natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Such supervision would only seem effective if carried out by a body effectively independent from the management of the public service broadcaster, which has the powers and the necessary capacity and resources to carry out supervision regularly, and which leads to the imposition of appropriate remedies in so far it is necessary to ensure respect of the public service obligations.
Kõnealune järelevalve on arvatavasti tulemuslik ainult siis, kui seda teostab asutus, mis on sõltumatu avalik-õigusliku ringhäälinguorganisatsiooni juhtimisest ning millel on volitused ning vajalik suutlikkus ja vahendid järelevalve korrapäraseks teostamiseks ja mis viib asjakohaste heastamisvahendite määramiseni, kui on vaja tagada avaliku teenuse osutamise kohustuse järgimine.
In the absence of sufficient and reliable indications that the public service is actually supplied as mandated, the Authority would not be able to carry out its tasks under Article 59(2) of the EEA Agreement and, therefore, could not grant any exemption under that provision.
Kui puuduvad piisavad ja usaldusväärsed tõendid selle kohta, et avalikku teenust pakutakse ettenähtud viisil, ei saa järelevalveamet täita talle EMP lepingu artikli 59 lõikega 2 pandud ülesandeid ega teha kõnealuse sätte alusel erandeid.
Choice of funding of public service broadcasting
Avalik-õigusliku ringhäälinguteenuse rahastamise valik
Public service duties may be either quantitative or qualitative or both.
Avaliku teenuse osutamise kohustused võivad olla kvantitatiivsed, kvalitatiivsed või mõlemad.
Funding schemes can be divided into two broad categories: ‘single-funding’ and ‘dual-funding’.
Rahastamiskavad võib jagada kahte suurde kategooriasse: ühe rahastamisallika süsteem ja segasüsteem.
The ‘single-funding’ category comprises those systems in which public service broadcasting is financed only through public funds, in whatever form.
Ühe rahastamisallika süsteem hõlmab rahastamissüsteeme, mille puhul avalik-õiguslikku ringhäälingut rahastatakse olenemata vormist ainult riiklikest vahenditest.
‘Dual-funding’ systems comprise a wide range of schemes, where public service broadcasting is financed by different combinations of State funds and revenues from commercial or public service activities, such as the sale of advertising space or programmes and the offering of services against payment.
Segasüsteem hõlmab mitut eri rahastamiskava, mille puhul avalik-õiguslikku ringhäälingut rahastatakse eri kombinatsioonide kaudu, mille moodustavad riigi vahendid ja äritegevusest või avalike teenuste osutamisest, näiteks reklaamiaja või programmide müügist ning tasuliste teenuste pakkumisest saadav tulu.
As stated in the Resolution concerning public service broadcasting: ‘[T]he provisions of the Treaty establishing the European Community shall be without prejudice to the competence of Member States to provide for the funding of public service broadcasting (…)’.
Resolutsioonis avalik-õigusliku ringhäälingu kohta on sätestatud: „Euroopa Ühenduse asutamislepingu sätted ei piira liikmesriikide pädevust rahastada avalik-õiguslikku ringhäälingut […]”.
The Authority has therefore no objection in principle to the choice of a dual financing scheme rather than a single funding scheme.
Seepärast ei ole järelevalveamet põhimõtteliselt vastu segasüsteemi valimisele ühe rahastamisallika süsteemi asemel.
While EFTA States are free to choose the means of financing public service broadcasting, the Authority has to verify, under Article 59(2) of the EEA Agreement, that the State funding does not affect competition in the EEA in a disproportionate manner, as referred to in paragraph 37 above.
Ehkki EFTA riigid võivad avalik-õigusliku ringhäälinguteenuse rahastamisviisi vabalt valida, peab järelevalveamet vastavalt EMP lepingu artikli 59 lõikele 2 kontrollima, et riigi rahastamine ei mõjutaks liigselt konkurentsi EMPs, nagu osutatakse eespool punktis 37.
