesriigi õiguse alusel esitatud nõuete suhtes kohaldatavad normid (võrdväärsuse põhimõte) [99] ning
national procedural rules may not render excessively difficult or practically impossible the exercise of the rights conferred by EEA law (principle of effectiveness) [100].
liikmesriigi menetlusnormid ei tohi muuta EMP õigusega antud õiguste kasutamist ülemäära keeruliseks ega praktikas võimatuks (tõhususe põhimõte) [100].
More generally, national courts must leave national procedural rules unapplied if doing otherwise would violate the principles set out in paragraph 67.
Üldisemalt peavad liikmesriikide kohtud jätma liikmesriigi menetlusnormid kohaldamata, kui nende kohaldamine rikuks eespool punktis 67 kirjeldatud põhimõtteid.
Legal standing
Hagi esitamise õigus
The principle of effectiveness has a direct impact on the standing of possible claimants before national courts under Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement.
Tõhususe põhimõte mõjutab otseselt võimalike hagejate õigusi liikmesriikide kohtutes kooskõlas järelevalve- ja kohtulepingu protokolli nr 3 I osa artikli 1 lõikega 3.
In this respect, EEA law requires that national rules on legal standing do not undermine the right to effective judicial protection [101].
Sellega seoses nõutakse EMP õiguses, et hagi esitamise õiguse suhtes kohaldatavad liikmesriigi õigusnormid ei tohi kahjustada õigust tõhusale kohtulikule kaitsele [101].
National rules cannot therefore limit legal standing only to the competitors of the beneficiary [102].
Liikmesriigi õigusnormid ei saa seetõttu anda hagi esitamise õigust ainult abisaaja konkurentidele [102].
Third parties who are not affected by the distortion of competition resulting from the aid measure can also have a sufficient legal interest of a different character (as has been recognised in tax cases) in bringing proceedings before a national court [103].
Ka kolmandatel isikutel, keda abimeetmest tulenev konkurentsi moonutamine ei mõjuta, võib olla teistsugune piisav huvi (nagu täheldatud maksuasjades) hagi esitamiseks liikmesriigi kohtule [103].
Standing issues in tax cases
Hagi esitamise õigus maksuasjade puhul
The case law cited above is particularly relevant for state aid granted in the form of exemptions from taxes and other financial liabilities.
Eespool viidatud kohtupraktika on eriti oluline riigiabi puhul, mis seisneb maksudest ja muudest finantskohustusest vabastamises.
In such cases, persons who do not benefit from the same exemption may challenge their own tax burden based on Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement [104].
Sellistes asjades vaidlustavad isikud, kelle suhtes sama maksuvabastust ei kohaldata, järelevalve- ja kohtulepingu protokolli nr 3 I osa artikli 1 lõike 3 alusel oma maksukoormuse [104].
If exemptions have been granted from general taxes, the above criteria are usually not met.
Üldistest maksudest vabastamise puhul ei ole eespool esitatud kriteeriumid tavaliselt täidetud.
An undertaking liable to pay such taxes therefore cannot generally claim that someone else’s tax exemption is unlawful under Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement [107].
Ettevõtja, kes peab selliseid makse maksma, ei saa seepärast üldjuhul väita, et kellegi teise maksuvabastus on järelevalve- ja kohtulepingu protokolli nr 3 I osa artikli 1 lõike 3 kohaselt ebaseaduslik [107].
It also results from settled case law of the European Court of Justice that extending an illegal tax exemption to the claimant is no appropriate remedy for breaches of Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement.
Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt ei ole ebaseadusliku maksuvabastuse laiendamine ka hageja suhtes järelevalve- ja kohtulepingu protokolli nr 3 I osa artikli 1 lõike 3 rikkumise puhul kohane lahendus.
Such a measure would not eliminate the anticompetitive effects of unlawful aid, but on the contrary, strengthen them [108].
See meede ei kõrvaldaks ebaseadusliku abi konkurentsivastast mõju, vaid hoopis suurendaks seda [108].
Gathering evidence
Tõendite kogumine
The principle of effectiveness can also influence the process of gathering evidence.
Tõhususe põhimõte võib mõjutada ka tõendite kogumise protsessi.
