natgillin/translations-raw huggingface dataset:
A captive insurance company enables investment income on the premiums to be retained within the group and potentially allows for more flexibility in the pattern of premiums.
Allutatud kindlustusandja võimaldab jätta kindlustusmaksetest saadava investeerimistulu rühma sisse ja võimalik, et ka suuremat paindlikkust kindlustusmaksete tegemisel.
Although these are not necessarily perfect substitutes for insurance, they pose a degree of competitive restraint on the insurance market.
Ehkki nimetatud ei pruugi olla kindlustuse täiuslikud asendajad, on need kindlustusturul teatavaks konkurentsipiiranguks.
Captive insurance companies are, therefore, considered to be an alternative to the third party insurance available on the market.
Seepärast peetakse allutatud kindlustusandjaid alternatiiviks turul leiduvatele välistele kindlustajatele.
According to the Commission’s Report, ‘large commercial clients (and they are increasingly large, since many are themselves the product of M&A activity) may now use their size to justify buying less insurance rather than more. They retain more exposures, take bigger deductibles, and increasingly use captives and other corporate vehicles in preference to full commercial insurance.’
Komisjoni aruande kohaselt „võivad suured kommertskliendid (ja nad on üha suuremad, sest paljud neist on ise ühinemis- ja omandamistegevuse tulemus) nüüd kasutada oma suurust õigustamaks pigem väiksemat kui suuremat kindlustuse ostmist. Neil on rohkem riske, nad võtavad suurema omavastutuse ja eelistavad täielikule kommertskindlustusele üha enam allutatuid ja muid ettevõtlusvahendeid.”
The Commission’s report states that the main objectives in establishing a captive are:
Komisjoni aruande kohaselt on allutatud kindlustusandja asutamise peamised eesmärgid:
to obtain the full benefit of the parent company/group’s risk control techniques by paying premiums based on its own experience,
kasutada täielikult ära emaettevõtja/rühma riskihaldamismeetodid, makstes enda kogemustel põhinevaid kindlustusmakseid;
to avoid the direct insurers’ overheads and administrative costs,
vältida otsekindlustajate üld- ja halduskulude kandmist;
to retain as much of the premiums, and the investment income on them, as possible within the group,
säilitada võimalikult suur osa kindlustusmaksetest ja nendelt saadavast investeerimistulust rühma sees;
to obtain tax advantages and the lower cost of (less rigorous) regulation in an offshore base,
kasutada madala maksutasemega asukoha maksueeliseid ja väiksemaid reguleerimiskulusid (tänu leebemale regulatiivraamistikule);
to obtain a lower overall risk premium level by purchasing reinsurance ‘wholesale’ and at lower cost than that required by the conventional or direct insurer.
saavutada madalam üldine riskipreemia tase, ostes kindlustuse „hulgi” ja odavamalt kui otsekindlustajalt.
The Authority disagrees with the contentions of certain third parties that the services provided by captives are not alternatives to commercial insurance.
Järelevalveamet ei ole nõus teatavate kolmandate isikute väidetega, et allutatute pakutavad teenused ei ole kommertskindlustuse alternatiiv.
As stated above, the Authority considers that captive insurance is a service substitutable for commercial insurance [31].
Nagu eespool märgiti, on järelevalveamet seisukohal, et allutatud kindlustus on teenus, mida saab asendada kommertskindlustusega [31].
Although it may be the case that certain risks cannot be insured on the market (or, more likely, cannot be insured at what the potential purchaser considers to be a reasonable price), the Authority does not accept that captive insurance companies exclusively provide insurance services that are not available from commercial insurers.
Ehkki teatavate riskide kindlustamine ei pruugi turul võimalik olla (või tõenäolisemalt ei ole võimalik hinnaga, mida potentsiaalne ostja peab mõistlikuks), ei nõustu järelevalveamet, et allutatud kindlustusandjad pakuvad ainult selliseid kindlustusteenuseid, mida kommertskindlustajatelt ei saa.