The State aid assessment by the Authority requires a clear and precise definition of the public service remit and a clear and appropriate separation between public service activities and non-public service activities including a clear separation of accounts.
Riigiabi järelevalveametipoolne hindamine eeldab avaliku teenuse osutamise selget määratlust ning avalike teenuste ja avalike teenuste välise tegevuse asjakohast lahusust, sealhulgas raamatupidamisarvestuse selget eristamist.
Separation of accounts between public service activities and non-public service activities is normally already required at national level as it is essential to ensure transparency and accountability when using public funds.
Avaliku teenusega seotud ja avaliku teenuse välise tegevuse osas nõutakse eraldi raamatupidamisarvestust üldjuhul riigi tasandil, kuna on väga oluline tagada riiklike vahendite kasutamisel läbipaistvus ja aruandekohustus.
A separation of accounts provides a tool for examining alleged cross-subsidisation and for defending justified compensation payments for general economic interest tasks.
Eraldi raamatupidamisarvestuse abil saab komisjon uurida väidetavat ristsubsideerimist ja toetada õigustatud hüvitiste maksmist üldiste majandushuvidega seotud ülesannete täitmisel.
Only on the basis of proper cost and revenue allocation can it be determined whether the public financing is actually limited to the net costs of the public service remit and thus acceptable under Article 59(2) of the EEA Agreement.
Ainult tulude ja kulude asjakohase jaotuse alusel on võimalik kindlaks teha, kas riiklik rahastamine piirdub tegelikult avaliku teenuse osutamise puhaskuludega ja on seega EMP lepingu artikli 59 lõike 2 alusel vastuvõetav.
Member States are required by Directive 2006/111/EC (Transparency Directive) to take transparency measures in the case of any undertaking granted special or exclusive rights or entrusted with the operation of a service of general economic interest and receiving public service compensation in any form whatsoever in relation to such service and which carries out other activities, that is to say, non-public service activities.
Direktiivi 2006/111/EÜ kohaselt peavad liikmesriigid võtma läbipaistvusmeetmed eri- või ainuõigusega ettevõtjate puhul või selliste ettevõtjate puhul, kellele on usaldatud üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamine ja kes saavad seoses sellise teenusega mis tahes vormis avaliku teenuse hüvitist ja tegelevad muu, st avaliku teenuse välise tegevusega.
These transparency requirements are: (a) the internal accounts corresponding to different activities, i.e. public service and non-public service activities must be separate; (b) all costs and revenues must be correctly assigned or allocated on the basis of consistently applied and objectively justifiable cost accounting principles; and (c) the cost-accounting principles according to which separate accounts are maintained must be clearly established [44].
Kõnealused läbipaistvusnõuded on järgmised: a) tuleb pidada eraldi ettevõttesisest raamatupidamisarvestust eri tegevusalade, st avaliku teenusega seotud ja avaliku teenuse välise tegevuse kohta; b) peab toimuma kõigi kulude ja tulude assigneerimine ja jaotamine järjepidevalt kohaldatavate ja objektiivselt põhjendatud kuluarvestuspõhimõtete alusel; ning c) eraldi raamatupidamisarvestuse pidamise kuluarvestuspõhimõtted peavad olema selgelt määratletud [44].
These general transparency requirements apply also to broadcasters, in so far as they are entrusted with the operation of a service of general economic interest, receive public compensation in relation to such service, and also carry out other, non-public service activities.
Kõnealuseid üldisi läbipaistvusnõudeid kohaldatakse ka ringhäälinguorganisatsioonide suhtes, kui neile on antud ülesanne osutada üldist majandushuvi pakkuvat teenust ning kui nad saavad hüvitist seoses sellise teenusega ja teostavad muud avaliku teenuse välist tegevust.
In the broadcasting sector, separation of accounts poses no particular problem on the revenue side.
Eraldi raamatupidamisarvestus ei tekita ringhäälingusektori tulude seisukohalt erilisi probleeme.
