natgillin/translations-raw huggingface dataset:
However, as the European Court of Justice has decided in its judgment concerning Altmark Trans GmbH [19] (hereinafter referred to as the Altmark judgment) that ‘where a State measure must be regarded as compensation for the services provided by the recipient undertakings in order to discharge public service obligations, so that those undertakings do not enjoy a real financial advantage and the measure thus does not have the effect of putting them in a more favorable competitive position than the undertakings competing with them, such a measure is not caught by Article 92(1) [now Article 87(1) of the EC Treaty]’.
Kuid nagu Euroopa Ühenduste Kohus on sõnastanud oma otsuses kohtuasjas „Altmark Trans GmbH” [19] (edaspidi „otsus Altmarki kohtuasjas”), et „kui riiklikku meedet käsitleda hüvitisena abisaaja ettevõtte poolt avaliku teenuse kohustuse täitmise eest, kusjuures kõnealune ettevõte ei ole tegelikku rahalist kasu saanud, ning kui kõnealuse meetme tulemusena ei ole ettevõte asetatud paremasse seisundisse võrreldes konkureeriva ettevõttega, ei ole kõnealune meede vastuolus EÜ asutamislepingu artikli 92 lõikega 1 (praegu EÜ asutamislepingu artikli 87 lõige 1)”.
According to the Altmark judgment of the European Court of Justice, the four conditions below must however be satisfied for such a compensation to escape the classification as State aid:
Euroopa Ühenduste Kohtu otsuse kohaselt Altmarki kohtuasjas peavad olema täidetud neli järgmist tingimust, et vältida hüvitise liigitamist riigiabi hulka:
first, the recipient undertaking must actually have public service obligations to discharge, and the obligations must be clearly defined,
esiteks peab abisaaja ettevõte olema tegelikult seotud avaliku teenuse täitmise kohustusega ning kõnealune kohustus peab olema selgelt määratletud,
second, the parameters on the basis of which the compensation is calculated must be established in advance in an objective and transparent manner, to avoid it conferring an economic advantage which may favour the recipient undertaking over competing undertakings,
teiseks peavad hüvitise aluseks olevad parameetrid olema eelnevalt kehtestatud objektiivsel ja läbipaistval viisil eesmärgiga vältida majandusliku eelise andmist abisaajale ettevõttele, mis võiks ta seada paremasse majanduslikku olukorda võrreldes konkureerivate ettevõtetega;
third, the compensation cannot exceed what is necessary to cover all or part of the costs incurred in the discharge of public service obligations, taking into account the relevant receipts and a reasonable profit for discharging those obligations,
kolmandaks ei tohi hüvitis ületada summat, mis on vajalik kulutuste katmiseks, kas täielikult või osaliselt, seoses avaliku teenuse täitmise kohustuse kandmisega, võttes arvesse kõnealuste kohustuste osutamisega seotud asjakohased tulud ja mõistliku kasumi,
fourth, where the undertaking which is to discharge public service obligations, in a specific case, is not chosen pursuant to a public procurement procedure which would allow for the selection of the tenderer capable of providing those services at the least cost to the community, the level of compensation needed must be determined on the basis of an analysis of the costs which a typical undertaking, well run and adequately provided with means of transport so as to be able to meet the necessary public service requirements, would have incurred in discharging those obligations, taking into account the relevant receipts and a reasonable profit for discharging the obligations’.
neljandaks, kui ettevõte, mis on seotud avaliku teenuse osutamise kohustusega, ei osutu konkreetsel juhtumil valituks riigihanke menetluses, mis võimaldab valida pakkuja, kes on riigile võimeline osutama kõnealuseid teenuseid madalaima hinnaga, tuleb hüvitise vajalik tase määrata nende kulude analüüsi põhjal, mida üks seda liiki hästi toimiv ja transpordivahenditega piisavalt varustatud ettevõte, selleks et täita avalike teenustega seotud vajalikke nõudeid, oleks kõnealuste kohustuste täitmisel kandnud, võttes arvesse kõnealuste kohustuste kandmisega seotud asjakohased tulud ja mõistliku kasumi.”