The Authority, furthermore, does not accept that what may be prohibitive pricing by commercial insurers means that captive insurance companies are not engaged in economic activities in competition with those insurers.
Samuti ei nõustu järelevalveamet, et kui kommertskindlustajatel on liiga kõrged hinnad, võiks see tähendada, et allutatud kindlustusandjad ei tegele majandustegevusega konkureerides kommertskindlustajatega.
Undertakings belonging to a group have the choice to insure their (obligatory and voluntary) risks with a commercial insurer or create a captive insurance company.
Rühma kuuluvatel ettevõtjatel on valik osta oma (kohustuslik ja vabatahtlik) kindlustus kas kommertskindlustajalt või asutada allutatud kindlustusandja.
If they choose the latter option, they are foreclosing the insurance market as far as their risks are concerned.
Kui nad valivad viimatinimetatud võimaluse, sulgevad nad kindlustusturu nende enda riskide ulatuses.
Competition with other insurance providers therefore exists at the point of formation of the captive, and at each point in which the client of the captive decides to what extent it wishes to retain risk within the captive or purchase insurance (or reinsurance) on the open market.
Seepärast eksisteerib konkurents muude kindlustusandjatega allutatud kindlustusandja loomisel ja iga kord kui allutatud kindlustusandja omanik otsustab, mil määral ta soovib hoida riske allutatud kindlustusandja juures või osta kindlustuse (või edasikindlustuse) avatud turult.
The Authority also notes that captive insurance companies are at present subject to tax in Liechtenstein, like other undertakings, albeit with exemptions and at different rates.
Järelevalveamet märgib ka, et allutatud kindlustusandjad on Liechtensteinis praegu maksukohustuslased nagu muudki ettevõtjad, ehkki soodustuste ja erinevate maksumääradega.
The Authority has concluded, therefore, that the activities carried out by captive insurance companies in providing insurance (or reinsurance) services to their associated companies constitute an economic activity.
Järelevalveamet tegi seepärast järelduse, et allutatud kindlustusandjate tegevus – kindlustuse (või edasikindlustuse) pakkumine nendega seotud äriühinguile – on majandustegevus.
On that basis the companies are undertakings within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement.
Seega on kõnealused äriühingud ettevõtjad EMP lepingu artikli 61 lõike 1 tähenduses.
The measure confers upon captive insurance companies falling under Article 82a of the Tax Act an advantage by relieving them of charges (non-payment of income tax and only a reduced payment of a capital tax) that would normally be borne from their budgets.
Meede annab maksuseaduse artiklis 82a nimetatud kindlustusandjatele eelise, vabastades nad koormistest (tulumaksu mittemaksmine ja kapitalimaksu maksmine vähendatud ulatuses), mida nad üldjuhul peaks kandma oma eelarvest.
The payment of taxes is an operating cost incurred in the normal course of an undertaking’s economic activity, which is normally borne by the undertaking itself.
Maksude maksmine on ettevõtte tavalise majandustegevuse käigus tehtav tegevuskulu, mille tavaliselt kannab ettevõte ise.
In general, qualification for a lower rate of taxation than would normally be due or an exemption from paying taxes confers an advantage on the eligible companies.
Võimalus tasuda tavapärasest väiksemaid makse või maksudest vabastamine annab ettevõtjatele üldjuhul eelise.
These companies are granted an advantage because their operating costs are reduced in comparison with others that are in a similar factual and legal position.
Nende ettevõtjate eelis seisneb vähendatud tegevuskuludes võrreldes muude sarnases õiguslikus ja faktilises olukorras olevate ettevõtjatega.
One of the third parties argued that captives provide insurance cover for risks for which there is no market and income from these activities should therefore not be taxed.
Üks kolmandatest isikutest väitis, et allutatud kindlustusandjaid pakuvad kindlustuskatet riskide vastu, millel ei ole turgu, ja seega ei tuleks sellest tegevusest saadavat tulu maksustada.
