natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Moreover, the retroactive payment of taxes, it said, is questionable from a legal perspective and counterproductive from an economic point of view, in particular in the context of the current financial crisis.
Lisaks on maksude tagantjärele maksmine tema väitel õiguslikust seisukohast küsitav ja majanduslikult kahjulik, eriti praeguse finantskriisi ajal.
Company G referred also to the principles of legitimate expectations and legal certainty.
Äriühing G viitas ka õiguspäraste ootuste ja õiguskindluse põhimõtetele.
Comments from Company H
Äriühingu H märkused
In letters dated 17 October 2008 and 27 May 2009, Company H expressed its concern that the tax legislation in favour of captive insurance companies in Liechtenstein could be considered incompatible State aid.
Äriühing H väljendas oma 17. oktoobri 2008. aasta ja 27. mai 2009. aasta kirjas muret võimaluse üle, et Liechtensteini allutatud kindlustusandjaid soosivat maksuseadust võidakse pidada sobimatuks riigiabiks.
The company stated that it had trusted the legality of the legislation in place for more than 10 years, and it would not be realistic to require it to ensure that it is compliant with the State aid rules of the EEA Agreement.
Äriühing kinnitas, et oli olnud üle kümne aasta kindel kehtivate õigusaktide seaduslikkuses ning et temalt ei ole realistlik nõuda veendumist selle vastavuses EMP lepingu riigiabi eeskirjadega.
Recovery of taxes would violate the principles of legitimate expectations and legal certainty, and would contravene the principle of equal treatment within the EEA at time in which the European Commission has allowed millions of euro of State aid to alleviate the financial crisis.
Maksude sissenõudmine rikuks õiguspäraste ootuste ja õiguskindluse põhimõtet ning oleks vastuolus võrdse kohtlemise põhimõttega EMPs ajal, mil Euroopa Komisjon on lubanud leevendada finantskriisi miljonite eurodega.
Comments from Company I
Äriühingu I märkused
Company I communicated its concern that the taxation of captive insurance companies in Liechtenstein may constitute incompatible State aid, and stressed its trust in the legislation applicable in Liechtenstein for 10 years.
Äriühing I väljendas oma muret, et allutatud kindlustusandjate maksustamine Liechtensteinis võiks olla sobimatu riigiabi ja rõhutas oma usaldust Liechtensteinis kümme aastat kehtinud õigusaktide vastu.
This, in its opinion, justified the application of legitimate expectations and legal certainty in the context of recovery.
See õigustab tema arvates õiguspäraste ootuste ja õiguskindluse põhimõtete kohaldamist tagasinõudmise suhtes.
Comments from Company J
Äriühingu J märkused
Company J presented its concerns regarding the possible incompatibility of the Liechtenstein taxation for captive insurance companies with the State aid rules in letters dated 13 November 2008 and 20 April 2009.
Äriühing J väljendas muret seoses Liechtensteinis allutatud kindlustusandjate suhtes kohaldatava maksukorra võimaliku mittevastavusega riigiabi eeskirjadele 13. novembri 2008. aasta ja 20. aprilli 2009. aasta kirjas.
Company J argued that special provisions for captive insurance companies in new Solvency II legislation are an indication that captives are not active on the same market, and are not subject to the same regulatory mechanisms, as other insurance companies.
Äriühing J väitis, et Solventsus II uutes õigusaktides sätestatud allutatud kindlustusandjate erisätted on märk sellest, et allutatud ei tegutse samal turul ning nende suhtes ei kehti samad regulatiivmehhanismid kui muude ettevõtjate suhtes.
Company J also argued that any undertaking can establish a captive insurance company and in consequence the measure is not selective.
Samuti väitis äriühing J, et iga ettevõtja võib asutada allutatud kindlustusandja ja seega ei ole meede valikuline.
The company was of the view that taxing captive insurance companies ‘across the board’ on their net earnings would lead to unequal treatment of undertakings.
