natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Article 8(3) of the Agreement provides that ‘unless otherwise specified, the provisions of this Agreement shall apply only to: (a) products falling within Chapters 25 to 97 of the Harmonized Commodity Description and Coding System, excluding the products listed in Protocol 2; (b) products specified in Protocol 3, subject to the specific arrangements set out in that Protocol’.
Lepingu artikli 8 lõikes 3 on sätestatud, et „kui ei ole sätestatud teisiti, kohaldatakse käesoleva lepingu sätteid üksnes toodete suhtes, mis: a) kuuluvad kaupade kirjeldamise ja kodeerimise harmoneeritud süsteemi rubriikidesse 25–97, välja arvatud protokollis nr 2 loetletud tooted; b) on kindlaks määratud protokollis nr 3 vastavalt selles sätestatud erikorrale.”
Agricultural products, in so far as they do not fall under Chapters 25 to 97 of the Harmonized Commodity Description and Coding System or are specified in Protocol 3, fall outside the scope of application of the EEA Agreement.
Põllumajandustooted, mis ei kuulu kaupade kirjeldamise ja kodeerimise harmoneeritud süsteemi rubriikidesse 25–97 ega ole esitatud protokollis nr 3, ei kuulu EMP lepingu kohaldamisalasse.
the reduction of the guarantee premium is applied during a maximum period of two years following the granting of the guarantee. If the duration of the underlying loan exceeds two years, EFTA States may apply for an additional maximum period of eight years the safe-harbour premiums set out in the Annex without reduction.
garantiipreemia vähendamist kohaldatakse maksimaalselt kahe aasta jooksul alates garantii andmisest; kui garantii aluseks oleva laenu kestus ületab kahte aastat, võib EFTA riik täiendava kuni kaheksa aastase perioodi jooksul vähenduseta kohaldada lisas esitatud „safe-harbour” preemiaid.
No 191/09/COL
nr 191/09/COL,
amending, for the seventieth time, the procedural and substantive rules in the field of State aid by introducing a new chapter on the treatment of impaired assets in the EEA banking sector
millega seitsmekümnendat korda muudetakse riigiabi käsitlevaid menetlus- ja sisulisi eeskirju, lisades uue peatüki langenud väärtusega varade käsitlemise kohta Euroopa Majanduspiirkonna pangandussektoris
THE EFTA SURVEILLANCE AUTHORITY [1], HAVING REGARD to the Agreement on the European Economic Area [2], in particular to Articles 61 to 63 thereof and Protocol 26 thereto, HAVING REGARD to the Agreement between the EFTA States on the Establishment of a Surveillance Authority and a Court of Justice [3], in particular to Article 24 and Article 5(2)(b) thereof, WHEREAS under Article 24 of the Surveillance and Court Agreement, the Authority shall give effect to the provisions of the EEA Agreement concerning State aid,
EFTA JÄRELEVALVEAMET, [1]VÕTTES ARVESSE Euroopa Majanduspiirkonna lepingut, [2] eriti selle artikleid 61–63 ja protokolli nr 26, VÕTTES ARVESSE EFTA riikide vahelist järelevalveameti ja kohtu asutamist käsitlevat lepingut, [3] eriti selle artiklit 24 ja artikli 5 lõike 2 punkti b, ARVESTADES, et järelevalve- ja kohtulepingu artikli 24 kohaselt jõustab järelevalveamet EMP lepingu riigiabi käsitlevad sätted,
WHEREAS under Article 5(2)(b) of the Surveillance and Court Agreement, the Authority shall issue notices or guidelines on matters dealt with in the EEA Agreement, if that Agreement or the Surveillance and Court Agreement expressly so provides or if the Authority considers it necessary,
ARVESTADES, et järelevalve- ja kohtulepingu artikli 5 lõike 2 punkti b kohaselt avaldab järelevalveamet teateid või suuniseid küsimuste kohta, mida EMP leping käsitleb, kui see on sätestatud kõnealuses lepingus või järelevalve- ja kohtulepingus või kui järelevalveamet seda vajalikuks peab,
