natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Article 8 provides that the board hires a managing director, who is responsible for the day-to-day operation of the Fund, hiring of staff, etc.
Artikli 8 kohaselt tuleb nõukogul ametisse nimetada tegevdirektor, kes vastutab fondi igapäevase töö, töötajate värbamise jms eest.
From the same date, the Housing Financing Fund took over the functions, rights, assets, liabilities and obligations of both funds (cf. Article 53 of the Act).
Mainitud fondid ühendati ja nende tegevus lõpetati seaduse jõustumise ajast ning HFF võttis üle mõlema fondi ülesanded, õigused, varad ja kohustused (vt seaduse artikkel 53).
The rights and privileges afforded to them by law applied to the Housing Financing Fund.
Kõik nimetatud fondide suhtes kehtinud õigused ja privileegid kehtisid ka HFFi suhtes.
The Housing Financing Fund similarly took over all rights and duties related to debt certificates owned by the State Building Fund and the Workers’ Housing Fund and was to take their place in any litigation against them or conducted on their behalf.
Samuti võttis HFF üle kõik riikliku ehitusfondi ja töötajate eluasemefondi võlasertifikaatidega seotud õigused ja kohustused ning esindas nimetatud fonde nende vastu suunatud või nende kasuks algatatud kohtuasjades.
The tasks entrusted to the Housing Financing Fund by law are listed in Article 9 of the Housing Act and include:
HFFi seadusjärgsed ülesanded on sätestatud eluasemeseaduse artiklis 9:
Lending and administration of housing bonds transactions in accordance with the provisions of this Act.
Laenutehingud ja eluasemevõlakirjadega seotud tehingute haldamine kooskõlas käesoleva seaduse sätetega.
Lending to municipalities, companies and associations for construction or purchase of residential housing.
Laenude andmine elumajade ehitamiseks ja ostmiseks kohalikele omavalitsustele, ettevõtetele ja ühingutele.
As was the case for the State Building Fund and the Workers’ Housing Fund under the previous Act No 97/1993, also the Housing Financing Fund is financed by 1) a return on their own capital and 2) by the issuing and sale of bonds (cf. Article 10 of the Housing Act).
Sarnaselt riikliku ehitusfondi ja töötajate eluasemefondi rahastamisega varem kehtinud seaduse nr 97/1993 alusel finantseeritakse HFFi järgmistest allikatest: 1) omakapitali tootlus ja 2) võlakirjade väljaandmine ja müük (vt eluasemeseaduse artikkel 10).
However, in contrast the system laid down in Act No 97/1993 with regard to financing via direct contributions from the Treasury was not continued in the Housing Act.
Eluasemeseadusega ei võetud üle seadusega nr 97/1993 kehtestatud fondi otsestest riigieelarvelistest vahenditest rahastamise süsteemi.
According to Article 11 of the Housing Act, the Housing Financing Fund shall preserve and earn a return on the monies in its charge.
Eluasemeseaduse artikli 11 kohaselt hoiab HFF tema käsutusse antud vahendid enda käes ja teenib nendelt tulu.
Having obtained the approval of the Minister of Social Affairs, the Fund may decide to commit the safe-keeping of its assets to others, in part or in whole.
Sotsiaalministri loal võib HFF vahendid osaliselt või täielikult kolmandatele osapooltele hoiule anda.
Care shall be taken that the Fund possesses, at all times, adequate liquid funds to honour its obligations.
Fond peab tagama, et tal oleks igal ajal piisavalt rahalisi vahendeid oma kohustuste täitmiseks.
Loan categories
Laenukategooriad
The three types of loans
Kolm laenuliiki
Article 15 of the Housing Act laid down the three categories of loans extended by the Housing Financing Fund [14].
Eluasemeseaduse artiklis 15 sätestati kolm HFFi antavate laenude kategooriat [14].
The categories were:
Nendeks olid:
general loans under Chapter VI of the Act for the construction and purchase of residential housing,
üldlaenud eluaseme ehitamiseks ja ostmiseks kooskõlas seaduse VI peatükiga;
additional loans to individuals under Chapter VII of the Act for construction and purchase of residential housing,
lisalaenud eluaseme ehitamiseks ja ostmiseks kooskõlas seaduse VII peatükiga;
loans for rental housing to municipalities, associations and companies under Chapter VIII of the Act for construction or purchase of residential housing to be rented.
laenud kohalikele omavalitsustele, ühistutele ja ettevõtetele üüripindade ehitamiseks või ostmiseks kooskõlas seaduse VIII peatükiga.