Äriühing oli seisukohal, et allutatud kindlustusandjate üldine maksustamine puhastulu alusel põhjustaks ettevõtjate ebavõrdset kohtlemist.
Captives, the company argued, are an instrument of self insurance and should only be taxed on their income from insurance branches liable for a legal insurance obligation in the country of the insurer.
Äriühing väitis, et allutatud äriühingud on enesekindlustamise vahend ja neid peaks maksustama üksnes sellisest kindlustustegevusest saadud tulu alusel, mille puhul on tegu seadusliku kindlustamiskohustuse täitmisega kindlustaja asukohariigis.
Otherwise, it was said, undertakings that create a captive will be worse off from a tax point of view than those that do not have a captive insurance company, and choose not to insure risks which do not have to be insured by law.
Äriühing väitis, et vastasel korral on allutatud kindlustusandjaid loovad ettevõtjad maksuliselt ebasoodsamas olukorras kui need, kes allutatud kindlustusandjaid ei loo ega kindlusta riske, mille kindlustamist seadus ei nõua.
Captives take insurance policies for risks for which there is no market and income from these activities should, therefore, not be taxed.
Allutatud kindlustusandjad pakuvad poliise riskide vastu, millel ei ole turgu, ja seega ei tuleks sellest tegevusest saadavat tulu maksustada.
The company argued that it would contradict the principle of legal certainty to expect an undertaking to question legislation that had applied for more than 10 years.
Äriühing väitis, et oleks õiguskindluse põhimõtte vastane eeldada, et ettevõtja kahtleks üle kümne aasta kehtinud õigusaktides.
It stated that it had legitimately trusted the legality of the tax measures and contended that should the Authority come to the conclusion that State aid is involved, the measures qualify as existing aid, or (alternatively) recovery would contravene fundamental principles of law.
Ta kinnitas, et on õiguspäraselt uskunud maksumeetmete seaduslikkust, ja väitis, et kui järelevalveamet otsustab, et tegu on riigiabiga, siis on see olemasolev abi ning tagasinõudmine (alternatiivina) on vastuolus õiguse aluspõhimõtetega.
Finally, Company J referred to the financial crisis and how it has had an impact on the assessment of State aid.
Äriühing J viitas finantskriisile ja selle mõjule riigiabi hindamisele.
In its view, many of the measures adopted by several Member States of the European Union will not have a temporary character but will become permanent.
Tema seisukohast ei ole mitmes Euroopa Liidu liikmesriigis võetud meetmed ajutised, vaid jäävad püsivaks.
Against this background, Company J expected that the Authority will not request the amendment of the Liechtenstein tax legislation applicable to captives.
Seoses sellega eeldas äriühing J, et järelevalveamet ei nõua allutatud äriühingute suhtes kohaldatava Liechtensteini maksukorra muutmist.
Comments from Company K
Äriühingu K märkused
It argued that any order to repay aid would contravene the principle of legal certainty (pointing out that Liechtenstein law has a limitation period of five years for challenging tax liabilities).
Ta väitis, et igasugune tagastamisnõue oleks vastuolus õiguskindluse põhimõttega (juhtides tähelepanu, et Liechtensteini õiguse kohaselt on maksuvõlgade vaidlustamisel viieaastane aegumistähtaeg).
Should the Authority conclude that incompatible State aid was granted, the Company K considers that a recovery would violate the principles of legal certainty, homogeneity and legitimate expectations.
Äriühing K on seisukohal, et kui järelevalveamet peaks leidma, et on antud sobimatut riigiabi, rikuks selle tagasinõudmine õiguskindluse, ühtluse ja õiguspäraste ootuste põhimõtet.