RECALLING the Procedural and Substantive Rules in the Field of State Aid adopted on 19 January 1994 by the Authority [4], WHEREAS, on 25 February 2009, the Commission of the European Communities (hereinafter EC Commission) adopted a Communication on the treatment of impaired assets in the Community banking sector [5],WHEREAS this Communication is also of relevance for the European Economic Area,
MEENUTADES riigiabi käsitlevaid menetlus- ja sisulisi eeskirju, mille järelevalveamet kiitis heaks 19. jaanuaril 1994, [4]ARVESTADES, et 25. veebruaril 2009 võttis Euroopa Ühenduste Komisjon (edaspidi „Euroopa Komisjon”) vastu teatise langenud väärtusega varade käsitlemise kohta ühenduse pangandussektoris, [5]ARVESTADES, et kõnealune teatis on oluline ka Euroopa Majanduspiirkonna jaoks,
WHEREAS, according to point II under the heading ‘GENERAL’ at the end of Annex XV to the EEA Agreement, the Authority, after consultation with the Commission, is to adopt acts corresponding to those adopted by the European Commission,
ARVESTADES, et EMP lepingu XV lisa lõpus oleva peatüki „ÜLDIST” punkti II kohaselt peab järelevalveamet pärast komisjoniga konsulteerimist vastu võtma Euroopa Komisjoni poolt vastu võetud õigusaktidega kooskõlas olevaid õigusakte,
HAVING consulted the European Commission,
OLLES KONSULTEERINUD Euroopa Komisjoniga,
RECALLING that the Authority has consulted the EFTA States on the subject by letter dated 9 April 2009,
MEENUTADES, et järelevalveamet on kõnealuses küsimuses konsulteerinud EFTA riikidega 9. aprilli 2009. aasta kirja kaudu,
The State Aid Guidelines shall be amended by introducing a new Chapter on the treatment of impaired assets in the EEA banking sector.
Riigiabi suuniseid muudetakse, lisades uue peatüki langenud väärtusega varade käsitlemise kohta EMP pangandussektoris.
The new chapter is annexed to this Decision.
Uus peatükk on lisatud käesolevale otsusele.
Guidelines on the application and interpretation of Articles 61 and 62 of the EEA Agreement and Article 1 of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement, adopted and issued by the Authority on 19 January 1994, published in the Official Journal of the European Union (hereinafter referred to as ‘OJ’) L 231, 3.9.1994, p. 1 and the EEA Supplement No 32 of 3.9.1994, p. 1.
Järelevalveameti suunised EMP lepingu artiklite 61 ja 62 ning järelevalve- ja kohtulepingu protokolli nr 3 artikli 1 kohaldamise ja tõlgendamise kohta, mille järelevalveamet võttis vastu ja avaldas 19. jaanuaril 1994. Avaldatud Euroopa Ühenduste Teatajas (edaspidi „EÜT”) L 231, 3.9.1994, lk 1 , ja EMP kaasandes nr 32, 3.9.1994, lk 1.
The Guidelines were last amended on 22 April 2009. Hereinafter referred to as ‘the State Aid Guidelines’.
Suuniseid (edaspidi „riigiabi suunised”) muudeti viimati 22. aprillil 2009.
The updated version of the State Aid Guidelines is published on the Authority’s website: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/
Riigiabi suuniste ajakohastatud versioon on avaldatud järelevalveameti veebisaidil: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/
Published in OJ C 72, 26.3.2009, p. 1.
ELT C 72, 26.3.2009, lk 1.
THE TREATMENT OF IMPAIRED ASSETS IN THE EEA BANKING SECTOR [1]1.
LANGENUD VÄÄRTUSEGA VARADE KÄSITLEMINE EMP PANGANDUSSEKTORIS [1]
Since mid-2007, the functioning of wholesale credit markets has been severely disrupted.
Hulgilaenuturgude toimimine on 2007. aasta keskpaigast alates olnud tugevalt häiritud.
The result has been a drying up of liquidity in the banking sector and a reluctance of banks to lend to each other and to the broader economy.
Selle tulemuseks on olnud pangandussektori likviidsuse kokkukuivamine ja pankade soovimatus üksteisele ja ettevõtjatele laiemalt laenu anda.