The Authority will take this interpretation of the European Court of Justice into account, when it assesses public service compensation payments under Article 61(1) of the EEA Agreement.
Hüvitiste hindamisel avalike teenuste eest vastavalt EMP lepingu artikli 61 lõikele 1, arvestab amet Euroopa Ühenduste Kohtu kõnealuse tõlgendusega.
State support which fulfills the above mentioned criteria, does therefore not constitute State aid within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement and does not need to be notified to the Authority.
Eespool kirjeldatud kriteeriumidele vastavat riigi toetust ei käsitleta EMP lepingu artikli 61 lõike 1 mõistes riigiabina ning sellest ei tule teatada ametile.
Nature of the aid: existing aid as opposed to new aid
Abi laad: Olemasolev abi vastandina uuele abile
The funding schemes currently in place in most of the EFTA States were introduced a long time ago.
Liikmesriikide praegused rahastamiskavad võeti kasutusele kaua aega tagasi.
As a first step, therefore, the Authority must determine whether these schemes may be regarded as ‘existing aid’ within the meaning of Article 1(1) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement [20].
Esiteks peab amet kindlaks tegema, kas neid kavasid saab käsitada „olemasoleva abina” järelevalve- ja kohtulepingu protokolli nr 3 I osa artikli 1 lõike 1 tähenduses. [20]
Existing aid is regulated by Article 1(1) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement which states that: ‘The EFTA Surveillance Authority shall, in cooperation with the EFTA States, keep under constant review all systems of aid existing in those States.
Olemasolev abi on hõlmatud järelevalve- ja kohtulepingu protokolli nr 3 I osa artikli 1 lõikega 1, kus sätestatakse: „Koostöös EFTA riikidega kontrollib EFTA järelevalveamet pidevalt kõiki neis riikides eksisteerivaid abisüsteeme.
It shall propose to the latter any appropriate measures required by the progressive development or by the functioning of the EEA Agreement’.
Amet kohustub viimasele esitama asjaomaseid meetmeid, kui seda nõuab järkjärguline areng või EMP lepingu toimimine”.
Pursuant to Article 1(b)(i) in Part II of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement, existing aid includes ‘all aid which existed prior to the entry into force of the EEA Agreement in the respective EFTA States, that is to say, aid schemes and individual aid which were put into effect before, and are still applicable after, the entry into force of the EEA Agreement’.
Järelevalve- ja kohtulepingu protokolli nr 3 II osa artikli 1 lõike b punkti i kohaselt on olemasolev abi „… igasugune abi, mis enne EMP lepingu jõustumist oli olemas vastavates EFTA riikides, see tähendab abikavasid ja üksiktoetusi, mis kehtisid enne ja mida kohaldatakse ka pärast EMP lepingu jõustumist”.
Pursuant to Article 1(b)(v) in Part II of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement, existing aid also includes ‘aid which is deemed to be an existing aid because it can be established that at the time it was put into effect it did not constitute an aid, and subsequently became an aid due to the evolution of the European Economic Area and without having been altered by the EFTA State (…)’.
Järelevalve- ja kohtulepingu protokolli nr 3 II osa artikli 1 punkti b alapunkti v kohaselt on olemasolev abi ka „abi, mida peetakse olemasolevaks abiks, kuna on võimalik teha kindlaks, et selle kehtestamise ajal ei olnud see veel abi, vaid on muutunud selleks hiljem Euroopa Majanduspiirkonna arengu tõttu ning ilma et EFTA riik oleks seda muutnud […]”.
In accordance with Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement and the case-law of the European Court of Justice [21], the Authority must verify whether or not the legal framework under which the aid is granted has changed since its introduction.
Kooskõlas järelevalve- ja kohtulepingu protokolliga nr 3 ja Euroopa Ühenduste Kohtu praktikaga [21] peab amet kontrollima, kas abi andmise õiguslik raamistik on pärast abi rakendamist muutunud.
The Authority must take into account all the legal and economic elements related to the broadcasting system of a given EFTA State.