COMMENTS BY THE LIECHTENSTEIN AUTHORITIES
LIECHTENSTEINI AMETIASUTUSTE MÄRKUSED
Comments on the opening decision
Märkused menetluse algatamise kohta
In a letter dated 25 November 2008, the Liechtenstein authorities referred to the evolution of the assessment of State aid in the context of business taxation from the beginning of the 1980s to the issue of a notice on the application of the State aid rules to direct business taxation in 1998, and to the European Commission’s decisions in the early 2000s (for example on the Belgian coordination centres [15]).The Liechtenstein authorities argued that captive insurance companies are not active on an open market as their activities are limited to managing intra-group risks, i.e. the risks of its own corporate group.
Liechtensteini ametiasutused viitasid 25. novembri 2008. aasta kirjas äriühingute maksustamisega seotud riigiabi hindamise arengule 1980. aastate algusest kuni teatise avaldamiseni riigiabi eeskirjade kohaldamise kohta äriühingute otsese maksustamise suhtes aastal 1998 ja Euroopa Komisjoni 2000. aastate alguse otsusteni (näiteks Belgia koordineerimiskeskuste kohta) [15].Liechtensteini ametiasutused väitsid, et allutatud kindlustusandjad ei tegutse avatud turul, sest nende tegevus piirdub rühmasiseste, s.o nende oma ettevõtjarühma riskide haldamisega.
Any income generated by the captive insurance through transactions within the group is not ordinary income that should be subject to income taxation, as the administration of own assets does not constitute a commercial activity subject to taxation.
Mis tahes tulu, mis on saadud rühmasisestest allutatud kindlustustehingutest, ei ole tavaline tulu, mida tuleks maksustada tulumaksuga, sest oma varade haldamine ei ole maksustatav äritegevus.
In their view, an entity that does not exercise its activity on a market in competition with other market players cannot be considered as engaging in economic activity as an undertaking [16].
Nende seisukohast ei saa üksust, mis ei tegutse turul ega konkureeri seega muude turul osalejatega, lugeda ettevõtjana majandustegevusega tegelevaks [16].
Even if they were to provide services on the ‘free’ market, the Liechtenstein system ensures that the regular tax rates apply to these free market activities.
Isegi kui nad pakuvad teenuseid „vabal” turul, tagab Liechtensteini süsteem, et selle vabaturu tegevuse suhtes kehtivad tavalised maksumäärad.
In the opinion of the Liechtenstein authorities, it is only to the extent that the companies engage in those ‘free’ activities that they should qualify as undertakings.
Liechtensteini ametiasutuste arvates peaksid kõnealused äriühingud olema ettevõtjad üksnes sel määral, mil nad tegelevad nimetatud „vaba” tegevusega.
The Liechtenstein authorities argued that captive insurance companies (like reinsurance companies) constitute a separate market from direct insurance due to the risk allocation within a group, the different regulatory framework, and the management function captives undertake within the group to which they belong.
Liechtensteini ametiasutused väitsid, et allutatud kindlustusandjad (nagu edasikindlustajad) moodustavad otsekindlustusest eraldi turu tänu rühmasisesele riskihajutamisele, erinevale regulatiivraamistikule ja haldusfunktsioonile, mida allutatud täidavad rühmas, kuhu nad kuuluvad.
Captive insurance companies only insure their own group’s risks (where there is no market or where costs are too high) and not the risks of third parties.
Allutatud kindlustusandjad kindlustavad üksnes nende oma rühma riske (kui puudub turg või hind on liiga kõrge) ja mitte kolmandate isikute riske.
As far as selectivity is concerned, with reference to the Åland captive insurance system and the Irish Company Holding Regime, the Liechtenstein authorities submitted that the tax regime applicable to captive insurance companies is not materially selective.
Valikulisuse kohta väitsid Liechtensteini ametiasutused, viidates Ahvenamaa allutatud kindlustusandjate süsteemile ja Iirimaa äriühingus osalemise korrale, et allutatud kindlustusandjate suhtes kohaldatav maksukord ei ole olemuselt valikuline.
This is because the conditions for these companies are horizontal in nature and could be achieved by any undertaking, i.e. no specific economic strength is required from undertakings to set up a captive insurance company and it, therefore, applies to all sorts of companies.