As the disruption of credit markets has intensified over the past 18 months, the financial crisis has intensified and the global economy has entered a severe recession.
Laenuturu olukorra halvenemine viimase 18 kuu jooksul on süvendanud finantskriisi ning maailmamajandust on tabanud ränk langus.
It is difficult to envisage a resolution of the financial crisis and a recovery in the global economy without assured stability in the banking sector and the broader financial system.
Finantskriisi lahendust ja maailmamajanduse taastumist on raske ette kujutada ilma pangandussektori ja laiema finantssüsteemi stabiilsuse tagamiseta.
Only then will investor confidence return and banks resume their normal lending behaviour.
Ainult siis taastub investorite usaldus ning pangad alustavad taas laenuandmist.
Accordingly, EEA States have put measures in place to support the stability of their banking sectors and underpin lending, such as the injection of new capital using public funds and the provision of government guarantees for bank borrowing.
Seetõttu on EMP riigid võtnud meetmeid oma pangandussektori stabiilsuse ning laenuandmise toetamiseks. Meetmed hõlmavad näiteks uue kapitali kaasamist riiklikest vahenditest ning valitsuse tagatisi pankade võetud laenudele.
Several EEA States have announced their intention to complement their existing support measures by providing some form of relief for impaired bank assets.
Mitu EMP riiki on teatanud kavatsusest täiendada oma olemasolevaid toetusmeetmeid, andes pankadele seoses väärtust kaotanud varadega teatavas vormis abi.
These announcements, in parallel with a similar initiative in the United States, have triggered a wider debate within the EEA on the merits of asset relief as a government support measure for banks.
Kõnealused teated koos Ameerika Ühendriikide sarnase algatusega on käivitanud EMPs laiema debati selle üle, kas selliste valitsuse toetusmeetmete vormis abi andmine pankadele on põhjendatud.
In the context of that debate, the Communication from the European Commission that corresponds to this Chapter of the EFTA Surveillance Authority’s State Aid Guidelines has been prepared by the European Commission services, in consultation with the European Central Bank (ECB), and builds on the recommendations issued on 5 February 2009 by the Eurosystem (see Annex 1).
Seoses kõnealuse debatiga on Euroopa Komisjoni talitused koostöös Euroopa Keskpangaga koostanud teatise, mis on kooskõlas EFTA järelevalveameti riigiabi suuniste käesoleva peatükiga ning põhineb eurosüsteemi 5. veebruaril 2009 esitatud soovitustel (vt 1. lisa).
This Chapter focuses on issues to be addressed by EFTA States in considering, designing and implementing asset-relief measures.
Käesolevas peatükis keskendutakse küsimustele, mida EFTA riigid peavad langenud väärtusega varade suhtes võetavate toetusmeetmete kaalumisel, kavandamisel ja rakendamisel arvestama.
At a general level, these issues include the rationale for asset relief as a measure to safeguard financial stability and underpin bank lending; the longer-term considerations of banking-sector viability and budgetary sustainability to be taken into account when considering asset-relief measures; and the need for a common and coordinated approach to asset relief within the EEA, notably to ensure a level playing field.
Üldises plaanis hõlmavad kõnealused küsimused finantsstabiilsuse kindlustamist ja laenuandmise toetamist käsitlevate meetmete põhimõtteid; pangandussektori elujõulisust käsitlevaid pikemaajalisi kaalutlusi ja eelarve jätkusuutlikkust, mida tuleb arvestada toetusmeetmete võtmisel; ning vajadust ühtse ja kooskõlastatud, kogu EMPd hõlmava lähenemisviisi järele, et langenud väärtusega varade toetusmeetmete võtmisel oleksid tagatud võrdsed tingimused.
In the context of such an EEA approach, this Chapter also offers more specific guidance on the application of State aid rules to asset relief, focusing on issues such as (i) transparency and disclosure requirements; (ii) burden sharing between the State, shareholders and creditors; (iii) aligning incentives for beneficiaries with public policy objectives; (iv) principles for designing asset-relief measures in terms of eligibility, valuation and management of impaired assets; and (v) the relationship between asset relief, other government support measures and the restructuring of banks.
