natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For this purpose, environmental regulation can be a useful instrument to increase the burden on the polluter.
Sel eesmärgil võivad keskkonnanormid olla kasulik vahend saastaja koorma suurendamiseks.
Respect for the PPP ensures, in theory, that the market failure linked to negative externalities will be rectified.
Põhimõtte „saastaja maksab” järgimine peaks teoreetiliselt tähendama, et negatiivse välismõjuga seotud turutõrge kõrvaldatakse.
Consequently, if the PPP were fully implemented, further government intervention would not be necessary to ensure a market-efficient outcome.
Seega, kui põhimõtet „saastaja maksab” rakendataks täielikult, puuduks vajadus täiendava riigipoolse sekkumise järele, et tagada turu tõhus toimimine.
The PPP remains the main rule and State aid is in fact a second-best option.
Niisiis jääb põhimõte „saastaja maksab” peamiseks vahendiks ja riigiabi on üksnes paremuselt teine valik.
Using State aid in the context of the PPP would relieve the polluter of the burden of paying the cost of its pollution.
Põhimõtte „saastaja maksab” rakendamise korral riigiabi kasutamine tähendaks, et saastaja ei peaks maksma oma saastega seotud kulusid.
Therefore, State aid may not be an appropriate instrument in such cases.
Seetõttu ei pruugi riigiabi sellisel juhul olla asjakohane vahend.
However, on account, in particular, of incomplete implementation of the PPP, the existing level of environmental protection is often considered to be unsatisfactory for the following reasons:
Kuid eelkõige põhimõtte „saastaja maksab” puuduliku rakendamise tõttu peetakse keskkonnakaitse tegelikku taset tihti ebarahuldavaks järgmistel põhjustel:
first, the exact cost of pollution is not easy to establish.
esiteks ei ole kerge kindlaks määrata täpset saastekulu.
It is technically complicated to calculate the extra costs for society for all types of production, and it may sometimes be inefficient to take account of the fact that different producers have different levels of pollution if the associated administrative costs are very high.
Tehniliselt on keeruline välja arvutada igat liiki tootmise poolt ühiskonnale tekitatavat täpset kulu ja juhul, kui sellega seotud halduskulud on väga suured, võib olla ebaökonoomne arvestada tõsiasja, et erinevate tootjate tekitatava saaste tase on erinev.
Different sensitivities towards changes in consumer prices (price elasticity) also play a role.
Erinev tundlikkus tarbijahindade muutumise suhtes (hinnapaindlikkus) mängib samuti rolli.
Furthermore, the valuation of the cost of pollution can differ among individuals and societies, depending on societal choices as regards, for instance, the effect of current policies on future generations.
Lisaks sellele hindavad erinevad üksikisikud ja ühiskonnad saastekulusid erinevalt, olenevalt ühiskonnas tehtud valikutest näiteks seoses sellega, kuidas olemasolev poliitika mõjutab tulevasi põlvkondi.
In addition, some costs are difficult to express without some uncertainty in monetary terms, such as shorter life expectancy or environmental damage.
Lisaks sellele on teatavaid kulusid, näiteks lühem eluiga või keskkonnakahjustus, raske rahaliselt kindlalt väljendada.
There will therefore always be a degree of uncertainty involved in calculating the costs of pollution;
Seetõttu säilib saastekulude arvutamisel alati teatav ebaselgus;
second, raising the price of a series of (industrial) products too abruptly in order to internalise the cost of pollution may act as an external shock and create disturbances in the economy.
teiseks võib mitmete (tööstus)toodete hindade kiire tõstmine selleks, et need sisaldaksid saastekulusid, põhjustada välisšoki ja kaasa tuua häireid majanduses.
Governments may therefore consider it more desirable to progress with moderation towards integrating the full price of pollution into certain production processes.
Seetõttu võivad riigid pidada soovitavaks, et kõikide saastekulude integreerimisel teatavatesse toomisprotsessidesse toimuks muutus mõõdukas tempos.