For this reason, the Authority considers that, on the revenue side, broadcasting operators should give detailed account of the sources and amount of all income accruing from the performance of public and non-public service activities.
Seetõttu leiab järelevalveamet, et tulude osas peavad ringhäälinguorganisatsioonid esitama üksikasjaliku ülevaate kõigist tuluallikatest ja summadest, mis on seotud avaliku teenusega seotud ja avaliku tegevuse välise tegevusega.
On the cost side, all the expenses incurred in the operation of the public service may be taken into consideration.
Kulude osas võib arvesse võtta kõiki avaliku teenuse osutamisel tehtud kulutusi.
Where the undertaking carries out activities falling outside the scope of the public service, only the costs associated with the public service may be taken into consideration.
Juhul kui ettevõtja tegevus ei piirdu avaliku teenuse osutamisega, võib arvesse võtta vaid avaliku teenuse osutamisega seonduvad kulud.
The Authority recognises that, in the public broadcasting sector, separation of accounts may be more difficult on the cost side.
Järelevalveamet tunnistab, et avalik-õigusliku ringhäälinguorganisatsiooni puhul võib eraldi raamatupidamisarvestus kulude puhul olla keeruline.
This is because, in particular in the field of traditional broadcasting, EFTA States may consider the whole programming of a broadcaster covered by the public service remit, while at the same time allowing for its commercial exploitation.
See on tingitud asjaolust, et eelkõige tavapärases ringhäälinguvaldkonnas võivad EFTA riigid võtta seisukoha, et avaliku teenuse osutamine hõlmab ringhäälinguorganisatsiooni kogu programmivalikut, võimaldades samal ajal kasutada seda kommertseesmärgil.
In other words, public service and non-public service activities may share the same inputs to a large extent and the costs may not always be severable in a proportionate manner.
Teisisõnu võidakse avaliku teenusega seotud ja avaliku teenuse välist tegevust suurel määral rahastada samadest allikatest ning kulud ei pruugi alati olla proportsionaalsel viisil eristatavad.
Costs specific to non-public service activities (e.g. the marketing cost of advertising) should always be clearly identified and separately accounted.
Avaliku teenuse välisele tegevusele iseloomulikud kulud (nt reklaami turunduskulud) peaksid olema alati selgelt eristatud ja nende üle peab pidama eraldi raamatupidamisarvestust.
In addition, input costs which are intended to serve the development of activities in the field of public and non-public services simultaneously should be allocated proportionately to public service and non-public service activities respectively, whenever it is possible in a meaningful way.
Samuti peaksid avaliku teenusega seotud ja avaliku teenuse väliseks arendustegevuseks ette nähtud sisendkulud olema võimaluse korral proportsionaalselt jaotatud vastavalt avaliku teenusega seotud ja avaliku teenuse välise tegevuse vahel.
In other cases, whenever the same resources are used to perform public service and non-public service tasks, the common input costs should be allocated on the basis of the difference in the firm’s total costs with and without non-public service activities [45].
Teistel juhtudel, kui avaliku teenusega seotud ja avaliku teenuse väliste ülesannete täitmiseks kasutatakse samu vahendeid, ei pruugi olla võimalik kulusid põhjendatud viisil jaotada. Sellistel juhtudel tuleks jaotada ühised sisendkulud ettevõtja kogukulude alusel koos avaliku teenuse välise tegevusega ja ilma selleta [45].
In such cases, costs that are entirely attributable to public service activities, while benefiting also non-public service activities, need not be apportioned between the two and can be entirely allocated to the public service activity.
Sellisel juhul ei pea kulusid, mis on seotud ainult avaliku teenusega ning toovad samal ajal kasu ka avaliku teenuse välisele tegevusele, jagama kõnealuse kahe tegevusala vahel, vaid need võib täielikult eraldada avaliku teenusega seotud tegevusele.
