natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The proposal corresponds to rules given in connection with other transformations to State-owned undertakings, cf. e.g. Act of 24 June 1994 No 45 on the establishment of Televerket as a limited liability company, and Act of 22 November 1996 No 65 on the establishment of the State-owned Post company article 73.
Ettepanek vastab riigiettevõtteks ümberkujundamise reeglitele, vt nt 24. juuni 1994. aasta seadust nr 45 Televerketi asutamise kohta piiratud vastutusega äriühinguna ja 22. novembri 1996. aasta seaduse nr 65 (riigile kuuluva postiettevõtte asutamise kohta) artiklit 73.
The question is whether this practice leads to a different competition situation for the State limited liability companies than that of private entities who separate parts of their property activity into their wholly owned limited liability company.
Küsimus on selles, kas sellise tegevuse tulemusena on riigile kuuluv piiratud vastutusega äriühing teistsuguses konkurentsiolukorras kui eraettevõtja, kes suunab osa oma kinnisvarategevusest piiratud vastutusega äriühingusse, mille ainuomanik ta on.
The EFTA Surveillance Authority (ESA) has published guidelines for the use of State aid rules in Article 61 of the EEA Agreement in connection with financial transactions between public undertakings and the authorities, cf. State Aid Guidelines Chapters 19 and 20.
EFTA järelevalveamet on avaldanud suunised EMP lepingu artiklis 61 toodud riigiabi eeskirjade kasutamise kohta seoses tehingutega riigi osalusega äriühingute ja ametiasutuste vahel, vt riigiabi suuniste peatükke 19–20.
The central assessment criteria of whether or not State aid exists is, according to these guidelines, the ‘market investor principle’.
Peamine kriteerium selle hindamiseks, kas tegemist on riigiabiga või mitte, on suuniste kohaselt „turul investeerija põhimõte”.
This means that the State in its economic dispositions is required to act as a private investor would have done in the same situation towards a similar or comparable private company.
See tähendab, et riik peab oma majanduslike otsuste puhul toimima sarnaselt samas olukorras ja samasuguse või võrreldava eraettevõtte suhtes toimiva erainvestoriga.
The starting point within Norwegian law is that transfer of rights to property from one legal subject to another shall be registered in order for it to be valid in relation to a third subject.
Norra õiguses kehtib põhimõte, et omandiõiguse üleminek ühelt juriidiliselt isikult teisele tuleb registreerida, selleks et see kehtiks kolmanda isiku suhtes.
Private investors will therefore, at the outset, be obliged to register the transfer of title and to pay stamp duties.
Seepärast peavad erainvestorid kõigepealt registreerima omandiõiguse ülemineku ja maksma maksumärgi eest.
A similar starting point entails that a limited liability company owned by the State has a similar duty to register transfer of title from the State.
Ka riigile kuuluva piiratud vastutusega äriühingu puhul lähtutakse sellest, et riigile kuuluva omandiõiguse üleminek tuleb registreerida.
On the other hand, it is unlikely that a rational investor would have chosen a solution whereby he in connection with separation of the part of the undertaking dealing with real estate would have registered a transfer of title with the effect of being imposed the excise duty.
Teisest küljest on vähe tõenäoline, et mõistlik investor oleks valinud sellise lahenduse, kus ta oleks registreerinud omandiõiguse ülemineku seoses osa eraldamisega kinnisvaraga tegelevast ettevõttest, mille tagajärjel ta oleks pidanud maksma aktsiisimaksu.
As such a transfer of title would cost the company dearly, it hardly seems likely to imagine that a rational investor would choose such a solution.
Kuna selline omandiõiguse üleminek on äriühingu jaoks küllaltki kulukas, on vähe tõenäoline, et mõistlik investor sellise lahenduse oleks valinud.
It would be more likely that one chooses a solution where the payment of fees is avoided, for example by keeping the title with the mother company, or to create a holding company.