Again, the Authority does not accept this argument.
Järelevalveamet ei ole taas väitega nõus.
It is a deliberate choice of the group of undertakings to insure its risks in the form of a separate company set up on an arm’s length basis that is paid for the service provided.
Riskide kindlustamine eraldi eritingimusteta loodud äriühingus, kellele teenuste eest makstakse, on ettevõtjate rühma vaba valik.
The tax rules do not relate to the risks insured but to the income generated irrespective of its source.
Maksueeskirjad ei ole seotud kindlustatavate riskide, vaid teenitud tuluga, sõltumata selle allikast.
The undertaking receives an advantage on lower or zero taxation of the income and capital which it derives from this source of economic activity.
Ettevõtja saab eelise oma majandustegevusest tuleneva tulu ja kapitali madalamal või nullmaksustamisel.
By exempting shares or parts of captive insurance companies from payment of the coupon tax, the Liechtenstein legislation also makes it more attractive to invest in captive insurance companies than in other undertakings.
Vabastades allutatud kindlustusandjate aktsiad või osakud kupongimaksust, muudab Liechtensteini seadus allutatud kindlustusandjatesse investeerimise atraktiivsemaks kui muudesse ettevõtjatesse.
Investors in captive insurance companies are, therefore, granted an advantage [32].
Seega antakse allutatud kindlustusandjatesse investeerijaile eelis [32].
The exemption also grants an advantage to the captive insurance companies as it makes capital more easily accessible to them [33].1.2.3.
Maksusoodustus annab eelise ka allutatud kindlustusandjaile, sest see muudab kapitali neile kergemini kättesaadavaks [33].1.2.3.
For a measure to be aid it must be selective in that it favours ‘certain undertakings or the production of certain goods’.
Et meede oleks abi, peab see olema valikuline, soodustades „teatavaid ettevõtjaid või teatavate kaupade tootmist”.
Assessment of material selectivity
Valikulisuse hindamine
According to Article 73 of the Tax Act, legal persons operating commercial businesses in Liechtenstein (including foreign companies operating a branch in Liechtenstein) pay income and capital tax.
Maksuseaduse artikli 73 kohaselt maksavad Liechtensteinis äriettevõtjaid käitavad juriidilised isikud (k.a välismaised äriühingud, kellel on Liechtensteinis filiaal) tulu- ja kapitalimaksu.
The annual net income of companies in Liechtenstein is subject to business income tax (‘Ertragssteuer’) [34] at a rate between 7,5 % and 15 % [35].
Liechtensteinis asuvad äriühingud peavad maksma oma iga-aastase puhastulu pealt tulumaksu („Ertragssteuer”) [34] määraga 7,5 % ja 15 % [35].
At the end of the company’s financial year (generally on 31 December) companies located in Liechtenstein also pay a capital tax (‘Kapitalsteuer’) on the paid-up capital stock, joint stock, share capital, or initial capital as well as the reserves of the company constituting company equity at a rate of 0,2 % [36].
Äriühingu majandusaasta lõpul (üldjuhul 31. detsembril) maksavad Liechtensteinis asuvad äriühingud ka kapitalimaksu („Kapitalsteuer”) täielikult väljaostetud põhikapitalilt, aktsiakapitalilt või algkapitalilt, samuti äriühingu omakapitali koosseisu kuuluvatelt reservidelt määraga 0,2 % [36].
Further, a coupon tax is levied on the coupons of securities or documents equal to securities issued by a ‘national’ at a rate of 4 % on any distribution of dividends or profit shares.
Lisaks võetakse kupongimaksu väärtpaberite või riigi emiteeritud väärtpaberitega samaväärsete dokumentide kupongidelt makstavatelt dividendidelt või kasumiosakutelt määraga 4 %.
By virtue of Article 82a of the Liechtenstein Tax Act, however, captive insurance companies (‘Eigenversicherung’) pay a reduced capital tax of 0,1 % instead of the generally applicable 0,2 % capital tax rate.