For example, where the burden of proof as regards a particular claim makes it impossible or excessively difficult for a claimant to substantiate its claim (e.g. because the necessary documentary evidence is not in its possession), the national court is required to use all means available under national procedural law to give the claimant access to this evidence.
Kui näiteks teatava nõude suhtes teeb tõendamiskohustus nõude põhjendamise hageja jaoks võimatuks või ülemäära raskeks (nt seetõttu, et tema valduses ei ole vajalikke dokumente), peab liikmesriigi kohus kasutama kõiki liikmesriigi menetlusõiguses olemasolevaid vahendeid, et tagada hagejale juurdepääs asjakohastele tõenditele.
This can include, where provided for under national law, the obligation for the national court to order the defendant or a third party to make the necessary documents available to the claimant [109].
Kui liikmesriigi õigus seda ette näeb, võib see hõlmata liikmesriigi kohtu kohustust nõuda, et kostja või kolmas isik teeks vajalikud dokumendid hageja jaoks kättesaadavaks [109].
THE EFTA SURVEILLANCE AUTHORITY’S SUPPORT FOR NATIONAL COURTS
EFTA JÄRELEVALVEAMETI ABI LIIKMESRIIKIDE KOHTUTELE
Article 3 of the EEA Agreement, which is modelled on Article 10 of the EC Treaty, places an obligation on the Contracting Parties to take all appropriate measures to ensure fulfilment of the obligations arising out of the EEA Agreement and to facilitate co-operation within its framework [110].
EMP lepingu artikkel 3, mis on sõnastatud EÜ asutamislepingu artikli 10 eeskujul, kohustab lepinguosalisi võtma kõiki asjakohaseid üld- või erimeetmeid, et kindlustada EMP lepingust tulenevate kohustuste täitmine ning aidata kaasa lepingu raames toimuvale koostööle [110].
Based on case law of the European Court of Justice, Article 10 of the EC Treaty implies that the European Commission must assist national courts when they apply Community law [111].
Euroopa Kohtu praktika kohaselt nähakse EÜ artikliga 10 ette, et Euroopa Komisjon peab aitama liikmesriikide kohtuid ühenduse õiguse kohaldamisel [111].
Conversely, national courts may be obliged to assist the European Commission in the fulfilment of its tasks [112].
Samuti võib liikmesriikide kohtuid kohustada abistama Euroopa Komisjoni selle ülesannete täitmisel [112].
The Authority considers that it is under similar obligations of sincere cooperation vis-à-vis national courts of the EFTA States, by virtue of the corresponding Article 3 of the EEA Agreement and Article 2 of the Surveillance and Court Agreement.
Järelevalveamet on seisukohal, et tal on vastavalt EMP lepingu artikli 3 ning järelevalve- ja kohtulepingu artikli 2 alusel sarnane kohustus teha EFTA riikide kohtutega lojaalset koostööd.
Given the key role which national courts play in the enforcement of the state aid rules, the Authority is committed to helping national courts where the latter find such assistance necessary for their decision on a pending case.
Arvestades liikmesriikide kohtute keskset rolli riigiabi eeskirjade täitmise tagamisel, püüab järelevalveamet liikmesriikide kohtuid aidata, kui need leiavad, et selline abi on menetletavas kohtuasjas otsuse tegemiseks vajalik.
Whilst the previous Chapter of the EFTA Surveillance Authority’s State Aid Guidelines on co-operation between national courts and the Authority in the state aid field [113] already offered national courts the possibility to ask the Authority for assistance, this possibility has not been used regularly by national courts.
Ehkki juba EFTA järelevalveameti riigiabi suuniste peatükis „Liikmesriikide kohtute ja EFTA järelevalveameti vaheline koostöö riigiabi valdkonnas” [113] pakuti liikmesriikide kohtutele võimalust paluda järelevalveametilt abi, ei ole kohtud seda võimalust korrapäraselt kasutanud.
The Authority therefore wishes to make a fresh attempt at establishing closer cooperation with national courts by providing more practical and user-friendly support mechanisms.
Seetõttu soovib järelevalveamet teha uue katse tihedamaks koostööks liikmesriikide kohtutega, pakkudes praktilisemat ja kasutajasõbralikumat tuge.