Sellise kogu EMPd hõlmava lähenemisviisi raames antakse käesolevas peatükis ka konkreetsemaid juhiseid riigiabi eeskirjade kohaldamise kohta toetusmeetmete võtmisel langenud väärtusega varade suhtes, keskendudes sellistele küsimustele nagu i) läbipaistvuse ja avalikustamise nõuded; ii) vastutuse jagamine riigi, sidusrühmade ja võlausaldajate vahel; iii) toetusesaajatele tehtavate soodustuste ühtlustamine avaliku poliitika eesmärkidega; iv) toetusmeetmete kavandamisel kohaldatavad põhimõtted, mis käsitlevad langenud väärtusega varade abikõlblikkust, hindamist ja haldamist, ning v) varade suhtes kohaldatavate toetusmeetmete, muude riigi toetusmeetmete ja pankade ümberkorraldamise vaheline seos.
Asset relief as a measure to safeguard financial stability and underpin bank lending
Varade suhtes kohaldatavad toetusmeetmed kui finantsstabiilsuse kindlustamist ja laenuandmise toetamist käsitlevad meetmed
The immediate objectives of the EEA State rescue packages announced in 2008 are to safeguard financial stability and underpin the supply of credit to the real economy.
aastal EMP riikide välja kuulutatud päästepakettide esmane eesmärk on tagada finantsstabiilsus ja toetada laenuandmist reaalmajandusele.
It is too early to draw definitive conclusions on the effectiveness of the packages, but it is clear that they have averted the risk of financial meltdown and have supported the functioning of important inter-bank markets.
Praegu on liiga vara teha lõplikke järeldusi osutatud pakettide tõhususe kohta, kuid on selge, et tänu nendele on suudetud vältida finantssektori täielikku kokkuvarisemist ning on toetatud oluliste pankadevaheliste turgude toimimist.
On the other hand, the evolution in lending to the real economy since the announcement of the packages has been unfavourable, with recent statistics suggesting a sharp deceleration in credit growth [2].
Teisalt on reaalmajandusele suunatud laenamise areng toetuspakettide väljakuulutamise järel olnud ebasoodus, kuna värskeimate andmete kohaselt on laenuandmine teravalt vähenenud.
In many EEA States, reports of businesses being denied access to bank credit are now widespread and it would seem that the squeeze on credit goes beyond that justified by cyclical considerations.
Paljudes EMP riikides teatatakse massiliselt juhtumitest, kus ettevõtjad ei saa pangast laenu, ning tundub, et laenusaamise karmistumist ei ole võimalik enam seletada ainult tsükliliste muutustega.
A key reason identified for the insufficient flow of credit is uncertainty about the valuation and location of impaired assets, a source of problems in the banking sector since the beginning of the crisis.
Kõige olulisem ebapiisava krediidivoo põhjus on ebakindlus langenud väärtusega vara väärtuse ja asukoha suhtes, mis on tekitanud pangandussektoris probleeme finantskriisi algusest peale.
Uncertainty regarding asset valuations has not only continued to undermine confidence in the banking sector, but has weakened the effect of the government support measures taken so far.
Varade väärtusega seotud ebakindlus on pangandussektori usaldusväärsuse jätkuva õõnestamise kõrval nõrgestanud ka valitsuste seni võetud toetusmeetmete mõju.
For example, bank recapitalisation has provided a cushion against asset impairment but much of the capital buffer provided has been absorbed by banks in provisioning against future asset impairments.
Näiteks pankade rekapitaliseerimine on pehmendanud varade väärtuse langust, kuid suurem osa kapitalipuhvrist on pankadel kulunud selleks, et luua reservid varade väärtuse tulevase languse puhuks.
Banks have already taken steps to address the problem of impaired assets.
Pangad on juba võtnud samme langenud väärtusega varade küsimuse lahendamiseks.
They have recorded substantial write-downs in asset values [3], taken steps to limit remaining losses by reclassification of assets within their balance sheets and gradually put additional capital aside to strengthen their solvency positions.
Nad on varade väärtust märkimisväärselt alla hinnanud, [3] võtnud meetmeid kahjumite piiramiseks varade ümberliigitamise kaudu oma bilansis ning pannud järk-järgult kõrvale lisakapitali oma maksevõime tugevdamiseks.