Liechtensteini maksuseaduse artikli 82a kohaselt maksavad allutatud kindlustusandjad („Eigenversicherung”) kapitalimaksu aga üldise, 0,2 % määra asemel vähendatud, 0,1 % määraga.
This rate is further reduced for amounts exceeding CHF 50 million and CHF 100 million.
50 miljonit ja 100 miljonit Šveitsi franki ületavate summade puhul vähendatakse nimetatud määra veelgi.
As confirmed by the Liechtenstein authorities, on the basis of the same provision, captive insurance companies do not pay income tax.
Liechtensteini ametiasutused kinnitasid, et sama sätte alusel ei maksa allutatud kindlustusandjad tulumaksu.
On the basis of Article 88d(3) of the Tax Act, captive insurance companies are also exempted from payment of the coupon tax.
Maksuseaduse artikli 88d lõike 3 kohaselt on allutatud kindlustusandjad vabastatud ka kupongimaksust.
By not being subject to any income or coupon tax and only a reduced rate of capital tax, captive insurance companies receive a selective advantage in comparison to other undertakings which are subject to ordinary taxation on revenues from their business activities.
Olemata kohustatud maksma tulu- ja kupongimaksu ning makstes vaid vähendatud määraga kapitalimaksu, saavad allutatud kindlustusandjad valikulise eelise võrreldes muude ettevõtjatega, kelle äritegevusest saadavat tulu maksustatakse tavapäraselt.
According to the Liechtenstein legislation, in particular Article 82a paragraph 1 of the Tax Act, these tax reductions are only applicable to insurance companies which exclusively engage in captive insurance (‘Eigenversicherung’).
Liechtensteini seaduste, eriti maksuseaduse artikli 82a lõike 1 kohaselt kehtivad nimetatud maksusoodustused ainult kindlustusseltside suhtes, kes tegelevad vaid allutatud kindlustusandmisega („Eigenversicherung”).
Other insurance companies as well as any other type of undertaking active in other sectors of the economy are subject to normal tax rules.
Muude kindlustusseltside ja kõigi muud liiki, muudes majandussektorites tegutsevate ettevõtjate suhtes kohaldatakse tavalisi maksueeskirju.
The Authority is also of the view that the tax measures contain a further element of selectivity as they also provide for greater tax reductions for captive insurance companies which have capital exceeding CHF 50 million or CHF 100 million.
Järelevalveamet on samuti seisukohal, et maksumeetmed sisaldavad veel üht valikulisuse elementi, sest need võimaldavad suuremat maksusoodustust allutatud kindlustusandjatele, kelle kapital ületab 50 või 100 miljonit Šveitsi franki.
Reference has been made in the context of the assessment of selectivity to the decision of the European Commission regarding taxation of captive insurance companies in Åland [37].
Seoses valikulise hindamisega viidati Euroopa Komisjoni otsusele Ahvenamaa allutatud kindlustusandjate maksustamise kohta [37].
In this decision, the Commission considered that captive insurance companies which benefited from lower taxation than would normally apply to companies had received a selective advantage because this favoured only captive insurance companies as the prime beneficiaries of the tax relief.
Selles otsuses oli komisjon seisukohal, et allutatud kindlustusandjad, kelle suhtes kohaldati madalamaid maksumäärasid kui muude äriühingute suhtes tavaliselt, said valikulise eelise, sest maksusoodustuse peamine sihtrühm oli ainult allutatud kindlustusandjad.
The Authority concurs with this view and is of the opinion that this in itself is sufficient to make the measures selective [38].
Järelevalveamet nõustub selle seisukohaga ja arvab, et sellest asjaolust juba piisab, et meede oleks valikuline [38].
Unlike many recent complex fiscal aid cases, the objectives of the measure in question were straightforward.
Erinevalt paljudest hiljutistest maksuabi juhtumitest olid kõnealuse meetme eesmärgid selged.