Pigem oleks valitud lahendus, mis võimaldaks tasude maksmist vältida, näiteks oleks jäetud omandiõigus emaettevõtjale või loodud valdusettevõte.
These options are not available for the State.
Riigil sellised võimalused puuduvad.
When the State chooses to become a player in the market, it is more convenient to separate this part of the business and organise it in a separate company.
Kui riik otsustab turul tegutsema hakata, on mugavam sellega tegelev osa ettevõttest eraldada ning organiseerida see eraldi äriühinguks.
The Ministry therefore must assume that the exception from the requirement to register transfer of rights will not place Statens utleiebygg AS in a different competitive situation than that pertaining to a private investor on the market.
Seepärast tuleb ministeeriumil eeldada, et omandiõiguste ülemineku registreerimisega seotud nõuete täitmisest vabastamine ei sea Statens utleiebygg ASi turul tegutseva erainvestoriga võrreldes teistsugusesse konkurentsiolukorda.
The exception is not seen as being in conflict with the EEA Agreement.
Erandi tegemine ei tundu EMP lepinguga vastuolus olevat.
Further, it is a general assumption that the value assessment of the properties to be transferred to Statens utleiebygg AS is put at market value, and that any possible later transfer of capital from the State takes place in the same manner as a private investor providing contributions to the undertaking.’
Lisaks sellele eeldatakse, et Statens utleiebygg ASile üleantava vara hindamisel lähtutakse selle turuväärtusest ning kapitali võimalik hilisem üleminek riigilt toimub sarnaselt erainvestoriga, kes ettevõttesse sissemakseid teeb.”
Arguments presented by the Norwegian authorities before the Authority decided to open the formal investigation procedure
Norra ametivõimude väited enne järelevalveameti poolt ametliku uurimismenetluse alustamist
By letter of 20 June 2002, the Ministry of Labour and Government Administration provided information concerning the framework conditions for Entra and the establishment of its opening balance.
juuni 2002. aasta kirjaga esitas tööjõu- ja haldusministeerium teabe Entra asutamise raamtingimuste ja selle algbilansi loomise kohta.
The Ministry described the cash flow method used to assess the total value of the property portfolio and stated that this method was used ‘because it would better satisfy the requirements of Propostion No 84 to the Storting (1998-99) to provide the company with framework conditions on equal footing with other players in the same sector’.
Ministeerium kirjeldas rahavoo meetodit, mida kinnisvaraportfelli koguväärtuse hindamiseks kasutati, ning väitis, et seda meetodit kasutati seepärast, et „see vastas paremini Storting’ile tehtud ettepaneku nr 84 (1998–99) nõuetele luua äriühingule raamtingimused, mis oleksid samad kui teistel samas sektoris tegutsevatel ettevõtjatel”.
The letter did not describe whether, and if so how and to what extent, the lack of payment of the excise duty influenced the opening balance.
Kirjas ei kirjeldatud, kas, kuidas ja mil määral aktsiisimaksu maksmata jätmine algbilanssi mõjutas.
Nor did it discuss whether paragraph 3 of the contested Act required that the exception from the excise duty should be met with an increase in the portfolio assessment corresponding to the amount that would have been paid had the registration in the real estate register been treated as a change of title and not as a change of name.
Samuti ei käsitletud selles, kas vaidlustatud seaduse §-s 3 nõuti seda, et aktsiisimaksust vabastamine suurendaks portfelli väärtust summa ulatuses, mida oleks kinnisvara registreerimisel makstud omandiõiguse ülemineku korral, kuid ei makstud nimemuutuse korral.
By letter dated 7 November 2002, the Ministry of Trade and Industry developed in more detail its argument already presented in the preparatory works that private investors might choose solutions that avoid a formal transfer of the deed and thus avoid having to pay document duties and registration fees.
novembri 2002. aasta kirjas kirjeldas kaubandus- ja tööstusministeerium üksikasjalikumalt juba ettevalmistuste käigus esitatud väiteid, et erainvestorid oleksid valinud lahenduse, millega saaks vältida omandiõiguse ametlikku üleminekut ja seega ka dokumendivormistuslõivude ja registreerimistasude maksmist.
