natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Annex III: Data collection checklist
III lisa. Andmekogumise kontrollnimekiri
Annex IV: Identifying Appropriate Nomenclature and Properties for Specific Flows
IV lisa. Konkreetsete voogude nomenklatuuri ja omaduste määramine
Annex V: Dealing with Multi-functionality in Recycling Situations
V lisa. Multifunktsionaalsusprobleemi lahendamine ringlussevõtu olukordades
Annex VI: Guidance on accounting for Direct Land Use Change emissions relevant for climate change
VI lisa. Juhised maakasutuse otsesest ja kaudsest muutmisest tingitud ja kliimamuutuste aspektist olulise heite arvutamiseks
Annex VII: Example of PEFCRs for intermediate paper products - Data Quality Requirements
VII lisa. Paberitootmise vahesaaduste tootekategooria keskkonnajalajälje määramise eeskirja andmekvaliteedinõuete näidis
Annex VIII: Mapping of terminology used in this PEF Guide with ISO terminology
VIII lisa. Käesolevas juhendis kasutatud terminite vastavus ISO terminitele
Annex IX: PEF Guide and ILCD Handbook: major deviations
IX lisa. Põhierinevused toodete keskkonnajalajälje leidmise juhendi ja ILCD käsiraamatu vahel
Annex X: Comparison of the key requirements of the PEF Guide with other methods
X lisa. Toodete keskkonnajalajälje leidmise juhendi põhinõuete võrdlus teiste meetoditega
The Product Environmental Footprint (PEF) is a multi-criteria measure of the environmental performance of a good or service throughout its life cycle.
Toote keskkonnajalajälg on mitmel kriteeriumil põhinev näitaja, millega mõõdetakse toote või teenuse olelusringi jooksul selle keskkonnatoimet.
PEF information is produced for the overarching purpose of seeking to reduce the environmental impacts of goods and services taking into account supply chain [1] activities (from extraction of raw materials, through production and use, to final waste management).
Keskkonnajalajälje andmete kogumise üldeesmärk on püüd vähendada toodete ja teenuste keskkonnamõju kogu tarneahela [1] ulatuses (tooraine hankimisest, toote valmistamisest ja kasutamisest kuni jäätmete lõppkäitluseni).
This PEF Guide provides a method for modelling the environmental impacts of the flows of material/energy and the emissions and waste streams associated with a product throughout its life cycle.
Käesolevas toodete keskkonnajalajälje leidmise juhendis esitatakse meetod toodetega kogu nende olelusringi jooksul seotud materjali/energiavoogude, heitkoguste ja jäätmevoogude keskkonnamõju modelleerimiseks.
This document provides guidance on how to calculate a PEF, as well as how to develop product category-specific methodological requirements for use in Product Environmental Footprint Category Rules (PEFCRs).
Käesolev dokument sisaldab juhiseid selle kohta, kuidas keskkonnajalajälge arvutada ning kuidas töötada välja metoodikanõudeid erinevate tootekategooriate keskkonnajalajälje määramise eeskirjade jaoks.
PEFs are complimentary to other instruments focused on specific sites and thresholds.
Keskkonnajalajälje meetod täiendab keskkonnamõjuga seotud muid vahendeid, milles käsitletakse kindlaid alasid ja piirmäärasid.
This PEF Guide has been developed in the context of one of the building blocks of the Flagship initiative of the Europe 2020 Strategy – “A Resource-Efficient Europe” [2].
Käesolev toodete keskkonnajalajälje leidmise juhend on koostatud seoses Euroopa 2020. aasta strateegia juhtalgatusega „Ressursitõhus Euroopa” [2].
The European Commission's “Roadmap to a Resource Efficient Europe” [3] proposes ways to increase resource productivity and to decouple economic growth from both resource use and environmental impacts, taking a life-cycle perspective.
Euroopa Komisjoni „Ressursitõhusa Euroopa tegevuskavas” [3] pakutakse välja olelusringi ideest lähtuvaid lahendusi, kuidas ressursse produktiivsemalt kasutada ning kuidas saavutada majanduskasvu ilma ressursikasutust ja keskkonnamõju suurendamata.
One of its objectives is to: “Establish a common methodological approach to enable Member States and the private sector to assess, display and benchmark the environmental performance of products, services and companies based on a comprehensive assessment of environmental impacts over the life-cycle ('environmental footprint')”.
Tegevuskava ühes eesmärgis nähakse ette, et komisjon „kehtestab kogu olelusringi vältel avalduva keskkonnamõju (keskkonnajalajälg) igakülgsel hindamisel põhineva ühise metoodilise käsitlusviisi, mille abil liikmesriigid ja erasektor saavad hinnata, näidata ja võrrelda toodete, teenuste ja äriühingute keskkonnatoimet”.
The European Council invited the Commission to develop supporting methodologies.
Euroopa Ülemkogu palus komisjonil välja töötada seda toetavad meetodid.
Thus, the Product and Organisation Environmental Footprint (OEF) project was initiated with the aim of developing a harmonised European methodology for Environmental Footprint (EF) studies that can accommodate a broader suite of relevant environmental performance criteria using a life-cycle approach [4].