Amet peab arvesse võtma kõiki konkreetse EFTA riigi ringhäälinguga seotud õiguslikke ja majanduslikke tegureid.
Although the legal and economic elements relevant for such an assessment present common features in all EEA States, the Authority believes that a case-by-case approach is the most appropriate.
Ehkki sellise hindamise seisukohalt asjakohased õiguslikud ja majanduslikud tegurid on kõigis või enamikus EFTA riikides ühesugused, on ameti arvates kõige sobivam käsitleda iga üksikjuhtumit eraldi.
Assessment of the compatibility of State aid under Articles 61(2) and 61(3) of the EEA Agreement
Riigiabi kokkusobivuse hindamine EMP lepingu artikli 61 lõigete 2 ja 3 alusel.
State aid to public broadcasters must be examined by the Authority in order to determine whether or not it can be found compatible with the functioning of the EEA Agreement.
Amet peab uurima avalik-õiguslikele ringhäälinguorganisatsioonidele antavat riigiabi, et teha kindlaks selle kokkusobivus EMP lepinguga.
The derogations listed in Article 61(2) and Article 61(3) of the EEA Agreement can be applied.
Sel eesmärgil võib kohaldada EMP lepingu artikli 61 lõigetes 2 ja 3 sätestatud erandeid.
In this respect, it should be recalled that the Authority established in a decision regarding State aid for film production and film-related activities in Norway, that film support measures might be approved on cultural grounds under the application of Article 61(3)(c) of the EEA Agreement, provided that this approach takes the criteria developed by the EC Commission sufficiently into account and that the approach does not deviate from the EC Commission’s practice prior to the adoption of Article 87(3)(d) of the EC Treaty.
Selles suhtes tuleb meenutada, et oma otsuses, mis käsitles riigiabi filmitootmisele ja filmiga seotud tegevustele Norras, nägi amet ette, et EMP lepingu artikli 61 lõike 3 punkti c alusel võidakse filmi toetavad meetmed heaks kiita kultuurilistel kaalutlustel, tingimusel et kõnealuse lähenemisviisi korral arvestatakse piisavalt komisjoni poolt kehtestatud kriteeriumidega ning et kõnealuse lähenemisviisi korral ei kalduta kõrvale komisjoni praktikast, mis kehtis enne EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 3 punkti d vastuvõtmist.
Secondly, it should be noted that the EC Commission in its decision NN 49/97 and N 357/99 regarding a support package for Irish film and television production, explicitly stressed that the introduction of Articles 151(1) and 87(3)(d) of the EC Treaty did not necessarily reflect a change in the EC Commission’s policy towards the cultural sector.
Teiseks tuleb märkida, et oma otsustes NN 49/97 ja N 357/99, mis käsitleb meetmete paketti Iiri filmi- ja televisioonitoodangu toetuseks, rõhutab komisjon selgesõnaliselt, et EÜ asutamislepingu artikli 151 lõike 1 ja artikli 87 lõike 3 punkti d kehtestamine ei peegelda tingimata muutust komisjoni poliitikas kultuurisektori suhtes.
Thirdly, with regard to broadcasting, the Resolution on public service broadcasting acknowledges that public service broadcasting fulfills a cultural function and that the application of the competition rules should take the realization of the remit of the public service into account.
Kolmandaks, pidades silmas ringhäälingut, tunnustatakse resolutsioonis avalik-õigusliku ringhäälingu kohta asjaolu, et avalik-õiguslik ringhääling täidab kultuuriga seotud ülesandeid ning et konkurentsieeskirjade rakendamisel võetakse arvesse avaliku teenuse osutamise täitmist.
It is for the Authority to decide on the actual application of any exemption provision in Article 61(3) of the EEA Agreement and how cultural aspects should be taken into account.
Ameti ülesandeks on teha otsus EMP lepingu artikli 61 lõikes 3 sisalduva erandsätte tegeliku kohaldamise ning kultuuriaspektide arvestamise kohta.
It should be recalled that the provisions granting exemption from the prohibition of State aid have to be applied strictly.