However, it was possible to eliminate that risk by the registration of a ‘restriction of the right of ownership’.
Omandiõiguse algsele omanikule jätmine aga oleks uuele omanikule tähendanud kolmandate isikute ees heauskse valdajana riski võtmist.
The registration of declaration on the restriction of the right to ownership did not exclude the risk of execution proceedings/creditor’s or bankruptcy estate’s extinction of the rights of a legal successor to the debtor’s property.
Selle riski sai aga kõrvaldada omandikitsenduse registreerimise teel. Omandikitsenduse registreerimine ei välistanuks aga riski, et õigusliku järglase õigused võlgniku varale lõppevad täitemenetluse/võlausaldaja või pankroti tõttu.
According to the Norwegian authorities, that method was widely used by privately owned enterprises, especially between related parties.
Norra ametivõimude sõnul kasutasid seda meetodit paljud eraettevõtted, eriti omavahel seotud poolte korral.
In the view of the Ministry, a private owner of Statsbygg would, most probably, have demerged Statsbygg without releasing the obligation to pay registration fee or excise duty.
Ministeeriumi arvates oleks Statsbyggi eraomanik kõige tõenäolisemalt Statsbyggi osadeks jaganud ilma registreerimistasude ja aktsiisimaksu maksmise kohustuseta.
Methods like keeping the title to the properties with Statsbygg would imply that Entra would be dependent on the approval from a public body for transactions concerning the properties.
Meetodid, mis seisnesid omandiõiguse Statsbyggile jätmises, tähendasid, et Entra oleks varadega tehingute tegemisel sõltunud avalik-õigusliku asutuse heakskiidust.
If the title to the properties remained in Statsbygg, that would imply that the State was both the renter and the formal title holder of the properties.
Omandiõiguse Statsbyggile jäämine oleks tähendanud, et riik on nii varade rentija kui ka omanik.
To use such methods for Statsbygg/Entra would blur the distinction between the two entities’ different roles.
Selliste meetodite kasutamine Statsbyggi/Entra puhul oleks kaotanud piiri nende kahe üksuse rollide vahel.
Statsbygg is entrusted with the task of owning and operating non-commercial public buildings, while Entra operates on a commercial basis.
Statsbyggi ülesandeks on mitteäriliste üldkasutatavate hoonete omamine ja haldamine, Entra tegutseb aga kommertsalustel.
In the letter dated 7 November 2002, the Ministry also brought forward an argument against the application of Article 61 of the EEA Agreement that was not mentioned in the preparatory works cited above.
novembri 2002. aasta kirjas esitas ministeerium ühe EMP lepingu artikli 61 kohaldamise vastase põhjenduse, mida eespool kajastatud ettevalmistuste käigus ei nimetatud.
The Ministry reiterated that the value of the real estate portfolio was based on the method of ‘net capitalisation’.
Ministeerium kordas, et kinnisvaraportfelli väärtus põhines netokapitali arvestaval meetodil.
In short this method implied that the property’s future cash flow (net rent from existing contracts plus assessment of future net rent after the expiry of existing contracts) was discounted to present value by a factor observing a relevant rate of return requirement.
Selline meetod tähendab seda, et kinnisvarast tulevikus saadav rahavoog (olemasolevatest lepingutest saadav netoüür, millele liidetakse pärast olemasolevate lepingute lõppemist saadav hinnanguline netoüür) diskonteeriti ajaldatud väärtuseni eeldatavat tootlust silmas pidades.
This rate was set at 9,5 % as it reflected a benchmarking with similar private operators in the trade.
Tootluse määraks kehtestati 9,5 %, sest see oli võrreldav samasuguste eraettevõtjate tootlusega selles valdkonnas.
According to the Ministry, if document duties and registration fees had been payable, the costs would have been activated as an asset, while the value of the properties would have been reduced correspondingly.