The standard rate taxes generate revenue for the State, while the reduction and exemption applicable to captive insurance companies were (by the Liechtenstein authorities’ own admission) designed to attract a mobile (and tax sensitive) service sector to the Principality.
Tavamääraga maksudest saab riik oma tulu, samal ajal kui allutatud kindlustusandjate suhtes kohaldatud soodustus ja vabastus oli (Liechtensteini ametiasutuste loal) mõeldud liikuva (ja maksutundliku) teenustesektori Liechtensteini meelitamiseks.
In turn, captive insurance companies are created and normally located apart from the rest of their group (at least in part), in order to benefit from lower taxation on profits generated by a formalised form of self-insurance.
Sellest tulenevalt luuakse allutatud kindlustusandjaid ja paigutatakse need tavaliselt rühma muudest liikmetest eraldi, et kasutada (vähemalt osaliselt) ära formaliseeritud enesekindlustuse tulude väiksemat maksustamist.
The Authority is of the view that there is no reason to conclude, therefore, that captive insurance companies are in a different legal and factual situation to the other undertakings subject to Liechtenstein taxation.
Järelevalveamet on seisukohal, et seepärast ei ole põhjust järeldada, et allutatud kindlustusandjad oleksid erinevas õiguslikus ja faktilises olukorras võrreldes muude Liechtensteinis maksustatavate ettevõtjatega.
Assessment of selectivity in previous State aid decisions regarding tax measures
Valikulisuse hindamine varasemates riigiabiotsustes maksumeetmete kohta
Certain third parties asserted during the formal investigation that the exemptions from tax in Liechtenstein are not selective as any economic undertaking is free to form a captive.
Teatavad kolmandad isikud kinnitasid ametliku uurimise ajal, et Liechtensteini maksusoodustused ei ole valikulised, sest iga ettevõtja võib vabalt moodustada allutatud äriühingu.
The Authority does not concur that this is a valid legal consideration, and disagrees with the factual basis for the argument in any event.
Järelevalveamet ei loe seda õiguslikult põhjendatuks ega nõustu mingil juhul väite faktilise alusega.
The Authority is of the view that there are two conditions that must be fulfilled to be able to form a captive insurance company.
Järelevalveamet on seisukohal, et on kaks tingimust, mis peavad allutatud kindlustusandja moodustamiseks täidetud olema.
The first is that only companies that are able to absorb the fixed costs inherent in forming a captive insurance company can benefit.
Esiteks võivad seda võimalust kasutada üksnes need ettevõtjad, kes suudavad kanda allutatud kindlustusandja moodustamisega kaasnevad kulud.
The second, more important, condition follows from the fact that forming a captive insurance company is essentially a formalised way of self insuring.
Teine tingimus, mis on olulisem, tuleneb asjaolust, et allutatud kindlustusandja moodustamine on põhimõtteliselt enesekindlustamise formaliseeritud viis.
The Authority is of the view that only undertakings that have significant resources (mainly large companies) can cover the risks of self-insuring [40] and that principles of insurance mean that a certain size and diversity of operation is required in order to manage risk without use of third party cover.
Järelevalveamet on seisukohal, et enesekindlustuse riske suudavad katta ainult need ettevõtjad, kellel on märkimisväärsed vahendid (peamiselt suurettevõtjad), [40] ja et kindlustamise põhimõtted tähendavad, et riskide haldamiseks ilma kolmanda poole katteta on vaja teatavat suurust ja tegevuse mitmekesisust.
This need for size and diversity is, in the Authority’s opinion, self evident, given that the smallest of companies can, depending on their activity, incur high liabilities (for example through the deterioration of fixed assets caused by accidents or fire, or through injury caused by negligently supplied products or services), which they would not be able to pay.