However, the problem has not been resolved to a sufficient degree and the unexpected depth of the economic slowdown now suggests a further and more extensive deterioration in credit quality of bank assets.
Probleemi ei ole siiski suudetud piisaval tasemel lahendada ning majanduse ootamatult suure langusega kaasneb arvatavasti jätkuv ja ulatuslikum pangavarade krediidikvaliteedi halvenemine.
Asset relief would directly address the issue of uncertainty regarding the quality of bank balance sheets and therefore help to revive confidence in the sector.
Varade suhtes kohaldatavad toetusmeetmed aitaksid otseselt lahendada pankade bilansi kvaliteediga seotud ebakindluse probleemi ning toetaksid seega usalduse taastumist kõnealuses sektoris.
It could also help to avoid the risk of repeated rounds of recapitalisation of banks as the extent of asset impairment increases amid a deteriorating situation in the real economy.
See aitaks ka vältida olukorda, kus panku tuleb korduvalt rekapitaliseerida, kuna reaalmajanduse halvenedes varade väärtuse languse ulatus laieneb.
On this basis, several EEA States are actively considering relief for impaired bank assets as a complement to other measures.
Seetõttu on mitu EMP riiki aktiivselt kaalumas muude meetmete täiendamiseks langenud väärtusega pangavaradega seotud abi andmist.
Longer-term considerations: A return to viability in the banking sector and sustainability of public finances
Pikemaajalised kaalutlused: pangandussektori elujõulisuse ja riigi rahanduse jätkusuutlikkuse taastamine
Asset-relief measures must be designed and implemented in the manner that most effectively achieves the immediate objectives of safeguarding financial stability and underpinning bank lending.
Toetusmeetmeid tuleb kavandada ja rakendada viisil, mis on finantsstabiilsuse tagamise ja laenuandmise toetamise esmaste eesmärkide saavutamiseks kõige tõhusam.
An important issue to be addressed in this context is ensuring an adequate participation in the asset-relief measures by setting appropriate pricing and conditions and through mandatory participation if deemed necessary.
Kõnealuses kontekstis on oluliseks küsimuseks toetusmeetmete võtmisel piisava osaluse tagamine, määrates kindlaks asjakohase hinnakujunduse ja tingimused. Vajaduse korral toimub see kohustusliku osalemise kaudu.
However, the focus in designing and implementing asset-relief measures should not be limited to these immediate objectives.
Toetusmeetmete kavandamisel ja rakendamisel ei tuleks siiski piirduda ainult kõnealuste esmaste eesmärkidega.
It is essential that longer-term considerations are also taken into account.
On oluline, et arvesse võetakse ka pikemaajalisi kaalutlusi.
If asset-relief measures are not carried out in such a way as to ring-fence the danger of serious distortions of competition among banks (both within EFTA States and on a cross-border basis) in compliance with the EFTA Surveillance Authority’s State Aid Guidelines, including where necessary the restructuring of beneficiaries, the outcome will be a structurally weaker EEA banking sector with negative implications for productive potential in the broader economy.
Kui toetusmeetmeid ei teostata viisil, mis pakub vastavalt EFTA järelevalveameti riigiabi suunistele kaitset suurte konkurentsimoonutuste ohu eest pankade vahel (nii EFTA riikides kui ka piiriüleselt), sealhulgas vajaduse korral abisaajate ümberstruktureerimise kaudu, on tulemuseks struktuuriliselt nõrgem EMP pangandussektor, mis hakkab negatiivselt mõjutama majanduse tootmispotentsiaali.
Furthermore, it could lead to a recurrent need for government intervention in the sector, implying a progressively heavier burden on public finances.
Samuti võib meetmete väärrakendamine viia selleni, et valitsus peab korduvalt sekkuma sektoris toimuvasse, mille tagajärjena koormus riigirahandusele aina kasvab.
Such risks are serious given the likely scale of state exposure.
Arvestades oletatavat riigi kohustuste ulatust, on osutatud ohud märkimisväärsed.
In order to limit the risk of such longer-term damage, government intervention in the banking sector should be appropriately targeted and accompanied by behavioural safeguards that align the incentives of banks with those of public policy.
