natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Commission Decision of 21 January 1998 on tax concessions under paragraph 52(8) of the German Income Tax Act (OJ L 212, 30.7.1998, p. 50).
Komisjoni 21. jaanuari 1998. aasta otsus Saksamaa tulumaksuseaduse § 52 lõike 8 kohaste maksusoodustuste kohta (EÜT L 212, 30.7.1998, lk 50).
Case C-156/98 Germany v Commission ECR [2000] I-6857, paragraph 26.
Kohtuasi C-156/98, Saksamaa vs. Euroopa Komisjon, EKL 2000, lk I-6857, punkt 26.
See Article 77 of the Tax Act.
Vt maksuseaduse artikkel 77.
The income tax rate depends on the ratio of net income to taxable capital.
Tulumaksu määr sõltub puhastulu ja maksustatava kapitali suhtest.
The tax rate may be increased by 1 percentage point to, at most, 5 percentage points, the maximum income tax being therefore 20 %.
Maksumäära võidakse suurendada 1 kuni maksimaalselt 5 protsendipunkti, mistõttu maksimaalne tulumaksu määr on 20 %.
See Article 76 of the Tax Act.
Vt maksuseaduse artikkel 76.
Commission Decision of 10 July 2002 on the aid scheme implemented by Finland for Åland Islands captive insurance companies, cited above.
Komisjoni 10. juuli 2002. aasta otsus Ahvenamaa saarestiku allutatud kindlustusandjate suhtes rakendatud abikava kohta.
The Commission also concluded that the measure debarred insurance companies which normally insure non-affiliated companies (or any other undertakings) from operating on the same market and on the same conditions as captive insurance companies.
Komisjon järeldas ka, et meede segas kindlustusseltsidel, kes tavaliselt kindlustavad mitteseotud äriühinguid (või mis tahes muid ettevõtjaid), allutatud kindlustusandjatega tegutsemast samal turul ja samadel tingimustel.
Again, the Authority concurs with this view.
Järelevalveamet nõustub ka selle seisukohaga.
Case C-308/01 GIL Insurance and Others [2004] ECR I-4777, paragraph 68.
Kohtuasi C-308/01, GIL Insurance jt, EKL 2004, lk I-4777, punkt 68.
See also Case C-143/99 Adria-Wien Pipeline [2001] ECR I-8365, paragraph 41, Case C-409/00 Spain v Commission [2003] ECR I-1487, paragraph 47.
Vt ka kohtuasi C-143/99, Adria-Wien Pipeline, EKL 2001, lk I-8365, punkt 41 ja kohtuasi C-409/00, Hispaania vs. komisjon, EKL 2003, lk I-1487, punkt 47.
See paragraph 52 of the Åland decision. The Commission estimated that the formation of a captive company implied that the group with which insurance contracts would be concluded would be large enough to generate a turnover that would allow it to cover the fixed costs and obtain a profit.
Vt Ahvenamaa otsuse punkt 52; komisjoni hinnangul eeldas allutatud äriühingu moodustamine, et rühm, kellega kindlustuslepingud sõlmitaks, oleks piisavalt suur, et tekitada käivet, mis võimaldaks katta püsikulud ja saada tulu.
Joined cases T-92/00 and T-103/00, Territorio Histórico de Alava and others v Commission (Ramondín) [2002] ECR II-1385, paragraph 39.
Liidetud kohtuasjad T-92/00 ja T-103/00, Territorio Histórico de Alava and others vs. Komisjon (Ramondķn), EKL 2002, lk II-1385, punkt 39.
A proposed minimum value for such a holding of EUR 50 million was omitted from the measures following discussions with the Commission.
Pärast arutelu komisjoniga jäeti meetmest välja kavandatud 50 miljoni euro suurune miinimumväärtus.
Case C-53/00 Ferring v ACOSS [2001] ECR I-9067, paragraph. 21.
Kohtuasi C-53/00, Ferring vs. ACOSS, EKL 2001, lk I-9067, punkt 21.