Seetõttu algatati toodete ja organisatsioonide keskkonnajalajälje projekt eesmärgiga töötada välja Euroopa ühtne keskkonnajalajälje uuringute meetod, mis põhineks kogu olelusringi katvate erinevate keskkonnatoime näitajate kogumil [4].
This approach is also essential for exposing any potential trade-offs between different types of environmental impacts associated with specific policy and management decisions.
Lisaks saab ainult sellise käsitlusviisiga paljastada olukordi, kus teatud poliitiliste ja juhtimisotsustega vähendatakse ühte tüüpi keskkonnamõju teise arvelt.
It thus helps to avoid unintended shifting of burdens.
Nii on võimalik vältida seda, et koormus tahtmatult lihtsalt teise kohta nihutatakse.
This document aims to provide detailed and comprehensive technical guidance on how to conduct a PEF study.
Käesoleva dokumendiga tahetakse esitada üksikasjalikud ja igakülgsed tehnilised juhised toodete keskkonnajalajälje uuringu tegemise kohta.
PEF studies may be used for a variety of purposes, including in-house management and participation in voluntary or mandatory programmes.
Keskkonnajalajälje uuringuid võidakse kasutada mitmesugusel otstarbel, näiteks asutusesiseste juhtimisotsuste tegemiseks, vabatahtlikes või kohustuslikes programmides osalemiseks.
It is primarily aimed at technical experts who need to develop a PEF study, for example engineers and environmental managers in companies and other institutions.
Sihtauditooriumiks on eelkõige tehnilised eksperdid, näiteks ettevõtete või muude asutuste insenerid ja keskkonnajuhid, kes peavad tegema toote keskkonnajalajälje uuringu.
No expertise in environmental assessment methods is needed to use this Guide for conducting a PEF study.
Käesoleva juhendi kasutamine keskkonnajalajälje uuringu teostamiseks ei eelda varasemaid teadmisi keskkonnamõju hindamismeetoditest.
This PEF Guide is not intended to directly support comparisons or comparative assertions (i.e. claims of overall superiority or equivalence of the environmental performance of one product compared to another (based on ISO 14040:2006)).
Käesolev toodete keskkonnajalajälje leidmise juhend ei ole otseselt ette nähtud võrdlevate analüüside tegemiseks (st selle alusel ei saa väita, et ühe toote üldine keskkonnatoime (vastavalt standardile ISO 14040:2006) on parem või samaväärne kui teisel tootel).
Such comparisons require the development of additional PEFCRs that would complement the more general guidance given here, in order to further increase methodological harmonisation, specificity, relevance and reproducibility for a given product-type.
Selliste võrdluste tegemiseks tuleb välja töötada siin esitatud üldisemaid juhiseid täiendavad tootekategooria keskkonnajalajälje määramise eeskirjad, mis suurendaksid uuringutulemuste metodoloogilist ühetaolisust, täpsust, asjakohasust ja korratavust iga konkreetse tooteliigi puhul.
PEFCRs will furthermore facilitate the focusing of attention on the most important parameters, thus also reducing the time, efforts, and costs involved in completing a PEF study.
Lisaks aitab tootekategooria keskkonnajalajälje määramise eeskiri keskendada tähelepanu kõige olulisematele näitajatele, mistõttu vastav uuring nõuab üldise keskkonnajalajälje uuringuga võrreldes vähem aega, pingutust ja kulusid.
In addition to providing general guidance and defining the requirements for PEF studies, this document also specifies the requirements for the development of PEFCRs.
Peale üldiste juhiste ja keskkonnajalajälje uuringute suhtes kehtivate nõuete kirjelduse esitatakse käesolevas dokumendis ka nõuded, mille kohaselt tuleks koostada tootekategooria keskkonnajalajälje määramise eeskirju.
Each requirement specified in this PEF Guide has been chosen taking into consideration the recommendations of similar, widely recognised environmental accounting methods and guidance documents.
Käesolevas toodete keskkonnajalajälje leidmise juhendis esitatud kõik nõuded on valitud sellega analoogsete tunnustatud keskkonnaarvestusmeetodite ja juhenddokumentide põhjal.
Specifically, the methodology guides considered were: ISO standards [5] (in particular: ISO 14044(2006), Draft ISO/DIS 14067(2012); ISO 14025(2006), ISO 14020(2000)), the ILCD (International Reference Life Cycle Data System) Handbook [6]; the Ecological Footprint Standards [7]; the Greenhouse Gas Protocol [8] (WRI/ WBCSD); the general principles for an environmental communication on mass market products BPX 30-323-0 (ADEME) [9]; and the specification for the assessment of the life cycle greenhouse gas emissions of goods and services (PAS 2050, 2011) [10].