In the context of an unsatisfactory level of environmental protection, State aid, although it does not resolve all the above-mentioned problems, may provide positive incentives for undertakings to carry out activities or make investments which are not mandatory and would otherwise not be undertaken by profit-seeking companies.
Kuigi sellega ei lahendata kõiki eespool nimetatud probleeme, võib riigiabi anda ebarahuldava keskkonnakaitse puhul ettevõtjatele positiivse stiimuli sooritada tegevusi või teostada investeeringuid, mis ei ole kohustuslikud ja mida kasumit taotlevad ettevõtjad tavaliselt ette ei võtaks.
In addition, State aid may be an appropriate instrument to enable EFTA States to adopt national environmental regulation going beyond Community standards, by lowering the burden on the undertakings most affected by that regulation, and thus making the regulation possible.
Lisaks sellele võib riigiabi olla sobilik vahend, mis võimaldab EFTA riikidel vastu võtta riiklikud keskkonnanormid, mis on ühenduse normatiividest rangemad, vähendades nende ettevõtjate koormat, keda nimetatud normid kõige rohkem mõjutavad, ja muutes seega normide vastuvõtmise võimalikuks.
State aid for environmental protection must result in the recipient of the aid changing its behaviour so that the level of environmental protection will be higher than if the aid had not been granted.
Keskkonnakaitseks antava riigiabi tulemusel peab abisaaja muutma oma käitumist nii, et keskkonnakaitse oleks parem võrreldes olukorraga, kui abi ei oleks antud.
However, investments which increase the level of environmental protection may at the same time increase revenues [12] and/or decrease costs [13] and thus be economically attractive in their own right.
Siiski võivad keskkonnakaitse parandamiseks tehtud investeeringud suurendada samal ajal tulusid [12] ja/või vähendada kulusid [13] ning olla seega iseenesest majanduslikus mõttes atraktiivsed.
Therefore, it needs to be verified that the investment concerned would not have been undertaken without any State aid.
Seetõttu tuleb kontrollida, et asjaomast investeeringut ei oleks tehtud ilma riigiabita.
The objective is to be sure that undertakings would not, without the aid, engage in the same activity because of its intrinsic benefits.
Eesmärk on tagada, et ilma abita ei tegeleks ettevõtjad sama tegevusega põhjusel, et sellega kaasneksid teatavad kasud.
The incentive effect is identified through counterfactual analysis, comparing the levels of intended activity with aid and without aid.
Ergutav mõju määratakse kindlaks võrdlusolukorra analüüsi põhjal, milles võrreldakse kavandatava tegevuse ulatust koos abiga ja ilma abita.
Correct identification of the counterfactual scenario is key to determining whether or not State aid has an incentive effect.
Võrdlusolukorra analüüsi nõuetekohane tegemine on olulise tähtsusega selle üle otsustamisel, kas riigiabil on ergutav mõju.
It is also essential for the calculation of the extra investment or production costs incurred to achieve the higher level of environmental protection.
See on olulise tähtsusega ka juhul, kui arvutatakse tekkivaid lisakulusid investeeringu või tootmise puhul, mille eesmärk on saavutada parem keskkonnakaitse.
Investment may be necessary in order to meet mandatory Community standards.
Investeering võib olla vajalikud, et järgida kohustuslikke ühenduse normatiive.
Since the company would have to comply with those standards in any event, State aid to meet mandatory Community standards that are already in force cannot be justified.
Et ettevõtja peab igal juhul täitma kõnealuseid kohustusi, ei ole juba kehtivate kohustuslike ühenduse normatiivide järgimisel riigiabi õigustatud.
Aid is considered to be proportional only if the same result could not be achieved with less aid.
Abi peetakse proportsionaalseks ainult juhul, kui sama tulemust ei ole võimalik saavutada väiksema abiga.
In addition, proportionality may also depend on the degree of selectivity of a measure.
Lisaks sellele võib proportsionaalsus sõltuda ka abimeetme selektiivsuse määrast.