Case C-156/98 Germany v Commission [2000] ECR I-6857, paragraph 22, in which the ECJ recognised that the tax concession can constitute a general measure if it applies without distinction to all economically active persons.
Kohtuasi C-156/98, Saksamaa vs. komisjon, EKL 2000, lk I-6857, punkt 22, milles Euroopa Kohus tunnistas, et maksusoodustus võib olla üldine meede, kui see kehtib vahet tegemata kõigi majanduslikult aktiivsete isikute suhtes.
See also C-75/97 Belgium v Commission [1999] ECR I-3671, paragraph 28.
Vt ka kohtuasi C-75/97, Belgia vs. komisjon, EKL 1999, lk I-3671, punkt 28.
Case E-6/98 Norway v EFTA Surveillance Authority [1999] EFTA Court Report, p. 76, paragraph 38; Joined Cases E-5/04, E-6/04 and E-7/04 Fesil and Finnfjord, PIL and others and Norway v EFTA Surveillance Authority [2005] EFTA Court Report, p. 117, paragraphs 84-85; Joined cases T-127/99, T-129/99 and T-148/99 Territorio Histórico de Alava and others v Commission [2002] ECR II-1275, paragraph 163, Case C-143/99 Adria-Wien Pipeline [2001] ECR I-8365, paragraph 42; Case T-308/00 Salzgitter v Commission [2004] ECR II-1933 paragraph 42, Case C-172/03 Wolfgang Heiser [2005] ECR I-1627, paragraph 43.
Kohtuasi E-6/98, Norra vs. EFTA järelevalveamet, EFTA kohtu lahendid 1999, lk 76, punkt 38; liidetud kohtuasjad E-5/04, E-6/04 ja E-7/04, Fesil ja Finnfjord, PIL jt ning Norra vs. EFTA järelevalveamet, EFTA kohtu lahendid 2005, lk 117, punktid 84–85; liidetud kohtuasjad T-127/99, T-129/99 ja T-148/99, Territorio Histórico de Alava jt vs. komisjon, EKL 2002, lk II-1275, punkt 163; kohtuasi C-143/99, Adria-Wien Pipeline, EKL 2001, lk I-8365, punkt 42; kohtuasi T-308/00, Salzgitter vs. komisjon, EKL 2004, lk II-1933, punkt 42; kohtuasi C-172/03, Wolfgang Heiser, EKL 2005, lk I-1627, punkt 43.
Case E-6/98 Norway v EFTA Surveillance Authority, cited above, paragraph 38; Joined Cases E-5/04, E-6/04 and E-7/04 Fesil and Finnfjord, PIL and others and Norway v EFTA Surveillance Authority, cited above, paragraphs 76-89; Case 173/73 Italy v Commission [1974] ECR 709, paragraph 16.
Eespool viidatud kohtuasi E-6/98, Norra vs. EFTA järelevalveamet, punkt 38; eespool viidatud liidetud kohtuasjad E-5/04, E-6/04 ja E-7/04, Fesil ja Finnfjord, PIL jt ning Norra vs. EFTA järelevalveamet, punktid 76-89; kohtuasi 173/73, Itaalia vs. komisjon, EKL 1974, lk 709, punkt 16.
Case E-6/98 Norway v EFTA Surveillance Authority, mentioned above, paragraph 67, Case C-159/01 Netherlands v Commission, ECR [2004] I-4461, paragraph 43.
Eespool nimetatud kohtuasi E-6/98, Norra vs. EFTA järelevalveamet, punkt 67, kohtuasi C-159/01, Madalmaad vs. komisjon, EKL 2004, lk I-4461, punkt 43.
See for a similar argumentation, Commission Decision of 17 February 2003 on the State aid implemented by the Netherlands for international financing activities, paragraph (95).
Vt samalaadne argument komisjoni 17. veebruari 2003. aasta otsuses Madalmaades rahvusvahelise rahastamistegevuse suhtes rakendatud riigiabi kohta, punkt 95.