Kui dokumendivormistuslõivud ja registreerimistasud oleks tulnud maksta, oleks need kulud ministeeriumi sõnul kajastunud varana ja kinnisvara väärtus oleks selle võrra vähenenud.
Thus, this would not have reduced Entra’s total balance sheet or the total asset valuation.
Seega ei oleks see vähendanud Entra kogubilanssi ega hinnangut varade koguväärtusele.
In contrast, if the excise duty would have been introduced without adjusting the value of the properties, this would have resulted in ‘a higher value of total assets, resulting in a rate of return of only 9,1 %, which is well below Entra Eiendom AS required level.
Kui aga aktsiisimaksu oleks makstud ilma vara väärtust muutmata, oleks selle tagajärjel olnud „varade koguväärtus suurem ning sellest tulenevalt tootlus vaid 9,1 %, mis jääb märgatavalt allapoole Entra Eiendom ASilt nõutavat taset.
This would give Entra Eiendom AS a considerable disadvantage compared to private operators’.
See aga asetaks Entra Eiendom ASi eraettevõtjatega võrreldes märkimisväärsesse halvemusse”.
By letter dated 4 June 2003, the Ministry of Trade and Industry submitted additional information and arguments concerning i.a. the measures used by private undertakings.
juuni 2003. aasta kirjaga esitas kaubandus- ja tööstusministeerium lisateabe ja põhjendused, mis käsitlevad muuhulgas meetmeid, mida võtavad eraettevõtjad.
The Ministry, moreover, reiterated the arguments in the letter dated 7 November 2002 as to why it believed that the non-payment of the duty did not affect the company’s capital structure, solidity and total value.
Lisaks sellele kordas ministeerium 7. novembri 2002. aasta kirjaga esitatud põhjendusi selle kohta, miks ta uskus, et lõivu maksmata jätmine ei mõjutanud äriühingu kapitalistruktuuri, maksevõimelisust ja koguväärtust.
As an additional third argument for not viewing the exemption from the excise duty as aid, the Ministry referred to the ‘continuity principle’ in Norwegian law.
Kolmanda lisaargumendina, mis toetas seisukohta, et aktsiisimaksust vabastamine ei kujutanud endast abi, viitas ministeerium järjepidevuse põhimõttele Norra õiguses.
It stated that this principle is an umbrella term for a number of rules that presuppose that the acquiring undertaking takes over the legal position of the transferring company.
Ministeerium väitis, et põhimõte hõlmab mitmeid reegleid, mis eeldavad, et ühendav ühing omandab üleandva äriühingu õigusliku seisundi.
The purpose of the continuity principle is to facilitate mergers and demergers.
Järjepidevuse põhimõtte ülesanne on hõlbustada ühinemist ja jagunemist.
When the continuity principle applies, the transferring undertaking’s legal situation is deemed to continue in the acquiring company.
Järjepidevuse põhimõtte kohaselt jätkab üleandva äriühingu õiguslikku olukorda ühendav ühing.
According to the Ministry, continuity with regard to tax and duty positions was an important aspect of the principle.
Ministeeriumi sõnul oli maksude ja lõivude puhul järjepidevus selle põhimõtte oluline osa.
Indeed, the Registration Act construed in light of the company legislation implied that reorganisation of private activities in numerous cases could occur without triggering demands for registration fees and document duties.
Äriühinguõiguse valguses võib kinnistamisseadusest leida, et eraettevõtluse ümberkorraldamisel ei ole paljudel juhtudel vaja registreerimistasusid ja dokumendivormistuslõive maksta.
On this basis, the Ministry argued that the exemption was a general measure, which did not constitute State aid within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement.
Selle põhjal väitis ministeerium, et vabastamine oli üldine meede, mis ei kujutanud endast EMP lepingu artikli 61 lõike 1 tähenduses riigiabi.