In particular, the aid amount must be limited to the minimum needed to achieve the environmental protection sought.
Eelkõige peab abisumma piirduma minimaalse vajalikuga, et saavutada soovitud tase keskkonnakaitses.
Therefore, eligible costs for investment aid are based on the notion of the extra (net) cost necessary to meet the environmental objectives.
Seetõttu arvutatakse investeerimisabi abikõlblikud kulud keskkonnaalaste eesmärkide saavutamise seisukohast vältimatute täiendavate (neto)kulude põhjal.
This concept implies that, in order to establish how much aid can be granted, all the economic benefits which the investment gives the company must in principle be subtracted from the additional investment costs.
See tähendab, et põhimõtteliselt tuleb investeeringute lisakuludest maha arvata kõik majanduslikud eelised, mida ettevõtja saab investeeringust, et kindlaks määrata, kui suurt abi võib anda.
However, it is difficult to fully take into account all economic benefits which a company will derive from an additional investment.
Siiski on keeruline täielikult arvesse võtta kõiki majanduslikke eeliseid, mida ettevõtja saab täiendavast investeeringust.
For example, according to the methodology for calculating eligible costs set out in points 80 to 84, operating benefits are not taken into account beyond a certain initial period following the investment.
Näiteks ei võeta vastavalt punktides 80–84 sätestatud abikõlblike kulude arvutamise metoodikale arvesse tegevustulusid pärast teatavat investeeringu sooritamisele järgnevat esialgset ajavahemikku.
Likewise, certain kinds of benefits which are not always easy to measure — such as the “green image” enhanced by an environmental investment — are not taken into account in this context either.
Samamoodi ei võeta selles küsimuses arvesse teatavaid eeliseid, mida ei ole alati kerge mõõta, näiteks keskkonnaalase investeeringuga paranenud roheline maine.
Consequently, in order for the aid to be proportionate, the Authority considers that the aid amount must normally be less than the eligible investment costs, see Annex.
Seetõttu on järelevalveamet arvamusel, et selleks, et abi oleks proportsionaalne, peab abisumma olema tavaliselt väiksem kui abikõlblikud investeerimiskulud (vt lisa).
It is only in cases where investment aid is granted in a genuinely competitive bidding process on the basis of clear, transparent and non discriminatory criteria — effectively ensuring that the aid is limited to the minimum necessary for achieving the environmental gain — that the aid amount may reach 100 % of the eligible investment cost.
Ainult juhul, kui investeerimisabi antakse tõeliselt konkureeriva pakkumismenetluse raames ning võttes aluseks selged, läbipaistvad ja mittediskrimineerivad kriteeriumid, mis tagavad tõhusalt, et abi piirdub minimaalselt vajaliku summaga selleks, et saavutada keskkonnakasu, võib abi summa olla kuni 100 % abikõlblikest investeerimiskuludest.
This is because under such circumstances it can be assumed that the respective bids reflect all possible benefits that might flow from the additional investment.
Seda seetõttu, et sellistel asjaoludel võib eeldada, et erinevad pakkumised peegeldavad kõiki võimalikke eeliseid, mis võivad täiendavast investeeringust tuleneda.
Moreover, for some measures, it is not possible to calculate the amount of aid on the basis of the extra costs; this is the case for aid in the form of environmental tax exemptions or reductions and aid in the form of tradable permit schemes.
Teatavate meetmete puhul ei ole võimalik abisummat arvutada lisakulude põhjal; see kehtib juhul, kui abi antakse keskkonnamaksust vabastuse või selle vähendamise näol või kaubeldavate lubade süsteemi abil.
In those cases, proportionality has to be ensured through conditions and criteria for granting the exemptions and reductions, which ensure that the beneficiary does not receive excessive advantages, and that the selectivity of the measure is limited to the strict minimum.
Sellisel juhul tuleb tagada proportsionaalsus vabastuste ja vähenduste määramise tingimuste ja kriteeriumide abil, mis tagavad, et abisaaja ei saa ülemääraseid eeliseid ja et meetme selektiivsus on rangelt piiratud miinimumiga.