According to paragraph 1 of Article 16, the Fund was permitted to create new categories of loans, subject to the approval of the Minister of Social Affairs.
Artikli 16 lõike 1 kohaselt võis fond sotsiaalministri loal luua uusi laenukategooriaid.
General loans
Üldlaenud
The Housing Act continued the system with general housing loans that had been introduced by the housing bonds system in 1989 and also applied under Act No 97/1993.
Eluasemeseaduses jätkati üldlaenude süsteemi kohaldamist, mis kehtestati koos eluasemevõlakirjade süsteemiga 1989. aastal ning mille kohaldamine jätkus ka seaduse nr 97/1993 kohaselt.
The new act did not introduce changes regarding this loan category.
Sellesse laenukategooriasse uue seadusega muudatusi ei tehtud.
In order to administer general loans, the Housing Financing Fund was to operate a Housing Bonds Division, as previously operated by the State Housing Agency, whose finances were to be kept separate from other activities of the Fund’s operation (cf. Article 17 of the Housing Act) [15].
Üldlaenude haldamiseks pidi HFF juhtima varem riikliku elamumajandusagentuuri juhitud eluasemevõlakirjade osakonda, mille rahalised vahendid hoiti fondi muust tegevusest eraldi (vt eluasemeseaduse artikkel 17) [15].
The Housing Bond Division was to:
Eluasemevõlakirjade osakonna ülesanded olid järgmised:
issue categories of marketable housing bonds in the name of the Housing Financing Fund subject to the terms and conditions laid down in this Act, or by regulation;
Anda eluasemerahastamisfondi nime all välja vabalt kaubeldavaid eluasemevõlakirju käesoleva seaduse tingimuste või määruse alusel.
exchange debt instruments secured by mortgage and housing bonds;
Vahetada hüpoteegiga ja eluasemevõlakirjadega tagatud võladokumente.
promote the saleability of housing bonds in the market.
Hoida eluasemevõlakirjade turukõlblikkust.
A mortgage bond was to be index linked and have the same lending terms as the housing bonds, exchanged for the mortgage bond, in addition to interest margin (cf. Article 19 of the Act).
Hüpoteekobligatsioon oli seotud indeksiga ning selle suhtes kehtisid samad laenutingimused ja intress kui hüpoteekobligatsioonide vastu vahetatud eluasemevõlakirjade suhtes (vt seaduse artikkel 19).
This margin could be set so that it covered the Housing Bonds Division’s operating expenses and estimated losses from outstanding loans (cf. Article 28 of the Act).
Intressimarginaali võis muuta selliselt, et see kataks eluasemevõlakirjade osakonna tegevuskulud ja eeldatava laenukahju (vt seaduse artikkel 28).
The Minister of Social Affairs was to determine the level of the interest margin after having obtained a proposal from the Board of the Housing Financing Fund.
Intressimarginaali määras sotsiaalminister HFFi nõukogu ettepanekul.
Mortgage instruments and housing bonds could be exchanged for an amount not exceeding 70 % of the appraised value of property, if the owner was building or buying his first residential housing, but 65 % of the value in all other instances (cf. Article 19 of the Act); in other words a reduction from the former ceiling of 75 % of the assessed price laid down in the abovementioned Article 27 of the previous Act No 97/1993.
Hüpoteekobligatsioone ja eluasemevõlakirju sai vahetada summa ulatuses, mis ei ületanud 70 % vara hinnatud väärtusest juhul, kui nende omanik soovis ehitada või osta oma esimest eluaset, ja 65 % vara hinnatud väärtusest kõikidel muudel juhtudel (vt seaduse artikkel 19). Teisisõnu vähendati rahastamise ülemmäära endiselt 75 % vara hinnatud väärtuselt, mis oli sätestatud seaduse nr 97/1993 artiklis 27.
The Minister of Social Affairs was permitted to decide in a Regulation the maximum number of mortgage instruments bought by the Housing Bond Division for each property.