Case T-214/95 Het Vlaamse Gewest v Commission [1998] ECR II-717, Case 730/79 Philip Morris v Commission [1980] ECR 2671, paragraph 11.
Kohtuasi T-214/95, Het Vlaamse Gewest vs. komisjon, EKL 1998, lk II-717, kohtuasi 730/79, Philip Morris vs. komisjon, EKL 1980, lk 2671, punkt 11.
Having been enacted on 18 December 1997.
Vastu võetud 18. detsembril 1997.
The Liechtenstein authorities and some third parties argued that the Commission had in fact declared that comparable measures relating to intra-group taxation (see below) were not State aid.
Liechtensteini ametiasutused ja teatavad kolmandad isikud väitsid, et komisjon on kinnitanud, et sarnased rühmasisese maksustamisega seotud meetmed (vt allpool), ei ole riigiabi.
Case 173/73 Italy v Commission [1974] ECR 709.
Kohtuasi 173/73, Itaalia vs. komisjon, EKL 1974, lk 709.
Case 248/84 Germany v Commission [1987] ECR 4013.
Kohtuasi 248/84, Saksamaa vs. komisjon, EKL 1987, lk 4013.
Where tax reliefs on industrial production were abolished following a decision of the Authority dated 1 December 1994, No 213/94/COL.
Kus tööstustoodangu maksusoodustused tühistati pärast järelevalveameti 1. detsembri 1994. aasta otsust nr 213/94/COL.
Authority Decision No 106/95/COL concerning a tax exemption from a basic tax for glass packaging dated 31 October 1995.
Järelevalveameti 31. oktoobri 1995. aasta otsus klaastaara vabastamise kohta põhimaksust.
Authority Decision No 145/97/COL of 14 May 1997 concerning appropriate measures regarding regionally differentiated social security taxation.
Järelevalveameti 14. mai 1997. aasta otsus nr 145/97/COL asjakohaste meetmete kohta seoses piirkondlikult erineva sotsiaalkindlustusmaksuga.
The Commission issued its notice in November 1998 (OJ C 384, 10.12.1998).
Komisjon avaldas oma teatise novembris 1998 (EÜT C 384, 10.12.1998).
A similar notice was incorporated into the Authority’s State Aid Guidelines as Chapter 17B in June 1999.
Samalaadne teatis inkorporeeriti 1999. aasta juunis peatükina 17B järelevalveameti riigiabi suunistesse.
See among others Case C-387/92 Banco Exterior de España SA v Ayuntamiento de Valencia, ECR [1994] I-877.
Vt muu hulgas kohtuasi C-387/92, Banco Exterior de Espańa SA vs. Ayuntamiento de Valencia, EKL 1994, lk I-877.
Paragraph 18 of the notice.
Teatise punkt 18.
See Section J of the Code of Conduct.
Vt toimimisjuhendi osa J.
Joined Cases T- T-346/99, T-347/99 and T-348/99, Territorio Histórico de Álava and others v Commission, ECR [2002] paragraph 84.
Liidetud kohtuasjad T-346/99, T-347/99 ja T-348/99, Territorio Histórico de Įlava and others vs. komisjon, EKL [2002], punkt 84.
Case C-5/89, Commission v Germany [1990] ECR I-3437, paragraph 14; Case C-169/95, Commission v Spain [1997] ECR I-135, paragraph 51; Case C-24/95, Land Rheinland-Pfalz v Alcan Deutschland GmbH [1997] ECR I-1591, paragraph 25.
Kohtuasi C-5/89, komisjon vs. Saksamaa, EKL 1990, lk I-3437, punkt 14; kohtuasi C-169/95, komisjon vs. Hispaania, EKL 1997, lk I-135, punkt 51; kohtuasi C-24/95, Land Rheinland-Pfalz vs. Alcan Deutschland GmbH, EKL 1997, lk I-1591, punkt 25.