Seda seepärast, et nende äriühingute suhtes kohaldatavad tingimused on olemuselt horisontaalsed ja neid võib saavutada iga ettevõtja, s.o ettevõtjal ei pea allutatud kindlustusandja asutamiseks olema mingit erilist majanduslikku tugevust, ning seetõttu kehtivad need igasuguste äriühingute suhtes.
On that basis any legal person, irrespective of the sector of activity or size of operations, could qualify for the tax reduction through ownership of a captive insurance company.
Sellest lähtudes võib iga juriidiline isik, sõltumata tegevusvaldkonnast või tegevuse ulatusest, omades allutatud kindlustusandjat, kvalifitseeruda maksusoodustusele.
In line with the Gil Insurance [17] case-law, the Liechtenstein authorities argued in the alternative that the measures are justified by the nature and general scheme of the tax system, arguing that: ‘What matters is whether the apparent exception is actually in line with the internal logic of the measure. […] A tax measure is specific only if it unreasonably discriminates between situations being legally and factually comparable in the light of objectives set by the tax system.’ Under Liechtenstein law, captive insurances may be defined as a limited-purpose insurance entity established with the specific objective of financing risks emanating from their corporate group: ‘Hence, it is an in-house self-insurance vehicle. The captive insurance is made out of the own means of its corporate groups. Hence, the captive insurance follows the principle that the coverage of liabilities out of own means should be treated differently for tax purposes.’
Alternatiivina väitsid Liechtensteini ametiasutused Gil Insurance'i juhtumile [17] toetudes, et meetmed on õigustatud maksusüsteemi olemuse ja üldise süsteemiga, öeldes et: „Oluline on, kas näiline erand on tegelikult kooskõlas meetme sisemise loogikaga. [] Maksumeede on konkreetne üksnes juhul, kui see eristab õiguslikult ja faktiliselt võrreldavaid olukordi maksusüsteemiga määratud eesmärkide alusel.” Liechtensteini õiguse kohaselt võib allutatud kindlustusandjaid määratleda piiratud otstarbega kindlustusüksustena, mis on asutatud konkreetse eesmärgiga rahastada nende ettevõtjarühmast tulenevaid riske: „Seega on see sisemine enesekindlustuse vahend. Allutatud kindlustust rahastatakse ettevõtjarühma oma vahenditega. Seepärast järgib allutatud kindlustus põhimõtet, et kohustuste katmist omavahenditest tuleks kohelda maksustamisel erinevalt.”
Furthermore, the Liechtenstein authorities highlighted the different treatment of captive insurance companies in comparison with conventional insurance companies by reference to Community/EEA law examples under the reinsurance directive and the Solvency II directive.
Peale selle juhtisid Liechtensteini ametiasutused tähelepanu allutatud kindlustusandjate erinevale kohtlemisele võrreldes tavapäraste kindlustusseltsidega, tuues näiteid ühenduse/EMP õigusest edasikindlustamis- ja Solventsus II direktiivi alusel.
These, it is said, take note of the specific nature of captive insurance and reinsurance undertakings.
Ametiasutuste sõnul võetakse nendes direktiivides arvesse allutatud kindlustusandjate ja edasikindlustajate konkreetset olemust.
They argued that it is acknowledged that as those undertakings cover only risks associated with the industrial or commercial group to which they belong, account is taken of their specific (and different) position.
Nad väitsid, et üldiselt nõustutakse, et kuna nimetatud ettevõtjad katavad üksnes selle tööstus- või kaubandusrühma riske, millesse nad ise kuuluvad, on võetud arvesse nende konkreetset (ja erinevat) seisundit.
Finally (in the alternative), the Liechtenstein authorities considered that the 1997 Tax Act constitutes existing aid because at the time it was put into effect it did not constitute an aid, but subsequently became aid due to the evolution of EEA law.