Sotsiaalministril oli õigus määrusega kehtestada hüpoteekobligatsioonide maksimumarvu, mida eluasemevõlakirjade osakond iga kinnisvara puhul võis omada.
According to Article 21 of the Act, the maximum loan period of mortgage instruments bought by the Housing Bond Division was to be 40 years.
Seaduse artikli 21 järgi oli eluasemevõlakirjade osakonna ostetavate hüpoteekobligatsioonide maksimaalne laenuperiood 40 aastat.
Further rules regarding housing bonds were laid down in Regulation No 7/1999 on the Housing Bonds Division and housing bonds transactions (um húsbréfadeild og húsbréfaviðskipti).
Eluasemevõlakirju käsitlevad lisanormid sätestati eluasemevõlakirjade osakonda ja eluasemevõlakirjade tehinguid (um húsbréfadeild og húsbréfaviðskipti) käsitlevas määruses nr 7/1999.
As regards lending to building contractors the rules in that Regulation mirrored those laid down in the previous Regulation 467/1991 of the same name applicable under the former Act [16].
Ehitusettevõtetele pakutavate laenude osas vastasid määruses sätestatud normid varem kehtinud seaduse alusel kehtestatud määruses nr 467/1991 sätestatud normidele [16].
As can be seen from the above, the housing bond swapping system remained the same after the entry into force of the Housing Act.
Eelnevast nähtub, et eluasemevõlakirjade vahetamise süsteem jäi kehtima ka pärast eluasemeseaduse jõustumist.
The Housing Bond Division of the Housing Financing Fund was entrusted with the same functions as the same Division had carried out in the State Housing Agency (cf. Article 19 of the Act No 97/1993 and Article 17 of the Housing Act, both quoted above).
HFFi eluasemevõlakirjade osakonnale pandi samad ülesanded kui tema eelkäijale riiklikus elamumajandusagentuuris (vt seaduse nr 97/1993 artikkel 19 ja eluasemeseaduse artikkel 17, mõlemad ülal tsiteeritud).
This is also borne out by the comments to chapter VI of the bill which became the Housing Act, that the chapter contained substantively corresponding provisions as chapter IV of the Act No 97/1993 [17].
Seda kinnitavad ka hiljem eluasemeseadusena vastu võetud seaduseelnõu VI peatüki kommentaarid, mille kohaselt vastas peatükk sisuliselt seaduse nr 97/1993 IV peatüki sätetele [17].
Additional loans
Lisalaenud
With the Housing Act a new loan category, called additional loans, for people with lower income, was added to the housing system.
Eluasemeseadus tõi elamumajandussüsteemi uue laenukategooria, mida nimetati lisalaenuks ja mis oli ette nähtud madalama sissetulekuga inimestele.
Those loans could be granted on top of the general loans replacing several social loans granted under Act No 97/1993 but were subsequently repealed [18].
Hiljem kehtetuks tunnistatud lisalaen oli ette nähtud lisaks üldlaenule ning asendas mitut seaduse nr 97/1993 alusel antud sotsiaallaenu [18].
According to Article 30, following a request from a municipal housing committee, the Housing Financing Fund could grant individuals who had a right to a general loan for the purchase of an apartment additional loans which could cover 25 % of the estimated value of the apartment.
Artikli 30 kohaselt võis HFF kohaliku omavalitsuse eluasemekomitee taotlusel anda lisalaenu isikutele, kellel oli õigus saada korteri ostmiseks üldlaenu. Selline lisalaen kataks 25 % korteri hinnatud väärtusest.
As was the case for social loans under the previous system in Act No 97/1993 before the establishment of the Housing Financing Fund, total lending from the Housing Financing Fund (general loan and addition loan) could never exceed 90 % of the estimated value of the apartment.
Nagu enne HFFi asutamist kehtinud seaduses nr 97/1993 sätestatud sotsiaallaenude puhul, oli HFFi (üldlaen pluss lisalaen) antava laenu ülemmääraks 90 % korteri hinnatud väärtusest.
The Minister of Social Affairs was to set a regulation further outlining the requirements for granting additional loans.
Sotsiaalministri kohustus oli täpsustada määruses lisalaenu andmise nõuded.
The following criteria were to be considered for granting those loans: family size, assets, income, apartment size and type of housing.