The cost of achieving environmental protection is often higher for small and medium-sized enterprises in relative terms compared to the size of their activity.
Tihti on väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate puhul soovitud keskkonnakaitse saavutamise kulu suhtelises arvestuses suurem võrreldes nende tegevuse suurusega.
In addition, the ability of small and medium-sized enterprises to bear such costs is often restricted by capital market imperfections.
Lisaks sellele piiravad väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate võimet kõnealuste kulude kandmisel tihti kapitalituru puudujäägid.
For this reason, and in view of the reduced risk of serious distortions of competition when the beneficiary is a small or medium-sized enterprise, a bonus can be justified for such enterprises for some types of aid.
Sel põhjusel võib väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate puhul olla õigustatud lisatoetuse andmine teatavat liiki abi puhul, arvestades, et juhul, kui abisaaja on väikese või keskmise suurusega ettevõtja, on konkurentsi tõsise moonutuse oht väike.
In addition, EFTA States are encouraged to ensure cost-effectiveness in achieving environmental benefits, for example by choosing measures for which the external costs avoided are significant in relation to the amount of aid.
Lisaks sellele julgustatakse EFTA riike tagama keskkonnakasu saavutamisel kulutasuvus, näiteks valima meetmeid, mille puhul välditud väliskulud on märkimisväärsed võrreldes abi summaga.
However, since there is no direct link between the external costs avoided and the cost incurred by the undertaking, only in exceptional cases may external costs avoided be used as a basis to determine State aid amounts.
Kuid et välditud väliskulude ja ettevõtja tehtud kulutuste vahel otsene seos puudub, võib välditud väliskulusid kasutada riigiabi summa määramise alusena ainult erandjuhtudel.
Normally, in order to ensure an adequate incentive for the undertaking to change its behaviour, the aid amount must be linked directly to the cost borne by the undertaking.
Selleks et tagada ettevõtjale piisav stiimul oma käitumise muutmiseks, peab abisumma olema otseselt seotud ettevõtja tehtud kuludega.
Negative effects of environmental aid must be limited so that the overall balance is positive
Keskkonnakaitseks antava abi negatiivset mõju tuleb piirata nii, et kogumõju oleks positiivne
If environmental State aid measures are well targeted to counterweigh only the actual extra costs linked to a higher level of environmental protection, the risk that the aid will unduly distort competition is normally rather limited.
Kui riigiabi meetmed keskkonna valdkonnas on hästi suunatud, nii et nendega kaetakse ainult tegelikud lisakulud, mis on vajalikud paremaks keskkonnakaitseks, on risk, et riigiabi moonutab põhjendamatult konkurentsi, tavaliselt suhteliselt piiratud.
Consequently, it is crucial that environmental State aid measures are well targeted.
Seetõttu on olulise tähtsusega, et keskkonnakaitseks antava riigiabi meetmed on hästi suunatud.
In cases where aid is not necessary or proportionate to achieve its intended objective it will harm competition.
Juhul kui abi ei ole vajalik või proportsionaalne kavatsetud eesmärgi saavutamiseks, kahjustab see konkurentsi.
This may in particular be the case if aid leads to:
See võib eelkõige juhtuda siis, kui abi tulemusel:
maintaining inefficient firms afloat;
hoitakse tegevuses ebatõhusaid ettevõtjaid;
distorting dynamic incentives/crowding out;
moonutatakse dünaamilisi stiimuleid/väljatõrjumist;
creating market power or exclusionary practices;
luuakse turujõud või välistavad praktikad;
artificially altering trade flows or the location of production.
muudetakse kunstlikult kaubavoogusid või tootmise asukohta.
In some cases, the purpose of the measure is to intervene in the functioning of the market with a view to favouring, to the overall benefit of the environment, certain environmentally friendly productions at the expense of other, more polluting ones.
Mõnel juhul on abi eesmärk sekkuda turu toimimisse, et soodustada keskkonna üldiseks hüvanguks teatavat keskkonnasäästlikku tootmist saastavama tootmise arvelt.