Case C1-09 Centre d'Exportation du Livre Français (CELF), Ministre de la Culture et de la Communication v Société Internationale de Diffusion et d'Édition, judgment of 11.3.2010 (not yet published).
Kohtuasi C1-09, Centre d'Exportation du Livre Franēais (CELF), Ministre de la Culture et de la Communication vs. Société Internationale de Diffusion et d'Édition, 11. märtsi 2010. aasta kohtuotsus (seni avaldamata).
See also Case C-91/01 Italy v Commission [2004] ECR I-4355, paragraphs 66 and 67.
Vt ka kohtuasi C-91/01, Itaalia vs. Komisjon, EKL 2004, lk I-4355, punktid 66 ja 67.
Case C-5/89 Commission v Germany [1990] ECR I-3437, paragraph 14 and Regione Autonoma della Sardegna v Commission [2005] ECR II-2123, paragraph 64.
Kohtuasi C-5/89, komisjon vs. Saksamaa, EKL 1990, lk I-3437, punkt 14 ja Regione Autonoma della Sardegna vs. Komisjon, EKL 2005, lk I-2123, punkt 64.
Case C-5/89 Commission v Germany [1990] ECR I-3437, paragraph 14, Case C-169/95 Spain v Commission [1997] ECR I-135, paragraph 51.
Kohtuasi C-5/89, komisjon vs. Saksamaa, EKL 1990, lk I-3437, punkt 14, kohtuasi C-169/95, Hispaania vs. Komisjon, EKL 1997, lk I-135, punkt 51.
Joined Cases C-183/02 P and C-187/02 P Demesa and Territorio Histórico de Álava v Commission [2004] ECR I-10609, paragraph 51.
Liidetud kohtuasjad C-183/02 P ja C-187/02 P, Demesa and Territorio Histórico de Įlava vs. komisjon, EKL 2004, lk I-10609, punkt 51.
Case T-290/97, Mehibas Dordstelaan v Commission [2000] ECR II-15 and cases C-182/03 and C-217/03, Belgium and Forum 187 ASBL v Commission [2006] ECR I-05479, paragraph 147.
Kohtuasi T-290/97, Mehibas Dordstelaan vs. komisjon, EKL 2000, lk II-15 ning kohtuasjad C-182/03 ja C-217/03, Belgia ja Forum 187 ASBL vs. komisjon, EKL 2006, lk I-05479, punkt 147.
See footnotes 54 and 55 referring to Authority decisions on tax reliefs on industrial production, a tax exemption from a basic tax for glass packaging and regarding regionally differentiated social security taxation.
Vt joonealused märkused 54 ja 55, milles viidatakse järelevalveameti otsustele maksusoodustuste kohta tööstustoodangule, klaastaara vabastamise kohta põhimaksust ja piirkondlikult erineva sotsiaalkindlustusmaksu kohta.
According to the report to the Liechtenstein Parliament regarding the EEA Agreement (Bericht und Antrag der Regierung an den Landtag des Fürstentums Liechtenstein betreffend das Abkommen über den Europäischen Wirtschaftsraum vom 2. Mai 1992) the Liechtenstein authorities acknowledge that in principle tax reductions constitute State aid within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement and that a notification of tax measures in Liechtenstein may be necessary under certain circumstances (p. 134).
Vastavalt Liechtensteini parlamendi aruandele EMP lepingu kohta (Bericht und Antrag der Regierung an den Landtag des Fürstentums Liechtenstein betreffend das Abkommen über den Europäischen Wirtschaftsraum vom 2. Mai 1992) tunnistavad Liechtensteini ametiasutused, et maksusoodustused on põhimõtteliselt riigiabi EMP lepingu artikli 61 lõike 1 tähenduses ja Liechtensteini maksumeetmetest teavitamine võib teatavates olukordades vajalik olla (lk 134).