Laenu andmisel olid määravaks järgmised kriteeriumid: perekonna suurus, vara, sissetulek, korteri suurus ja eluaseme liik.
The Minister of Social Affairs issued Regulation No 783/1998 on Additional Loans, which laid down in greater detail the conditions applicants had to satisfy in order to be eligible for additional loans.
Täpsemad tingimused lisalaenu saamiseks sätestati sotsiaalministri lisalaenusid käsitlevas määruses nr 783/1998.
Articles 5 and 6 of the Regulation provided that the applicant could not exceed certain thresholds as regards income and assets in order to qualify for an additional loan [19].
Selle määruse artiklite 5 ja 6 kohaselt ei tohtinud laenutaotleja sissetulek ja vara väärtus ületada laenu saamiseks kehtestatud piirmäärasid [19].
Article 8 stated that the applicant had to pass an evaluation of payment ability.
Artikliga 18 kehtestati laenutaotleja maksejõulisuse kontrollimise nõue.
In Article 4 it was stated that the municipalities were permitted to create further guidelines for the housing committees to take into consideration.
Artiklis 4 lubati kohalikul omavalitsusel koostada ka muid suuniseid, mida eluasemekomiteed pidid arvesse võtma.
These issues could include current housing situations; the state and type of current housing and family size and health [20].
Näiteks laenutaotleja hetkeolukord eluaseme osas, eluaseme seisund ja liik ning perekonna suurus ja tervislik seisund [20].
Hence, the main criteria for determining whether someone qualified for ‘social’ loans continued to be lack of assets and low income just as was the case under the rules in place before the enactment of the Housing Act.
Seega olid laenutaotleja laenukõlblikkuse määramise peamisteks kriteeriumideks vara puudumine ja madal sissetulek, mis on sarnane olukorrale, mis kehtis enne eluasemeseaduse jõustumist.
As opposed to the previous rules under Act No 97/1993, the Housing Act did not contain provisions for loans for the so-called lease-purchase social housing.
Erinevalt varem kehtinud seadusest nr 97/1993 ei sisaldanud eluasemeseadus sotsiaaleluruumide liisinguga ostmiseks antavaid laene käsitlevaid sätteid.
Furthermore, the Housing Act did not contain any provisions related to the sale of social apartments as they could be sold on the general market subject to the conditions laid down in Article 32 of the Housing Act.
Samuti ei sisaldanud eluasemeseadus ühtegi sätet sotsiaalkorterite müümise kohta, kuivõrd need korterid olid eluasemeseaduse artikli 32 tingimuste alusel turul vabalt kaubeldavad.
Rental apartments
Üürikorterid
The third loan category, loans for rental apartments, is regulated by Chapter VIII of the Housing Act.
Kolmas laenukategooria – laenud üürikorterite jaoks – on sätestatud eluasemeseaduse VIII peatükis.
According to Article 33, the Housing Financing Fund may extend loans for construction or purchase of housing intended for lease, to municipalities, associations or companies having the objective of constructing, owning and managing such housing.
Artikli 33 kohaselt võib HFF anda laene üürimiseks ehitatavate või ostetavate eluruumide jaoks sellistele kohalikele omavalitsustele, ühingutele või ettevõtetele, kelle eesmärk on selliste eluruumide ehitamine, omamine või haldamine.
Loans may be granted for up to 90 % of the construction cost or purchase price but not exceeding 90 % of the cost basis approved by the board of the Fund (cf. Article 36 of the Act).
Laenu ülemmäär on 90 % ehitus- või ostuhinnast, kuid mitte üle 90 % fondi nõukogu kinnitatud kuludest (vt seaduse artikkel 36).
According to Article 37 of the Act, the right to rental housing shall depend on the social circumstances of an applicant and whether the applicant’s income and assets fall within the limits laid down in further detail in a Regulation issued by the Minister of Social Affairs.
Seaduse artikli 37 järgi sõltub üüripinna saamise õigus laenutaotleja sotsiaalsest olukorrast, samuti sellest, kas tema sissetulek ja vara jäävad alla sotsiaalministri määrusega kehtestatud piirmäära.
In the general comments accompanying Chapter VIII of the bill to the Housing Act it was stated that as regards this type of loans, for the greater part the same rules as under the former Act No 97/1993 would continue to apply [21].