As a result of such measures, the producers of the environmentally friendly products concerned will be able to improve their market position in relation to competitors offering environmentally less beneficial products.
Selliste meetmete tulemusena suudavad asjaomaste keskkonnasäästlike toodete tootjad parandada oma turupositsiooni võrreldes nende konkurentide positsiooniga, kes pakuvad keskkonna seisukohast vähem soodsaid tooteid.
In such cases, the Authority will take into account the overall environmental effect of the measure when looking at its negative impact on the market position, and thus on the profits, of non-aided firms.
Sellisel juhul võtab järelevalveamet, analüüsides meetme negatiivset mõju abi mitte saanud ettevõtjate turupositsioonile ja seega kasumile, arvesse meetme üldist mõju keskkonnale.
The lower the expected environmental effect of the measure in question, the more important the verification of its effect on market shares and profits of competing products.
Mida väiksem on kõnealuse meetme oodatav keskkonnamõju, seda olulisem on kontrollida selle mõju turuosadele ja konkureerivate toodete kasumitele.
Implementing the balancing test: legal presumptions and need for more detailed assessment
Tasakaalustatuse kriteeriumi rakendamine: õiguslikud eeldused ja vajadus üksikasjalikuma hindamise järele
Without prejudice to Articles 4 to 7 of Part II of Protocol 3 to the Agreement between the EFTA States on the Establishment of a Surveillance Authority and Court of Justice (hereinafter referred to as “the Surveillance and Court Agreement”), the legal presumptions applied by the EFTA Surveillance Authority differ according to the type of State aid measure notified.
Ilma et see piiraks EFTA riikide vahelise järelevalveameti ja kohtu asutamist käsitleva lepingu (edaspidi „järelevalve- ja kohtuleping”) protokolli nr 3 II osa artiklite 4–7 kohaldamist, rakendab EFTA järelevalveamet teatatud riigiabimeetmete eri liikide puhul erinevat õiguslikku eeldust.
In Chapter 3 of these Guidelines, the Authority has identified a series of measures in respect of which it considers a priori that State aid will address a market failure hampering environmental protection or improve on the level of environmental protection.
Käesolevate suuniste 3. peatükis on järelevalveamet nimetanud mitmeid meetmeid, mille suhtes ta on arvamusel, et riigiabi on a priori suunatud keskkonnakaitset halvendavate turutõrgete kõrvaldamiseks või keskkonnakaitse parandamiseks.
The Authority also sets out a series of conditions and parameters, which are intended to ensure that State aid actually has an incentive effect, is proportionate and has a limited negative impact on competition and trade.
Lisaks sellele on järelevalveamet välja töötanud mitmed tingimused ja parameetrid, mille eesmärk on tagada, et riigiabil on ergutav mõju, abi on proportsionaalne ja selle negatiivne mõju konkurentsile ja kaubandusele on piiratud.
Chapter 3 thus contains parameters in respect of the aided activity, aid intensities and conditions attached to compatibility.
peatükk sisaldab seega parameetreid toetust saava tegevuse, abi osatähtsuse ja kokkusobivusega seotud tingimuste jaoks.
However, for aid amounts above certain thresholds as well as for certain specific situations, additional scrutiny is necessary, because of higher risks of distortion of competition and trade.
Kuid teatavate eriolukordade ja summade puhul, mis ületavad teatavat künnist, on täiendav kontroll vajalik, sest konkurentsi ja kaubanduse moonutamise risk on suurem.
The additional scrutiny will generally consist in further and more detailed factual analysis of the measure in accordance with Chapter 5.
Täiendav kontroll koosneb tavaliselt meetmega seotud asjaolude täiendavast ja üksikasjalikumast analüüsist kooskõlas 5. peatükiga.
These measures will be declared compatible if the balancing test pursuant to Chapter 5 results in an overall positive evaluation.