Tuleks meelde tuletada, et sätteid, mis käsitlevad riigiabi andmise keelu suhtes tehtavat erandit, tuleb rangelt kohaldada.
Therefore, in the EC Commission’s view also the notion of ‘culture’ for the purpose of exempting aid from the prohibition of State aid within the meaning of Article 87(3)(d) of the EC Treaty must be interpreted restrictively.
Seepärast tuleb komisjoni arvates EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 3 punktis d käsitletud kultuuri mõistet, mille eesmärgiks on teha erand riigiabi andmise keelust, tõlgendada piiravana.
The same applies when the Authority is examining whether a measure can be exempted on cultural grounds under Article 61(3)(c) of the EEA Agreement.
Sama kehtib meetme kontrollimisel ameti poolt, seoses meetme vabastamisega kultuurilistel kaalutlustel EMP lepingu artikli 61 lõike 3 punkti c alusel.
As stated by the EC Commission in its Kinderkanal and Phoenix decision, the educational and democratic needs of a Member State have to be regarded as distinct from the promotion of culture [22].
Nagu on nimetatud komisjoni otsuses, mis käsitles kanaleid Kinderkanal ja Phoenix, tuleb liikmesriigi haridus- ja demokraatlikke vajadusi eristada kultuuri edendamisest.
In this respect, it should be noted that there is a distinction between the cultural, social and democratic needs of each society.
Selles osas tuleks märkida, et tuleb eristada iga ühiskonna kultuurilisi, sotsiaalseid ja demokraatlikke vajadusi.
Education may, of course, have a cultural aspect.
Kahtlemata võib ka haridusel olla kultuuriline aspekt.
State aid to public service broadcasters often does not differentiate between those three needs.
Avalik-õiguslikele ringhäälinguorganisatsioonidele antava riigiabi puhul neid kolme vajadust ei eristata.
Consequently, unless an EFTA State provides for the separate definition and the separate funding of State aid to promote culture alone, such aid cannot generally be approved on that basis.
Järelikult ei saa sellist abi sellel alusel üldiselt heaks kiita, välja arvatud juhul, kui EFTA riik näeb ette, et üksnes kultuuri edendamiseks mõeldud riigiabi tuleb eraldi määratleda ja seda rahastatakse eraldi.
It can normally be assessed, however, on the basis of Article 59(2) of the EEA Agreement concerning services of general economic interest.
Üldjuhul võib seda siiski hinnata EMP lepingu artikli 59 lõike 2 alusel, mis käsitleb üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid.
In any event, whatever the legal base for assessing compatibility, the substantive analysis would be conducted by the Authority on the basis of the same criteria, namely those set out in these Guidelines.
Olenemata sellest, milline on kokkusobivuse hindamise õiguslik alus, põhineb ameti sisuline analüüs samadel, kõnealustes suunistes sätestatud kriteeriumidel.
Assessment of the compatibility of State aid under Article 59(2) of the EEA Agreement
Riigiabi kokkusobivuse hindamine EMP lepingu artikli 59 lõike 2 alusel.
The European Court of Justice has consistently held that Article 86 of the EC Treaty [23] provides for a derogation and must therefore be interpreted restrictively.
Euroopa Kohtu järjekindla praktika kohaselt on EÜ asutamislepingu artiklis 86 [23] sätestatud erand ning seepärast tuleb seda tõlgendada piiravana.
The European Court of Justice has clarified that in order for a measure to benefit from such a derogation, it is necessary that all the following conditions be fulfilled:
Euroopa Ühenduste Kohus on selgitanud, et meetme suhtes erandi kohaldamiseks peavad olema täidetud kõik järgmised tingimused:
the service in question must be a service of general economic interest and clearly defined as such by the Member State (definition);
tegemist on üldist majandushuvi pakkuva teenusega, mille liikmesriik on sellisena selgelt määratlenud (määratlus);
the undertaking in question must be explicitly entrusted by the Member State with the provision of that service (entrustment);
liikmesriik on andnud kõnealusele ettevõtjale sõnaselge ülesande selle teenuse osutamiseks (ülesande andmine);
the application of the competition rules of the Treaty (in this case, the ban on State aid) must obstruct the performance of the particular tasks assigned to the undertaking and the exemption from such rules must not affect the development of trade to an extent that would be contrary to the interests of the Community (proportionality test).