See also explanations in the report to the Liechtenstein Parliament regarding the participation in the European Economic Area (Bericht und Antrag der Regierung an den Landtag des Fürstentums Liechtenstein betreffend die Teilnahme am Europäischen Wirtschaftsraum (EWR) 2. Teil, Nr. 1995/1), p. 168.
Vt ka Liechtensteini parlamendi aruande selgitused Euroopa Majanduspiirkonnas osalemise kohta (Bericht und Antrag der Regierung an den Landtag des Fürstentums Liechtenstein betreffend die Teilnahme am Europäischen Wirtschaftsraum (EWR) 2. Teil, Nr. 1995/1), lk 168.
The code, adopted on 1 December 1997, was described as a ‘landmark accord’ on preventing unfair tax competition.
1. detsembril 1997 vastu võetud toimimisjuhendit kirjeldati kui „põhjapanevat kokkulepet” ebaõiglase maksukonkurentsi vältimise kohta.
EU Member States agreed to freeze corporate tax rules at the beginning of 1998 and to consult with the Commission before implementing new corporate tax legislation.
ELi liikmesriigid leppisid kokku ettevõtete maksustamise eeskirjade külmutamises 1998. aasta alguses ja komisjoniga konsulteerimises enne uute ettevõtete maksustamist reguleerivate õigusaktide rakendamist.
Although the 1984 decision was not published, it was referred to in the 14th Competition Report.
Ehkki 1984. aasta otsust ei avaldatud, viidati sellele 14. konkurentsiaruandes.
The Code of Conduct states (at Section J) that ‘the Commission intends to examine or re-examine existing tax arrangements and proposed new legislation by Member States case by case, thus ensuring that the rules and objectives of the Treaty are applied consistently and equally to all’ ( OJ C 2, 6.1.1998).
Toimimisjuhendi osas J on sätestatud, et „komisjon kavatseb eraldi uurida igas liikmesriigis kehtivat maksukorda ja kavandatavaid uusi õigusakte või need uuesti läbi vaadata veendumaks, et asutamislepingu eeskirju ja eesmärke kohaldatakse järjekindlalt ja kõigile võrdselt” ( EÜT C 2, 6.1.1998).
OJ L 282, 30.10.2003, p. 25.
ELT L 282, 30.10.2003, lk 25.
On the same day, the Commission reached the same conclusion regarding the Dutch International Financing Activities regime (C(2003) 568 on State aid implemented by the Netherlands for international finance activities (OJ L 180, 18.7.2003, p. 52)).
Samal päeval jõudis komisjon samale järeldusele seoses Madalmaade rahvusvahelise rahastamistegevuse korraga (K(2003) 568 Madalmaades rahvusvahelise rahastamistegevuse suhtes rakendatud riigiabi kohta (ELT L 180, 18.7.2003, lk 52)).
See not only the Belgian coordination centres decision (OJ L 282, 30.10.2003, p. 25), but also other cases involving preferential tax treatment that were deemed to be similar, including Commission decisions C(2002) 3740 on coordination centres implemented by Luxembourg (OJ L 170, 9.7.2003, p. 20) and C(2003) 568 on State aid implemented by the Netherlands for international finance activities (OJ L 180, 18.7.2003, p. 52).
Vt lisaks otsusele Belgia koordineerimiskeskuste kohta (ELT L 282, 30.10.2003, lk 25) ka muid maksustamise eeliskorraga seotud juhtumeid, mida loeti samalaadseteks, sh komisjoni otsused K(2002) 3740 Luksemburgi koordineerimiskeskuste kohta (ELT L 170, 9.7.2003, lk 20) ja K(2003) 568 Madalmaades rahvusvahelise rahastamistegevuse suhtes rakendatud riigiabi kohta (ELT L 180, 18.7.2003, lk 52).
OJ C 309, 6.11.2001, p. 4.
EÜT C 309, 6.11.2001, lk 4.
And indeed the Liechtenstein authorities.
Ja loomulikult ka Liechtensteini ametiasutused.
Company K provided comments in December 2008 and April 2009.