Meede loetakse kokkusobivaks, kui 5. peatükile vastava tasakaalustatuse kriteeriumi hindamise üleüldine tulemus on positiivne.
In the context of this analysis, no compatibility criteria will be presumed to be fulfilled at the outset.
Käesoleva analüüsi kontekstis eeldatakse alguses, et kokkusobivuse kriteerium ei ole täidetud.
Tax exemptions and reductions from environmental taxes will be subject only to the assessment laid down in Chapter 4 [14].
Keskkonnamaksu vähendusi ja sellest vabastusi hinnatakse ainult vastavalt 4. peatükis sätetele [14].
As a result of this detailed assessment, the Authority may approve the aid, declare it incompatible with the functioning of the EEA Agreement or take a compatibility decision subject to conditions.
Üksikasjaliku kontrolli tulemusel võib järelevalveamet abi heaks kiita, kuulutada selle EMP lepingu toimimisega kokkusobimatuks või võtta vastu kokkusobivust käsitleva otsuse, mis sisaldab teatavaid tingimusi.
Reasons for specific measures covered by these Guidelines
Käesolevate suuniste alla kuuluvate erimeetmete põhjendused
The Authority has identified a series of measures for which State aid may, under specific conditions, be compatible with Article 61(3)(c) of the EEA Agreement.
Järelevalveamet on kindlaks määranud terve rea meetmeid, mille puhul võib riigiabi teatavatel tingimustel olla kokkusobiv EMP lepingu artikli 61 lõike 3 punktiga c.
This type of aid provides individual incentives to companies to achieve higher environmental protection.
Kõnealune abi pakub ettevõtjatele konkreetseid stiimuleid saavutada parem keskkonnakaitse.
Normally, an undertaking does not have an incentive to go beyond mandatory standards if the cost of doing so exceeds the benefit for the undertaking.
Tavaliselt puudub ettevõtjal stiimul teha kohustuslikes normatiivides nõutust rohkem, kui sellega kaasnevad ettevõtja kulud ületavad kasu.
In such cases State aid may be granted to give an incentive to undertakings to improve environmental protection.
Sellisel juhul võib anda riigiabi, et luua ettevõtjatele stiimul parandada keskkonnakaitset.
In accordance with the Community objective to support eco-innovation, more favourable treatment can be accepted for eco-innovation projects that address the double market failure linked to the higher risks of innovation, coupled with the environmental aspect of the project.
Kooskõlas ühenduse eesmärgiga toetada keskkonnahoidlikku innovatsiooni, võib nõustuda soodsama kohtlemisega keskkonnahoidlike innovatsiooniprojektide puhul, mille eesmärk on kõrvaldada kahekordne turutõrge, mis tuleneb innovatsiooniga seotud suurematest riskidest, millele lisandub projekti keskkonnaalane aspekt.
Aid for eco-innovation thus aims to accelerate the market diffusion of eco-innovations.
Keskkonnahoidlikule innovatsioonile antava abi eesmärk on seega kiirendada keskkonnahoidliku innovatsiooni levitamist turul.
Aid for the acquisition of new transport vehicles which go beyond Community standards or which increase the level of environmental protection in the absence of Community standards
Abi selliste uute transpordivahendite omandamiseks, mille keskkonnanõuded on ühenduse normatiividest rangemad või mille kasutamine parandaks keskkonnakaitset ühenduse normatiivide puudumisel
Transport is responsible for a large share of overall greenhouse gas emissions (approximately 30 %), as well as for local pollution by dust, particulates, NOx and SOx.
Transpordist johtub oluline osa üldistest kasvuhoonegaaside heitkogustest (ligikaudu 30 %) ning kohalikust saastest tolmu, tahkete osakeste, NOX- ja SOX-heidete näol.
Hence, it is important to encourage clean modes of transport, both in order to fight global climate change and in order to reduce local pollution, in particular in cities.
Seetõttu on oluline soodustada eelkõige linnades puhtaid transpordiviise, seda nii kliimamuutusega võitlemiseks kui ka kohaliku saaste vähendamiseks.