Kõnealuse pikaajalise ohu piiramiseks peaks valitsuse sekkumine pangandussektorisse olema asjakohaselt suunatud ning sellega peaksid kaasnema sektori tegevust reguleerivad kaitsemeetmed, millega pankade stiimulid viiakse vastavusse riigi omadega.
These measures should form part of an overall effort to restore the viability of the banking sector, based on necessary restructuring.
Need meetmed peaksid moodustama ühtse meetmete paketi, millega taastatakse vajaliku ümberkorraldamise alusel pangandussektori elujõulisus.
The need for restructuring in the banking sector as a counterpart of government support is discussed in more detail in the context of State aid rules later in Sections 5 and 6.
Vajadust pangandussektori ümberkorraldamise järele vastutasuks valitsuse toetuse eest on üksikasjalikumalt arutatud riigiabi eeskirjade kontekstis allpool 5. ja 6. osas.
In considering the design and implementation of asset-relief measures, it is also essential that EFTA States take account of the budgetary context.
Samuti on toetusmeetmete kavandamise ja rakendamise kaalumisel oluline, et EFTA riigid arvestaksid eelarveraamistikku.
Estimates of total expected asset write-downs suggest that the budgetary costs — actual, contingent or both — of asset relief could be substantial — both in absolute terms and relative to GDP in EFTA States.
Varade väärtuse allahindamise prognoositav kogusumma näitab, et varade suhtes kohaldatavate toetusmeetmete eelarvekulud (tegelikud, tingimuslikud või mõlemad) võivad olla suured nii absoluutarvudes kui ka suhtes EFTA riikide sisemajanduse koguprodukti (SKP).
Government support through asset relief (and other measures) should not be on such a scale that it raises concern about the sustainability of public finances such as over-indebtedness or financing problems.
Varade suhtes kohaldatavate toetusmeetmete (ja muude meetmete) kaudu antav valitsuse abi ei peaks saavutama taset, mis sunniks tundma muret riigi rahanduse jätkusuutlikkuse, näiteks ülelaenamise või rahastamisprobleemide pärast.
Such considerations are particularly important in the current context of widening budget deficits, rising public debt levels and challenges facing sovereign bond issuance.
Osutatud kaalutlused on eriti olulised praeguses olukorras, kus eelarvepuudujääk ja riigivõlg suureneb ning võlakirjade väljastamisega seoses on palju lahendamata probleeme.
More specifically, the budgetary situation of EFTA States will be an important consideration in the choice of management arrangement for assets subject to relief, namely asset purchases, asset insurance, asset swap or a hybrid of such arrangements [4].
EFTA riikide eelarveseisundit tuleb lisaks arvesse võtta eriti siis, kui otsustatakse toetusmeetmetega hõlmatavate varade haldamise korra üle: varade ostmise, kindlustamise, vahetamise või nende võimaluste kombineerimise üle.
The implications for budgetary credibility may not differ significantly between the various approaches to asset relief, as financial markets are likely to discount potential losses on a similar basis [5].
Eri lähenemisviisidel põhinevate toetusmeetmete mõju eelarve usaldusväärsusele ei pruugi oluliselt erineda, kuna finantsturud hindavad võimalikke kahjumeid alla tõenäoliselt samadel alustel.
However, an approach requiring the outright purchase of impaired assets would have a more immediate impact on budgetary ratios and government financing.
Sellisel lähenemisviisil, mis nõuaks langenud väärtusega vara kohest ostmist, oleks siiski vahetu mõju eelarveseisundile ja rahastamisele.
While the choice of management arrangement of impaired assets is the responsibility of each EFTA State, hybrid approaches whereby bad assets are segregated from the balance sheet of banks in a separate entity (either within or outside the banks) which benefits in some way from a government guarantee could be considered.
Kuigi iga EFTA riik valib ise viisi, kuidas langenud väärtusega vara hallata, võiks kaaluda ka kombineeritud meetmete võtmist, kus langenud väärtusega varad paigutatakse pankade bilansist ümber eraldi üksustesse (kas pankade sees või väljaspool neid), millele antakse mingis vormis riiklik tagatis.