This difference to the approach generally followed in other utilities sectors is explained by the specificities of the public broadcasting sector.
See erinevus võrreldes teistes kommunaalteenuste sektorites üldiselt järgitava lähenemisviisiga on seletatav avalik-õigusliku ringhäälingu sektori eripäradega.
In the field of public broadcasting, the net benefits of commercial activities related to the public service activities have to be taken into account for the purpose of calculating the net public service costs and therefore to reduce the public service compensation level.
Avalik-õigusliku ringhäälingu valdkonnas peab arvesse võtma avalike teenustega seotud äritegevuse puhaskasu, et arvutada välja avalike teenuste puhaskulud ja seega vähendada avalike teenuste hüvitamise taset.
This reduces the risk of cross-subsidisation by means of accounting common costs to public service activities.
See vähendab ristsubsideerimise riski, arvates üldkulud avaliku teenusega seotud tegevuste hulka.
The main example for the situation described in the preceding paragraph would be the cost of producing programmes in the framework of the public service mission of the broadcaster.
Eelmises punktis kirjeldatud olukorra peamiseks näiteks on programmide tootmise kulud ringhäälinguorganisatsiooni avaliku teenuse ülesande raames.
These programmes serve both to fulfil the public service remit and to generate audience for selling advertising space.
Kõnealuste programmide ülesanne on osutada avalikku teenust ning samuti saada vaatajaskonda reklaamiaja müügiks.
However, it is virtually impossible to quantify with a sufficient degree of precision how much of the program viewing fulfils the public service remit and how much generates advertising revenue.
Sellegipoolest on peaaegu võimatu koguseliselt piisavalt täpselt kindlaks määrata, kui suures osas on programmi vaatamine seotud avaliku teenuse osutamisega ja kui palju tekitatakse reklaamitulu.
For this reason, the distribution of the cost of programming between the two activities risks being arbitrary and not meaningful.
Seepärast võib programmidega seotud kulude jagamine kahe tegevusala vahel osutuda suvaliseks ja põhjendamatuks.
The Authority considers that financial transparency can be further enhanced by an adequate separation between public service and non-public service activities at the level of the organisation of the public service broadcaster.
Järelevalveamet leiab, et finantsilist läbipaistvust saab veelgi suurendada, kui avalik-õigusliku ringhäälinguorganisatsiooni korralduslikul tasandil tehtaks piisaval määral vahet avaliku teenusega seotud ja avaliku teenuse välisel tegevusel.
Functional or structural separation normally makes it easier to avoid cross-subsidisation of commercial activities from the outset and to ensure transfer pricing and the respect of the arm’s length principle.
Funktsioonide või struktuuride eraldamine lihtsustab tavaliselt äritegevuste ristsubsideerimise vältimist algetapis ning siirdehindade ja poolte sõltumatuse põhimõtte järgimise tagamist.
Therefore, the Authority invites EFTA States to consider functional or structural separation of significant and severable commercial activities, as a form of best practice.
Seepärast kutsub järelevalveamet EFTA riike üles kaaluma hea tavana oluliste ja eraldatavate äritegevuste funktsioonide või struktuuride eraldamist.
Net cost principle and overcompensation
Puhaskulude põhimõte ja ülemäärane hüvitamine
As a matter of principle, since overcompensation is not necessary for the operation of the service of general economic interest, it constitutes incompatible State aid that must be repaid to the State subject to the clarifications provided in the present section with regard to public service broadcasting.
Kuna ülemäärane hüvitamine ei ole vajalik üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamiseks, kujutab see põhimõtteliselt endast ühisturuga kokkusobimatut riigiabi, mis tuleb riigile tagasi maksta vastavalt käesolevas jaos avalik-õigusliku ringhäälingu kohta esitatud põhjendustele.
The Authority starts from the consideration that the State funding is normally necessary for the undertaking to carry out its public service tasks.