Lisaks olid Liechtensteini ametiasutused (alternatiivina) seisukohal, et 1997. aasta maksuseadus kujutab endast olemasolevat abi, sest selle jõustumise ajal see endast abi ei kujutanud, vaid sai abiks EMP õiguse arengu tõttu.
If the Authority characterises the measures as new aid, they argued that there are sufficient grounds for not recovering the aid.
Nad väitsid, et kui järelevalveamet iseloomustab meetmeid uue abina, on piisavalt alust abi mitte tagasi nõuda.
This is for two reasons.
Selleks on kaks põhjust.
The first is legitimate expectations based on a reliance on the approach taken by the Commission in its decisions relating to the tax incentives for intra-group financial treasury centres in France and the tax incentives for international financial activities in the Netherlands.
Esimene on õiguspärased ootused, mis põhinevad usaldusel komisjoni lähenemisviisi vastu, mida ta on kasutanud oma otsustes maksusoodustuste kohta Prantsusmaa rühmasisestele finantsvarakeskustele ja rahvusvahelisele finantstegevusele Madalmaades.
The second is legal certainty, since at the time Liechtenstein joined the EEA in 1995, the Commission’s State aid practice (which is part of the acquis communautaire) did not consider taxation of intra-group activities to be a matter subject to the State aid rules.
Teine on õiguskindlus, sest 1995. aastal, mil Liechtenstein ühines EMPga, ei peetud rühmasisese tegevuse maksustamist komisjoni riigiabipraktikas (mis on ühenduse õigustiku osa) riigiabi eeskirjade reguleerimisalasse kuuluvaks.
Comments on third party submissions
Märkused kolmandate isikute arvamuste kohta
The Liechtenstein authorities stressed that nearly all captive insurance companies operating in Liechtenstein submitted comments during the formal investigation, reflecting the importance of the issue.
Liechtensteini ametiasutused rõhutasid, et peaaegu kõik Liechtensteinis tegutsevad allutatud kindlustusandjad esitasid ametliku uurimise ajal märkusi, mis näitab probleemi olulisust.
They emphasised that the decision to open a formal investigation came as a surprise to the companies since Liechtenstein’s tax regime had been adopted more than 10 years ago.
Nad rõhutasid, et ametliku uurimise algatamise otsus tuli äriühinguile üllatusena, sest Liechtensteini maksukord oli vastu võetud üle kümne aasta tagasi.
Agreeing with the comments submitted by third parties, the Liechtenstein authorities argued that:
Nõustudes kolmandate isikute märkustega, väitsid Liechtensteini ametiasutused järgmist.
Captives do not qualify as undertakings
Allutatud äriühingud ei ole ettevõtjad
The Liechtenstein authorities considered that the comments submitted by Company B provided a good overview of captive insurance operations.
Liechtensteini ametiasutused olid seisukohal, et äriühingu B esitatud märkused andsid hea ülevaate allutatud kindlustustehingutest.
They agree, in particular, that there is no ‘liquid insurance market’ for all of the activities of captives.
Nad nõustuvad eelkõige, et ei ole olemas „likviidset kindlustusturgu”, mis hõlmaks kogu allutatute tegevust.
In this context the Liechtenstein authorities referred to an International Association of Insurance Supervisors (IAIS) Captive Issues Paper stating that:
Seoses sellega viitasid Liechtensteini ametiasutused rahvusvahelise kindlustusjärelevalveameti (IAIS) allutatud kindlustusandjatega seotud küsimusi käsitlevale dokumendile, milles on öeldud:
‘Certain types of risk such as sensitive product liability risks, environmental impairment, pharmaceutical liability and selected professional indemnity, regardless of the claims history, are frequently either extremely difficult or even impossible to place in traditional markets. Alternatively they demand either high premiums or unacceptable terms and conditions even though the insured may have an acceptable claims history.’