Nimetatud vajadus suuruse ja tegevuse mitmekesisuse järele on järelevalveameti arvates ilmne, arvestades, et ka kõige väiksematel äriühingutel võivad, sõltuvalt nende tegevusalast, olla suured kohustused (näiteks põhivara hävimise tõttu tulekahju või õnnetuse tagajärjel või hooletult tarnitud kauba või teenuste tõttu tekkinud kahju), mida ta ei suuda tasuda.
In that case the Commission found that an exemption from tax on capital gains made on the disposal of shares by investors who had held at least 5 % of the investee company’s ordinary share capital for an uninterrupted period of not less than 12 months was not materially selective.
Selle puhul leidis komisjon, et maksu tasumisest vabastamine kapitalitulude pealt, mis tekkisid aktsiate müümisel investorite poolt, kellele kuulus vähemalt 12 kuu jooksul vähemalt 5 % investeeringu objektiks olnud äriühingu lihtaktsiatest, ei olnud valikuline.
The Commission concluded that a 5 % holding requirement did not favour any undertaking in a comparable legal and factual situation in light of the objective pursued by the measure, given that this was available to undertakings no matter what their size or legal structure [43].
Komisjon järeldas, et 5 % omamise nõue ei andnud, arvestades meetme eesmärki, eelist ühelegi võrreldavas õiguslikus ja faktilises olukorras olevale ettevõtjale, võttes arvesse, et see oli kättesaadav kõigile ettevõtjatele, sõltumata suurusest ja õiguslikust struktuurist [43].
The tax measure under assessment in this decision, on the other hand, applies only to a particular form of undertaking engaged in a particular form of economic activity (captive insurance companies), and in any event these are companies that can be formed only by those with sufficient resources to form such a company and to self-insure against corporate risk.
Käesolevas otsuses hindamisel olev maksumeede kehtib aga ka üksnes kindlat liiki majandustegevusega tegelevate kindlat liiki äriühingute (allutatud kindlustusandjate) suhtes, mida saavad igal juhul moodustada vaid need, kellel on piisavad ressursid selliste äriühingute moodustamiseks ja enese kindlustamiseks ettevõtte riski vastu.
A Spanish reduced tax on intangible assets was also cited during the investigation.
Uurimise ajal tsiteeriti ka Hispaania vähendatud maksu immateriaalselt varalt.
In this case, the Commission considered that privileged treatment of income from intangible assets derogated from the ordinary corporate taxation rules.
Nimetatud juhtumi puhul oli komisjon seisukohal, et immateriaalselt varalt saadava tulu eeliskohtlemine hälbis ettevõtjate tavapärase maksustamise eeskirjadest.
However, it concluded that the measure was not selective as it was open to any undertaking subject to corporate taxation in Spain that develops intangible assets, and any corporate tax payer (no matter what its size, legal structure or sector) in which it operates can be the beneficiary.
Sellegipoolest otsustas komisjon, et meede ei olnud valikuline, sest see oli avatud igale Hispaanias maksustatavale, immateriaalset vara arendavale ettevõtjale, ja seda võib kasutada iga maksukohustuslasest ettevõtja (sõltumata suurusest, õiguslikust struktuurist ja majandussektorist).
The Spanish authorities had provided the Commission with statistics showing that intangible assets (and the R&D activities which had preceded them) were held widely throughout all sectors of the economy, including the service sector.
Hispaania ametiasutused esitasid komisjonile statistilised andmed, mis näitasid, et immateriaalset vara (ja neile eelnenud teadusuuringuid ja arendustegevust) leidus laialdaselt kõigis majandussektorites, k.a teenindussektoris.
The Commission considered that the measure does not strengthen the position of any particular class of undertakings in relation to others competing in intra-Community trade [44] and applies without distinction to all economically active persons [45].
Komisjon otsustas, et meede ei paranda ühegi konkreetse ettevõtja liigi positsiooni võrreldes muude ühendusesiseses kaubanduses konkureerijatega [44] ja kehtib vahet tegemata kõigi majanduslikult aktiivsete isikute suhtes [45].