Järelevalveamet eeldab, et avaliku teenuse osutamisega seotud ülesannete täitmiseks vajab ettevõtja tavaliselt riigipoolset rahastamist.
However, in order to satisfy the proportionality test, it is as a general rule necessary that the amount of public compensation does not exceed the net costs of the public service mission, also taking into account other direct or indirect revenues derived from the public service mission.
Proportsionaalsuse põhimõtte järgimise tagamiseks ei tohi riikliku hüvitamise summa üldiselt ületada avaliku teenuse ülesande täitmisega seotud puhaskulusid, võttes arvesse ka muud avaliku teenuse ülesande täitmisest saadavat otsest või kaudset tulu.
For this reason, the net benefit of all commercial activities related to the public service activity will be taken into account in determining the net public service costs.
Seetõttu tuleb avaliku teenuse puhaskulude kindlaksmääramiseks arvesse võtta puhaskasu kõigist avaliku teenuse osutamisega seotud ärilistest tegevustest.
Undertakings receiving compensation for the performance of a public service task may, in general, enjoy a reasonable profit.
Avaliku teenuse ülesande täitmise eest hüvitist saavad ettevõtjad võivad üldiselt saada mõistlikku kasumit.
This profit consists of a rate of return on own capital that takes account of the risk, or absence of risk, incurred by the undertaking.
See kasum koosneb omakapitali tootlusest, võttes arvesse riski, mis võib ettevõtjatele kaasneda, või selle puudumist.
In the broadcasting sector, the public service mission is often carried out by broadcasters that are not profit oriented or that do not have to remunerate the capital employed and do not perform any other activity than the provision of the public service.
Ringhäälingusektoris osutavad avalikku teenust sageli ringhäälinguorganisatsioonid, kes ei ole kasumile orienteeritud või kes ei pea kogutud kapitali välja maksma ega tegele millegi muuga peale avaliku teenuse osutamise.
The Authority considers that in these situations, it is not reasonable to include a profit element in the amount of compensation for the fulfilment of the public service mission [46].
Järelevalveamet leiab, et sellistes olukordades ei ole mõistlik võtta avaliku teenuse osutamiseks mõeldud hüvitise suuruse puhul arvesse kasumielementi [46].
However, in other cases, for example where specific public service obligations are entrusted to commercially run undertakings which need to remunerate the capital invested in them, a profit element which represents the fair remuneration of capital taking into account risk may be considered reasonable, if duly justified and provided that it is necessary for the fulfilment of the public service obligations.
Teistel juhtudel aga, näiteks kui konkreetne avaliku teenuse osutamise kohustus on antud äriettevõtjatele, kes peavad neisse investeeritud kapitali välja maksma, võib kapitali riski ja õiglast väljamaksmist arvesse võtvat kasumielementi pidada mõistlikuks, kui see on nõuetekohaselt põhjendatud ning tingimusel, et see on vajalik avaliku teenuse osutamise kohustuse täitmiseks.
Public service broadcasters may retain yearly overcompensation above the net costs of the public service (as ‘public service reserves’) to the extent that this is necessary for securing the financing of their public service obligations.
Avalik-õiguslikud ringhäälinguorganisatsioonid võivad jätta aastas alles avaliku teenuse osutamise puhaskuludest suuremad ülemäärased hüvitised (avaliku teenuse reservina) ulatuses, mis on vajalik nende avaliku teenuse ülesande rahastamise tagamiseks.
In general, the Authority considers that an amount of up to 10 % of the annual budgeted expenses of the public service mission may be deemed necessary to withstand cost and revenue fluctuations.
Üldjuhul on järelevalveamet seisukohal, et summat kuni 10 % ulatuses avalik-õigusliku teenuse osutamise eelarvelistest aastakuludest võib pidada vajalikuks kulude ja tulude kõikumistega arvestamiseks.
As a rule, overcompensation above this limit must be recovered without undue delay.
Seda piirmäära ületav ülemäärane hüvitis tuleb reeglina viivitamata sisse nõuda.