Äriühing K esitas oma märkused detsembris 2008 ja aprillis 2009.
It expressed its surprise that the tax legislation applicable in Liechtenstein for the last 10 years would entail the grant of incompatible State aid.
Ta väljendas üllatust, et Liechtensteinis viimased kümme aastat kehtinud maksuseadus võiks hõlmata sobimatut riigiabi.
The Liechtenstein authorities forego revenue corresponding to the non-payment of income tax, the payment of a reduced capital tax rate as well as the non-payment of coupon taxes.
Liechtensteini ametiasutused loobuvad tulumaksu ja kupongimaksu mittemaksmisel ja kapitalimaksu osalisel maksmisel oma tuludest.
For these reasons, the Authority considers that the special tax rules applicable to captive insurance companies are granted through State resources.
Sel põhjusel on järelevalveamet seisukohal, et allutatud kindlustusandjate suhtes kohaldatavad maksualased erieeskirjad on kehtestatud riigi vahendite arvel.
By reference to the European Court of Justice’s conclusions in the GIL Insurance case [39], ‘Article 87(1) EC requires it to be determined whether, under a particular statutory scheme, a State measure is such as to favour “certain undertakings or the production of certain goods” in comparison with others which, in the light of the objective pursued by the system in question, are in a comparable legal and factual situation’.
Viidates Euroopa kohtu otsusele GIL Insurance’i kohtuasjas [39]„tuleb EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 1 kohaselt välja selgitada, kas konkreetses õiguslikus raamistikus soodustab asjaomane meede „teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist” teiste ettevõtjatega võrreldes, kes on asjaomase meetmega taotletava eesmärgi osas võrreldavas faktilises ja õiguslikus olukorras”.
The Authority concludes that the undertakings in the same legal and factual position in this case are those who pay the (full) income, capital and coupon taxes in Liechtenstein — and in comparison to those, captive insurance companies in Liechtenstein receive a selective advantage.
Järelevalveamet järeldab, et samas õiguslikus ja faktilises olukorras olevad ettevõtjad on käesoleval juhul need, kes maksavad Liechtensteinis (täiel määral) tulu-, kapitali- ja kupongimaksu – võrreldes nendega saavad allutatud kindlustusandjad Liechtensteinis valikulise eelise.
The Commission also considered (in the Åland decision) that the conditions under which the measure applied (the ability to form a captive) implicitly required a certain economic strength, and therefore could apply only to sufficiently large companies [41].
Samuti arvas komisjon (Ahvenamaa otsuses), et tingimused, mille alusel meedet kohaldati (suutlikkus moodustada allutatud äriühingut), nõudsid kaudselt teatavat majanduslikku tugevust, ja said seetõttu kehtida vaid piisavalt suurte ettevõtjate suhtes [41].
The Authority is of the view, therefore, that the measure is available and applicable only to undertakings that have sufficient resources to form a captive insurance company, and notes that a restriction of this nature led the Court of First Instance to conclude that tax exemptions in the Territorio Histórico de Álava case [42] were selective.Reference was also made during the investigation to the European Commission’s Decision on the Irish Company Holding Regime.
Järelevalveamet on seisukohal, et meede on kättesaadav ja kohaldatav ainult neile ettevõtjatele, kellel on piisavad ressursid allutatud kindlustusandja moodustamiseks, ja märgib, et sellise piirangu tõttu otsustas Esimese Astme Kohus, et Territorio Histórico de Álava kohtuasja [42] maksusoodustused olid valikulised.Uurimise ajal viidati ka Euroopa Komisjoni otsusele Iirimaa äriühingus osalemise korra kohta.
As part of the agreement reached, the Commission undertook to contribute to the objective of tackling harmful tax competition by implementing a notice [61] on the application of the State aid rules to measures relating to direct business taxation, and committed itself ‘to the strict application of the aid rules concerned’.