Eluasemeseaduse eelnõu VIII peatüki kommentaarides on öeldud, et sellist liiki laenude puhul jäävad enamjaolt jõusse varem kehtinud seaduses nr 97/1993 sätestatud normid [21].
Accordingly, this loan category is essentially the same as previously provided for in the rules regarding the Workers’ Housing Fund.
Samuti ei erine kõnealune laenukategooria sisuliselt varem kehtinud töötajate eluasemefondi käsitlevatest normidest.
The maximum loan for this loan category was 90 % of construction cost or purchase price, both under the terms of the Housing Act and Act No 97/1993.
Nii eluasemeseaduse kui ka seaduse nr 97/1993 kohaselt on selles laenukategoorias laenu ülemmääraks 90 % ehitus- või ostuhinnast.
Similarly, the entitlement to these rental apartments was based on criteria of social need such as lack of assets and low income.
Samuti sõltub üürikorteri saamise õigus sotsiaalse vajaduse kriteeriumidest, nagu vara puudumine ja madal sissetulek.
Amendments made in 2004
aasta seadusemuudatused
Act No 57/2004
Seadus nr 57/2004
In 2004, two Acts amending the Housing Act were enacted, Act No 57/2004 and Act No 120/2004.
aastal jõustus kaks eluasemeseaduse muutmise seadust – seadus nr 57/2004 ja seadus nr 120/2004.
Act No 57/2004, which entered into force on 1 July 2004, abolished the housing bond swapping system.
Seadusega nr 57/2004, mis jõustus 1. juulil 2004, tunnistati kehtetuks eluasemevõlakirjade vahetamise süsteem.
Instead the general loans provided by the Housing Financing Fund were paid out in cash.
Selle asemel hakati HFFi üldlaenu väljastama rahas. Seaduseelnõus on muudatuste peamist eesmärki kirjeldatud järgmiselt:
The main objective of the changes was described in the following terms in the bill:
„Käesoleva seaduseelnõu eesmärk on aidata islandlastel saada eluasemerahastamisfondi kaudu odavama finantseerimisega soodsamat eluasemelaenu.
‘The bill, which is here submitted, has the purpose of ensuring Icelanders more favourable housing loans through the Housing Financing Fund by cheaper financing in the general loan market.
See eesmärk saavutatakse eluasemerahastamisfondi võlakirjade väljaandmise süsteemi ümberkorraldamise kaudu. See muudab rahastamise tõhusamaks ja kõrvaldab süsteemi praegused puudujäägid […].”
This objective shall be achieved by the reorganisation of the bond issuing of the Housing Financing Fund, which will enhance the efficiency of the financing and will cut away the main shortcomings with the current issuance […].After the amendments Article 19 of the Housing Act stated:
Muudetud eluasemeseaduse artiklis 19 sätestati järgmine: „Eluasemerahastamisfondi antavad laenud makstakse välja rahas.
‘Loans extended by the Housing Financing Fund shall be paid out in cash. Before a loan is paid out, the borrower shall issue a borrower’s mortgage instrument and have it officially recorded.
Enne laenu andmist peab laenusaaja väljastama hüpoteekobligatsiooni ning selle ametlikult registreerima.
Each borrower’s mortgage shall be price-indexed by the consumer price index (cf. the Consumer Price Index Act), and shall bear interest as provided for in Article 21.’
Iga laenusaaja hüpoteek seotakse tarbijahinnaindeksiga (vt tarbijahinnaindeksi seadus) ning see kannab artiklis 21 sätestatud intressi.”
Sub-paragraphs 2 and 3 of Article 10 of the Act, concerning the financing of the Fund were amended to correspond to the abolition of the housing bond system:
Fondi rahastamist käsitlevaid seaduse artikli 10 punkte 2 ja 3 muudeti selliselt, et need vastaksid eluasemevõlakirjade süsteemi kaotamise järgsele uuele olukorrale:
‘The Housing Financing Fund shall finance the tasks committed to by this Act in the following manner:
„Käesolevas seaduses sätestatud eluasemerahastamisfondi ülesandeid rahastatakse järgmistest allikatest:
By returns on the Fund’s own capital, i.e. instalments, interest and price indexation payments on extended loans.
fondi omakapitali tootlusest, s.t antavate laenude tagasimaksed, intress ja hinna indekseerimine;
By the issue and sale of HFF bonds, and by borrowing as may be provided for the Budget Act at any particular time.