Point 9, Conclusion, of the letter dated 4 June 2003, reads:
juuni 2003. aasta kirja punktis 9 esitatud järeldus oli järgmine:
‘The common system regarding registration fee and document duty is that the continuity principle determines if conversion processes, both public and private, may be done as a name change in relation to inter alia the rules on registration fee and document duty.
„Registreerimistasu ja dokumendivormistuslõivu praeguse süsteemi puhul määrab järjepidevuse põhimõte selle, kas nii riigi osalusega äriühingute kui ka eraettevõtete puhul võib ümberkorraldusprotsessi vormistada nimemuutusena, muuhulgas seoses registreerimistasusid ja dokumendivormistamislõive käsitlevate reeglitega.
The purpose of the continuity principle is to facilitate the implementation of mergers, demergers and restructurings, which is regarded as socio-economically desirable.
Järjepidevuse põhimõtte ülesanne on hõlbustada ühinemiste, jagunemiste ja ümberkorralduste elluviimist, mis on vajalikud sotsiaal-majanduslikel põhjustel.
The special legislation and the reimbursement of accrued document duty resulting from the reorganisation of hydropower/electricity companies are a result of the same considerations.
Samadest kaalutlustest on lähtutud ka hüdroenergia ettevõtete/elektriettevõtete ümberkorraldamisega seotud eriotstarbeliste õigusaktide ja dokumendivormistuslõivu tagasimaksmise puhul.
Thus, the practice is a general measure, which according to well established case law does not constitute State aid within the meaning of Article 61 of the EEA Agreement.’
Seega on see üldine meede, mis väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ei kujuta endast EMP lepingu artikli 61 tähenduses riigiabi.”
Arguments presented by the Norwegian authorities after the Authority opened the formal investigation procedure
Väited, mida Norra ametivõimud esitasid pärast järelevalveameti poolt ametliku uurimismenetluse alustamist
In the letter from the Ministry of Trade and Industry dated 16 September 2004, the Norwegian authorities commented upon the Authority’s decision to open the formal investigation procedure.
septembri 2004. aasta kaubandus- ja tööstusministeeriumi kirjas kommenteerisid Norra ametivõimud järelevalveameti otsust ametliku uurimismenetluse alustamise kohta. Norra valitsuse arvates ei olnud ükski EMP lepingu artikli 61 lõike 1 tingimustest täidetud.
The equity was fixed at approximately 40 %, which was comparable to other similar companies.
Omakapitali suuruseks määrati umbes 40 %, mis oli võrreldav teiste sarnaste äriühingutega.
The Ministry considered that the calculated value of the properties was the best estimate of what an investor, ‘not having to pay the document duties and registration fees’, would have been willing to pay for the portfolio.
Ministeeriumi arvates vastas varade arvutatud väärtus võimalikult täpselt sellele, mida investor, „kes ei pea dokumendivormistuslõive ja registreerimistasusid maksma”, oleks valmis portfelli eest maksma.
If the buyer of the portfolio (in this case Entra) would have to pay the document duties and registration fees, the price the investor would be willing to pay would be reduced by the same amount as the document duties and registration fees.
Kui portfelli ostja (antud juhul Entra) oleks pidanud tasuma dokumendivormistuslõivud ja registreerimistasud, tuleks hinda, mida investor oleks valmis maksma, vähendada dokumendivormistuslõivude ja registreerimistasude võrra.
The fixed asset value of the properties in the balance sheet would have been reduced by the same amount, while financial fixed assets would have been increased by the same amount, so that the total value of the assets would have been the same.
Põhivara väärtust bilansis varade juures oleks vähendatud sama summa võrra, samas kui finantspõhivarasid oleks sama summa võrra suurendatud – varade koguväärtus oleks seega jäänud samaks.
On the liability side, equity and total debt would not have changed although short-term debt would have increased corresponding to the value of the document duties and registration fees.
Passiva poolel poleks omakapitali ja kogu võlakohustuse juures midagi muutunud, kuigi lühiajaline võlg oleks suurenenud dokumendivormistamislõivude ja registreerimistasude väärtuse võrra.