By way of exception, public service broadcasters may be allowed to keep an amount in excess of 10 % of the annual budgeted expenses of their public service mission in duly justified cases.
Avalik-õiguslikel ringhäälinguorganisatsioonidel võib erandina ja ainult nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel lubada säilitada summat, mis on suurem kui 10 % nende avaliku teenuse ülesande eelarvelistest aastakuludest.
This is only acceptable provided that this overcompensation is specifically earmarked in advance of and in a binding way for the purpose of a non-recurring, major expense necessary for the fulfilment of the public service mission [47].
See on lubatud ainult siis, kui ülemäärane hüvitis on varem eriotstarbelisena ja siduval viisil kindlaks määratud avaliku teenuse ülesande täitmiseks vajalike suurte ühekordsete kulutuste jaoks [47].
The use of such clearly earmarked overcompensation should also be limited in time depending on its dedication.
Kõnealuste kindlaksmääratud ülemääraste hüvitiste kasutamine peaks sõltuvalt nende otstarbest olema ajaliselt selgelt piiritletud.
In order to allow the Authority to exercise its duties, EFTA States shall lay down the conditions under which the above overcompensation may be used by the public service broadcasters.
Selleks et järelevalveamet saaks täita oma kohustusi, sätestavad EFTA riigid tingimused, mille alusel avalik-õiguslikud ringhäälinguorganisatsioonid võivad kõnealuseid ülemääraseid hüvitisi kasutada.
The overcompensation mentioned above shall be used for the purpose of financing public service activities only.
Eespool nimetatud ülemääraseid hüvitisi kasutatakse ainult avaliku teenuse osutamisega seotud tegevuse rahastamiseks.
Cross-subsidisation of commercial activities is not justified and constitutes incompatible State aid.
Äritegevuse ristsubsideerimine ei ole põhjendatud ning kujutab endast ühisturuga kokkusobimatut riigiabi.
EFTA States shall provide for appropriate mechanisms to ensure that there is no overcompensation, subject to the provisions of paragraphs 72 to 76 above.
EFTA riigid näevad kooskõlas punktidega 72–76 ette asjakohased mehhanismid, mis tagavad, et ülemäärast hüvitamist ei toimu.
They shall ensure regular and effective control of the use of public funding, to prevent overcompensation and cross-subsidisation, and to scrutinise the level and the use of ‘public service reserves’.
Nad tagavad riikliku rahastamise kasutamise korrapärase ja tõhusa kontrolli, et ennetada ülemäärast hüvitamist ja ristsubsideerimist ning kontrollida avaliku teenuse reservide suurust ja kasutamist.
It is within the competence of EFTA States to choose the most appropriate and effective control mechanisms in their national broadcasting systems, taking also into account the need to ensure coherence with the mechanisms in place for the supervision of the fulfilment of the public service remit.
EFTA riigi pädevuses on valida oma ringhäälingusüsteemis kõige asjakohasemad ja tõhusamad kontrollimehhanismid, võttes arvesse ka vajadust tagada sidusus olemasolevate mehhanismidega, mida kasutatakse avaliku teenuse osutamise järelevalve korraldamisel.
Such control mechanisms would only seem effective if carried out by an external body independent from the public service broadcaster at regular intervals, preferably on a yearly basis.
Kõnealused kontrollimehhanismid tunduvad olevat tulemuslikud vaid siis, kui neid rakendab avalik-õiguslikust ringhäälinguorganisatsioonist sõltumatu väline asutus korrapäraselt, soovitatavalt igal aastal.
EFTA States shall make sure that effective measures can be put in place to recover overcompensation going beyond the provisions of the previous section 6.5 and cross-subsidisation.
EFTA riigid peavad veenduma selles, et on võimalik võtta tulemuslikke meetmeid jao 6.5 tingimusi ületavate ülemääraste hüvitiste ja ristsubsiidiumide sissenõudmiseks.