HFFi võlakirjade väljaandmisest ja müügist ning vastaval ajahetkel riigieelarve seadusega ette nähtud laenudest;
By service charges as provided for in Article 49.’
artiklis 49 osutatud teenustasudest.”
Even though the service charges were not previously listed in Article 10 as a means of financing, the referred Article 49 was a part of the Act from its entry into force and had not been changed.
Kuigi teenustasusid ei olnud varem artiklis 10 rahastamisallikana loetletud, oli artikkel 49 seaduse osa alates seaduse jõustumisest ning seda ei olnud muudetud.
By Article 5 of the Act No 57/2004, two new paragraphs were added to Article 11 of the Housing Act on management of assets and liabilities:
Seaduse nr 57/2004 artikli 5 alusel lisati varade ja kohustuste juhtimist käsitlevale eluasemeseaduse artiklile 1 kaks uut lõiku:
‘The Housing Financing Fund shall keep its revenues and expenses in balance, and shall make advance plans in this regard.
„Eluasemerahastamisfond hoiab oma tulusid ja kulusid tasakaalus ning planeerib neid ette.
The Fund shall establish a risk management system for this purpose.
Selle kohustuse täitmiseks töötab fond välja riskijuhtimissüsteemi.
The Housing Financing Fund may conduct trade in its own financing bonds and other securities.
Eluasemerahastamisfond võib oma võlakirjade ja muude väärtpaberitega vabalt kaubelda.
Having obtained the opinion of the board of the Fund and the Financial Supervisory Authority, the Minister shall, by Regulation, issue provisions on the Fund’s risk criteria, risk management, internal control and its trade in securities.’
Fondi riskikriteeriumid, riskijuhtimise, sisekontrolli ja väärtpaberitega kauplemise normid kehtestab minister fondi nõukogu ja finantsinspektsiooni arvamuse põhjal.”
Several other amendments were made by Act No 57/2004.
Seadusega nr 57/2004 tehti veel mitu muud muudatust.
They were mostly related to issues, which can be termed as technical changes connected with the abolition of the bond swap system (cf. Articles 9 to 20 of the amending Act).
Enamik neist käsitles võlakirjade vahetamise süsteemi kehtetuks tunnistamise tehnilisi nüansse (vt muutmisseaduse artiklid 9–20).
This Act did not change anything regarding the substance of the general loans or who was eligible to receive them.
Üldlaenude sisu ja laenukõlblikkuse osas muudatusi ei tehtud.
Act No 120/2004
Seadus nr 120/2004
By Act No 120/2004, which entered into force on 3 December 2004, the limit of the Housing Financing Fund’s general loans was raised to 90 % of the appraised value of property from the former maximum value of 70 %, and the Minister of Social Affairs was given the power to change that amount by way of administrative regulation (cf. Article 19 of the Housing Act).
detsembril 2004 jõustunud seadusega nr 120/2004 tõsteti HFFi üldlaenu ülemmäära endiselt 70 % vara hinnatud väärtusest 90 % selle väärtusest. Sotsiaalministrile anti õigus seda protsenti oma määrusega muuta (vt eluasemeseaduse artikkel 19).
Furthermore, as a consequence of the raising of the limit for general loans, Chapter VII of the Act, on additional loans, was abolished.
Üldlaenude ülemmäära tõstmise tagajärjel tunnistati kehtetuks ka seaduse lisalaenusid käsitlev VII peatükk.
In the comments to Article 4 of the bill, which abolished Chapter VII of the Housing Act on additional loans, inter alia, the following explanations were provided:
Eluasemeseaduse VII peatüki kehtetuks tunnistanud seaduseelnõu artikli 4 kommentaarides on muu hulgas järgmine selgitus:
‘If the bill should become law, all property buyers will have the possibility of 90 % loans and the need for additional loans will therefore no longer exist.
„Käesoleva eelnõu seadusena vastuvõtmisel on igal koduostjal võimalik saada 90 % ulatuses laenu, mistõttu langeb ära ka vajadus lisalaenu järele.