The Ministry concluded that the financial position of Entra had not changed as a consequence of the exemption from the document duties and registration fees.
Ministeerium järeldas, et dokumendivormistamislõivudest ja registreerimistasudest vabastamise tagajärjel Entra varaline seisund ei muutunud.
The Ministry acknowledged that one cannot draw a general conclusion that it will always be the seller of a property who de facto bears the burden of an excise duty, since this result is dependent on particular circumstances.
Ministeeriumi sõnul ei saa teha üldisi järeldusi, et aktsiisimaksu peab tegelikkuses maksma alati varade müüja, sest see sõltub konkreetsetest asjaoludest.
However, in the case at hand, it would be the seller that carried the burden, as the method for the assessment of the real estate that was used in relation to Entra in the opening balance implied that (unofficial translation by the Authority): ‘In such a case, and when the NPV-method is used, all types of costs in connection to the purchase will be deducted from the purchase price, since all elements are a part of the value assessment method itself, as the buyer otherwise does not obtain the required rate of return … .).’
Kuid kõnealusel juhul oli see kohustus müüjal, sest Entra puhul kasutatud algbilansi kinnisvara hindamise meetod andis tunnistust selles, et (järelevalveameti mitteametliku tõlke põhjal) „sellisel juhul ja ajaldatud netoväärtuse meetodit kasutades lahutatakse kõik ostmisega seotud kulud ostuhinnast, sest kõik selle osad on väärtuse hindamise meetodi osaks, vastasel juhul ostja ei saa eeldatavat tootlust…”.
By letter dated 4 May 2005, the law Firm Selmer, representing Entra, submitted comments to the Authority’s decision to open the formal investigation procedure.
mai 2005. aasta kirjaga esitas Entrat esindav advokaadibüroo Selmer märkused järelevalveameti otsuse kohta alustada ametlikku uurimismenetlust.
Selmer argued that the exemption from document duties and registration fees did not constitute an advantage for Entra and that the exemption was within the nature and general logic of the Norwegian system.
Selmer väitis, et dokumendivormistamislõivudest ja registreerimistasudest vabastamine ei kujutanud endast Entra jaoks eelist ning vabastamine vastas Norra süsteemi olemusele ja üldisele loogikale.
Firstly, Selmer referred to the fact that it was decided to establish the company with equity of 40 % of the total capital.
Esiteks viitas Selmer asjaolule, et äriühingu omakapitali suuruseks määrati 40 % kogukapitalist.
As a consequence of this, if Entra had to pay the document duties and registration fees, the value of the properties would have been reduced by the same amount as the document duties and registration fees and the Norwegian State would have to inject the same amount into the company, in order to keep the equity at 40 %.
Kui Entra oleks pidanud maksma dokumendivormistamislõivud ja registreerimistasud, oleks varade väärtust nende summa võrra tulnud vähendada ning Norra riik oleks pidanud 40 % omakapitali hoidmiseks tegema äriühingusse sama suure sissemakse.
Selmer considered that this did not change the economic situation of the company and that Entra did not receive any economic advantage.
Selmeri sõnul ei muutnud see äriühingu majanduslikku olukorda ja Entra ei saanud majanduslikku eelist.
Secondly, Selmer stated that all state reorganisations have taken place in a consistent manner based on the continuity principle, and referred to the reorganisations of the Norwegian Broadcasting Corporation (NRK), Telenor, the National Rail Company (NSB), Posten Norge, Avinor, Mesta and Statkraft.
Teiseks väitis Selmer, et riigi osalusega äriühingute kõik ümberkorraldamised on toimunud järjekindlalt järjepidevuse põhimõtet arvestades ning nimetas Norra ringhäälingukorporatsiooni (NRK), Telenori, riikliku raudteeettevõtte (NSB), Posten Norge, Avinori, Mesta ja Statkrafti ümberkorraldamist.