Komisjon kohustus osana saavutatud kokkuleppest aitama kaasa võitlusele kahjuliku maksukonkurentsiga, avaldades teatise [61] riigiabi eeskirjade kohaldamisest ettevõtjate otsese maksustamisega seotud meetmete suhtes ja kohustus „rangelt kohaldama asjaomaseid abi eeskirju”.
When published in December 1998, the notice stated that ‘According to well-established practice and case-law [62], a tax measure whose main effect is to promote one or more sectors of activity constitutes aid.’ [63] The Commission, therefore, committed itself to the stricter application of rules which already existed [64].
Kui teatis 1998. aasta detsembris avaldati, oli selles sätestatud, et „Vastavalt tõhusale menetlusele ja kohtupraktikale [62] käsitletakse abina maksumeedet, mille põhitoime on ühe või mitme tegevusvaldkonna soodustamine.” [63].
The principles only apply, however, in exceptional circumstances and an undertaking cannot normally entertain legitimate expectations that aid is lawful unless it has been granted in accordance with the procedure for notifying the aid to the Authority (or the European Commission as the case may be [66]).
Kuid need põhimõtted kehtivad vaid erakorraliste asjaolude puhul ja ettevõtja ei saa tavaliselt toetuda õiguspärastele ootustele, et abi on seaduslik, v.a juhul, kui see on antud kooskõlas järelevalveameti (või, olenevalt olukorrast, komisjoni) abist teavitamise menetlusega [66].
This is a principle recently reaffirmed by the Court of Justice as follows: ‘In a situation such as that in the main proceedings, the existence of an exceptional circumstance also cannot be upheld in the light of the principle of legal certainty, since the Court has already held, essentially, that, so long as the Commission has not taken a decision approving aid, … the recipient cannot be certain as to the lawfulness of the aid, with the result that neither the principle of the protection of legitimate expectations nor that of legal certainty can be relied upon.’ [67].In principle, the case-law of the Court of Justice has stated that a legitimate expectation that aid is lawful cannot be invoked unless that aid has been granted in compliance with the procedure laid down in Article 1(3) in Part I of Protocol 3 [68], remarking that a diligent business man should normally be able to determine whether that procedure has been followed [69].Notwithstanding this the Court has also accepted that in exceptional circumstances a recipient of aid which is granted unlawfully because it was not notified may rely on legitimate expectations that the aid was lawful in order to oppose its repayment [70].
Euroopa kohus kinnitas hiljuti seda põhimõtet järgmiselt: „Sellises olukorras nagu põhimenetluse puhul, ei saa erakorralise asjaolu olemasolu õiguspäraste ootuste ja õiguskindluse seisukohast kinnitada, sest kohus on juba sisuliselt kinnitanud, et kuni komisjon ei ole teinud abi heakskiitvat otsust, [] ei saa abisaaja olla kindel abi seaduslikkuses, mis tähendab, et toetuda ei saa ei õiguspäraste ootuste ega õiguskindluse põhimõttele” [67].Põhimõtteliselt on Euroopa Kohtu praktika kinnitanud, et õiguspärasele ootusele, et abi on seaduslik, ei saa apelleerida, v.a juhul, kui abi on antud kooskõlas protokolli 3 I osa artikli 1 lõikes 3 sätestatud menetlusega, [68] märkides, et hoolikas ärimees peaks üldjuhul suutma välja selgitada, kas seda menetlust on järgitud [69].Sellele vaatamata on kohus nõustunud, et erakorralises olukorras võib ebaseadusliku (s.o teavitamata) abi saaja toetuda õiguspärastele ootustele, et abi oli seaduslik, selleks et vaidlustada selle tagasimaksmine [70].
The Court of Justice has held that an entity may rely on the principle of the protection of legitimate expectations where a Community authority has caused it to entertain expectations which are justified [71].
Euroopa Kohus on kinnitanud, et üksus võib toetuda õiguspäraste ootuste kaitse põhimõttele juhul, kui ühenduse ametiasutus on andnud talle põhjust õiguspärasteks ootusteks [71].