„Teatavat liiki riske, nagu tundlike toodete vastutusrisk, keskkonna kahjustamine, farmatseutiline vastutus ja valikuline ametialane vastutus on sõltumata nõuete ajaloost sageli kas äärmiselt keeruline või isegi võimatu tavapärastele turgudele paigutada. Need nõuavad kas kõrgeid kindlustusmakseid või vastuvõetamatuid sätteid ja tingimusi, isegi kui kindlustatava nõueteajalugu on rahuldav.”
The Liechtenstein authorities reiterated that all captives established in Liechtenstein are confined to managing intra-group risks only.
Liechtensteini ametiasutused rõhutasid, et kõik Liechtensteinis asutatud allutatud kindlustusandjad piirdusid üksnes rühmasiseste riskide haldamisega.
Further, the risks insured by captives are often not transferable to other commercial insurers.
Peale selle ei ole allutatud kindlustusandjate poolt kindlustatavad riskid tihti ülekantavad muudele kommertskindlustajatele.
Captives are therefore in a position to cover risks for which the traditional insurance market does not offer economically viable solutions.
Seepärast saavad allutatud katta riske, mille jaoks traditsiooniline kindlustusturg majanduslikult tasuvaid lahendusi ei paku.
In addition, captives differ considerably from direct insurance companies as the latter insure many sorts of risks and therefore hold a risk pool to balance claims.
Lisaks erinevad allutatud oluliselt otsekindlustusseltsidest, sest viimased kindlustavad paljude riskiliikide vastu ja omavad nõuete tasakaalustamiseks riskikogumikku.
A captive on the other hand only insures its own companies’ risks and is not able to balance those risks.
Allutatu aga kindlustab vaid oma enda äriühingute riske ega saa neid tasakaalustada.
The Liechtenstein authorities argue, therefore, that the captive insurance market is distinct from conventional insurance market operations and that captive insurances do not compete with insurance companies.
Liechtensteini ametiasutused väidavad seepärast, et allutatud kindlustusturg erineb tavapärastest turutehingutest ja et allutatud kindlustusandjad ei konkureeri kindlustusseltsidega.
Reference was also made to Court of Justice case-law concluding that an entity which does not exercise its activity on a market ‘in competition with other market players’ cannot be considered as operating an economic activity as an undertaking, and to the Authority’s decision in the Norwegian Road Administration case which — it is argued — shows that entities engaged only in in-house activities are not undertakings as they do not engage in economic activities.
Ametiasutused viitasid ka Euroopa Kohtu praktikale, milles tehakse järeldus, et üksust, mis ei tegutse turul „konkureerides muude turuosalistega”, ei saa pidada majandustegevusega tegelevaks ettevõtjaks, ja järelevalveameti otsusele Norra Maanteeameti juhtumi kohta, mis väidetavalt näitab, et üksnes sisese tegevusega tegelevad üksused ei ole ettevõtjad, sest nad ei tegele majandusega.
The tax treatment of captives constitutes a general measure
Allutatud kindlustusandjate maksualane kohtlemine on üldine meede
The Liechtenstein authorities argued that the tax treatment of captives is not materially selective as it is an option available to all and does not require a certain economic strength.
Liechtensteini ametiasutused väitsid, et allutatud kindlustusandjate maksualane kohtlemine ei ole valikuline, sest see võimalus on avatud kõigile ja see ei nõua kindlat majanduslikku tugevust.
The tax measures are not limited to certain sectors, certain types of companies, or certain parts of the Liechtenstein territory — there are also no restrictions regarding turnover, size, the number of employees or a necessity to be part of a multinational group.
Maksumeetmed ei ole piiratud teatavate äriühinguliikide või Liechtensteini territooriumi teatavate osadega, samuti ei ole piiranguid käibe, suuruse või töötajate arvu suhtes ega nõuet olla rahvusvahelise rühma osa.
They argue, therefore, that their tax provisions for captive insurance companies are not materially selective.
Nad väidavad, et nende allutatud kindlustusandjate suhtes kohaldatavad maksusätted ei ole valikulised.