asutamislepingu konkurentsieeskirjade (käesoleval juhul riigiabikeelu) kohaldamine peab takistama ettevõtjale antud teatud ülesannete täitmist ning erandi tegemine kõnealustest eeskirjadest ei tohi mõjutada kaubanduse arengut määral, mis oleks vastuolus ühenduse huvidega (proportsionaalsuse põhimõtte järgimine).
It is for the Authority to assess whether these criteria are satisfied when it applies the corresponding Article 59(2) of the EEA Agreement in relation to the EFTA States.
Amet peab EMP lepingu artikli 59 lõike 2 täitmise järelevalvajana hindama, kas need kriteeriumid on täidetud EFTA riikide poolt.
In the specific case of public service broadcasting, the above approach has to be adapted in light of the Resolution on public service broadcasting which refers to the ‘public service remit as conferred, defined and organised by each Member State’ (definition and entrustment) and provides for a derogation from the Treaty rules in the case of the funding of public service broadcasting ‘in so far as such funding is granted to broadcasting organisations for the fulfilment of the public service remit … and … does not affect trading conditions and competition in the Community to an extent which would be contrary to the common interest, while the realisation of the remit of that public service shall be taken into account’ (proportionality).
Avalik-õigusliku ringhäälingu puhul on eespool kirjeldatud lähenemisviisi kohandatud, pidades silmas resolutsiooni avalik-õigusliku ringhäälingu kohta, mis osutab „avaliku teenuse osutamisele, nagu selle teeb ülesandeks, määratleb ja korraldab iga liikmesriik” (määratlus ja ülesande andmine), ning milles sätestatakse avalik-õigusliku ringhäälingu puhul erand asutamislepingu eeskirjadest „niivõrd, kuivõrd need summad määratakse ringhäälinguorganisatsioonidele avaliku teenuse osutamiseks, …, ja niivõrd, kuivõrd selline rahastamine ei mõjuta kaubandustingimusi ega konkurentsi ühenduses määral, mis oleks vastuolus üldiste huvidega, kusjuures arvesse võetakse avaliku teenuse osutamist” (proportsionaalsus).
As the EC Commission’s recent case practice demonstrates, a measure which does not fulfill all of the Altmark criteria, will still have to be analysed according to Article 86(2) of the EC Treaty, respectively Article 59(2) of the EEA Agreement [24].
Nagu osutab komisjoni praktika hiljutises kohtuasjas, tuleb meedet, mis ei vasta Altmarki otsuse kõikidele kriteeriumidele, analüüsida lisaks EÜ asutamislepingu artikli 86 lõikele 2, vastavalt EMP lepingu artikli 59 lõikele 2. [24]
Definition of public service remit
Avaliku teenuse osutamise määratlus
In order to meet the condition mentioned in 24C.6(1) for application of Article 59(2) of the EEA Agreement, it is necessary to establish an official definition of the public service mandate.
Selleks et täita punkti 24C.6 alapunktis 1 nimetatud tingimus, mis on vajalik EMP lepingu artikli 59 lõike 2 kohaldamiseks, tuleb avaliku teenuse ülesanne ametlikult määratleda.
Only then can the Authority assess with sufficient legal certainty whether the derogation under Article 59(2) of the EEA Agreement is applicable.
Alles siis saab amet piisava õiguskindlusega hinnata, kas EMP lepingu artikli 59 lõikes 2 sätestatud erandit saab kohaldada.
Definition of the public service mandate falls within the competence of the EFTA States, which can decide at national, regional or local level.
Avaliku teenuse ülesande määratlemine kuulub EFTA riikide pädevusse, kes võivad seda teha riiklikul, piirkondlikul või kohalikul tasandil.
Generally speaking, in exercising that competence, account must be taken of the concept of ‘services of general economic interest’.
Selle ülesande täitmisel tuleb silmas pidada mõiste „üldist majandushuvi pakkuvad teenused” määratlust.
However, given the specific nature of the broadcasting sector, a ‘wide’ definition, entrusting a given broadcaster with the task of providing balanced and varied programming in accordance with the remit, while preserving a certain level of audience, may be considered legitimate under Article 59(2) of the EEA Agreement.
Ringhäälingusektori eripära arvestades võib laiaulatuslikku määratlust, millega antakse teatud ringhäälinguorganisatsioonile ülesanne pakkuda kooskõlas avaliku teenuse osutamise ülesandega tasakaalustatud ja mitmekesist programmivalikut, säilitades teatava vaatajaskonna taseme, pidada EMP lepingu artikli 59 lõike 2 alusel õiguspäraseks.
Similarly, the public service remit might include certain services that are not ‘programmes’ in the traditional sense, such as on-line information services, to the extent that while taking into account the development and diversification of activities in the digital age, they are addressing the same democratic, social and cultural needs of the society in question.
Avaliku teenuse osutamine võib hõlmata ka teatud teenuseid, mis ei ole programmid selle sõna traditsioonilises tähenduses, näiteks on-line-teabeteenuseid, kui need on mõeldud konkreetse ühiskonna demokraatlike, sotsiaalsete ja kultuuriliste vajaduste rahuldamiseks, võttes arvesse digitaalajastu tegevusvaldkondade arendamist ja mitmekesistamist.
Whenever the scope of the public service remit is extended to cover new services, the definition and entrustment act should be modified accordingly, within the limits of Article 59(2) of the EEA Agreement.
Kui avaliku teenuse osutamisse lülitatakse uusi teenuseid, tuleb määratlust ja ülesande andmist käsitlevaid sätteid sellest lähtuvalt EMP lepingu artikli 59 lõikega 2 kehtestatud piires muuta.
The Authority’s task is to verify whether or not the EFTA States respect the provisions of the EEA Agreement.
Ameti ülesanne on kontrollida, kas EFTA riigid järgivad EMP lepingu sätteid.
As regards the definition of public service in the broadcasting sector, the role of the Authority is limited to checking for manifest error.
Ringhäälingusektoris osutatavate avalike teenuste määratlemisel piirdub ameti ülesanne ilmsete vigade kontrollimisega.
It is not for the Authority to decide whether a programme is to be provided as a service of general economic interest, nor to question the nature or the quality of a certain product.
Amet ei otsusta, kas programmi pakutakse üldist majandushuvi pakkuva teenusena, ning ei anna hinnangut teatud toote laadile või kvaliteedile.
The definition of the public service remit would, however, be in manifest error if it included activities that could not reasonably be considered to meet the ‘democratic, social and cultural needs of each society’.
Avaliku teenuse osutamise määratlemisel on siiski tegemist ilmse veaga, kui määratlus hõlmab tegevust, mis ei saa täita „iga ühiskonna demokraatlikke, sotsiaalseid ja kultuurilisi vajadusi”.
That would normally be the position in the case of e-commerce, for example.
Selline tegevus on näiteks e-kaubandus.
In this context, it must be recalled that the public service remit describes the services offered to the public in the general interest.
Sellega seoses tuleb meenutada, et avaliku teenuse osutamine hõlmab üldsusele pakutavaid üldhuviteenuseid.
The question of the definition of the public service remit must not be confused with the question of the financing mechanism chosen to provide these services.
Avaliku teenuse osutamise määratlemist ei tohi segamini ajada küsimusega, mis käsitleb rahastamismehhanismi nende teenuste pakkumiseks.
Therefore, whilst public service broadcasters may perform commercial activities such as the sale of advertising space in order to obtain revenue, such activities cannot normally be viewed as part of the public service remit.
Ehkki avalik-õiguslikud ringhäälinguorganisatsioonid võivad tegelda äritegevusega, näiteks reklaamiaja müügiga tulu saamise eesmärgil, ei saa sellist tegevust üldjuhul käsitleda osana avaliku teenuse osutamisest.