Täpsemalt kasutati järgmisi metoodikajuhendeid: ISO standardid [5] (eelkõige ISO 14044(2006), ISO/DIS 14067(2012) eelnõu; ISO 14025(2006), ISO 14020(2000)), olelusringi rahvusvahelise andmesüsteemi (International Reference Life Cycle Data System, ILCD) käsiraamat; [6] ökoloogilise jalajälje standard; [7] kasvuhoonegaaside protokoll [8] (WRI/WBCSD); masstoodangut käsitleva keskkonnateavituse üldpõhimõtted, BPX 30-323-0 (ADEME); [9] kogu olelusringi vältel toodete ja teenustega seotud kasvuhoonegaaside heitkoguse hindamismeetodi spetsifikatsioon (PAS 2050, 2011) [10].
The outcome of this analysis is summarised in Annex X.
Kõnealuse analüüsi tulemus on esitatud X lisas.
A more detailed description can be found in “Analysis of Existing Environmental Footprint Methodologies for Products and Organizations: Recommendations, Rationale, and Alignment” (EC-JRC-IES 2011b) [11].
Täpsema kirjelduse võib leida dokumendist „Analysis of Existing Environmental Footprint Methodologies for Products and Organizations: Recommendations, Rationale, and Alignment” (EC-JRC-IES 2011b) [11].
Whereas existing methods may provide several alternatives for a given methodological decision point, the intention of this PEF Guide is (wherever feasible) to identify a single requirement for each decision point, or to provide additional guidance that will support more consistent, robust and reproducible PEF studies.
Kuigi olemasolevad meetodid võivad sisaldada iga otsustuspunkti jaoks erinevaid metodoloogilisi variante, on käesoleva toodete keskkonnajalajälje leidmise juhendi eesmärk (võimaluse korral) kindlaks määrata igale otsustuspunktile üks nõue või esitada täiendavaid juhiseid, mis muudaksid toodete keskkonnajalajälje uuringud omavahel ühildatavamaks, kaalukamaks ja korratavaks.
Thus, comparability is given priority over flexibility.
Seega peetakse võrreldavust tähtsamaks kui paindlikkust.
As elaborated before, PEFCRs are a necessary extension of and complement to the more general guidance for PEF studies provided in this document (i.e. in terms of comparability between different PEF studies).
Nagu eelnevalt selgitatud, on tootekategooriate keskkonnajalajälje määramise eeskirjad käesolevas dokumendis käsitletud üldistele keskkonnajalajälje uuringutele vajalikuks täienduseks (toodete keskkonnajalajälje uuringute võrreldavuse osas).
As they are developed, PEFCRs will play an important role in increasing the reproducibility, quality, consistency, and relevance of PEF studies.
Aja jooksul välja töötatavad tootekategooriate keskkonnajalajälje määramise eeskirjad aitavad parandada toodete keskkonnajalajälje uuringute korratavust, kvaliteeti, ühetaolisust ja asjakohasust.
Both the Organisation Environmental Footprint (OEF) and the PEF provide a life-cycle approach to quantifying environmental performance.
Nii organisatsiooni kui ka toodete keskkonnajalajälje leidmise juhendis kasutatakse keskkonnatoime kvantifitseerimiseks olelusringipõhist käsitlusviisi.
Whereas the PEF method is specific to individual goods or services, the OEF method applies to organisational activities as a whole – in other words, to all activities associated with the goods and/or services the organisation provides from a supply chain perspective (from extraction of raw materials, through use, to final waste management options).
Kui toodete keskkonnajalajälje meetod on seotud konkreetsete toodete või teenustega, siis organisatsiooni keskkonnajalajälje meetodit rakendatakse organisatsiooni kui terviku tegevuse suhtes. Teiste sõnadega: sellega hõlmatakse kõik tegevused, mis on seotud organisatsiooni pakutavate toodete ja/või teenustega, käsitledes neid tarneahela aspektist (tooraine hankimisest ja toote kasutamisest kuni jäätmete lõppkäitluse võimalusteni).
Organisation and Product Environmental Footprinting can therefore be viewed as complementary activities, each undertaken in support of specific applications.
Seega võib organisatsiooni ja toodete keskkonnajalajälje leidmist käsitada teineteist täiendavate tegevustena, millest kumbagi kasutatakse teatud kindlatel eesmärkidel.
Calculating the OEF does not require multiple product analyses.
Organisatsiooni keskkonnajalajälje arvutamiseks ei ole vaja eraldi analüüsida üksikuid tooteid.
Rather, the OEF is calculated using aggregate data representing the flows of resources and waste that cross a defined organisational boundary.
Pigem kasutatakse organisatsiooni keskkonnajalajälje arvutamiseks summeeritud andmeid üle organisatsiooni piiride liikuvate ressursi- ja jäätmevoogude kohta.
Once the OEF is calculated, however, it may be disaggregated to the product level using appropriate allocation keys.
Välja arvutatud organisatsiooni keskkonnajalajälje võib aga lahti kirjutada üksiktoodete tasandil, kasutades sobivaid jaotusmeetodeid.
In theory, the sum of the PEFs of the products provided by an organisation over a certain reporting interval (e.g. 1 year) should be close to its OEF for the same reporting interval [12].
Teoreetiliselt peaks organisatsiooni poolt teatud aruandeperioodil (nt üks aasta) valmistatud toodete keskkonnajalajälgede summa olema samas suurusjärgus organisatsiooni kui terviku keskkonnajalajäljega samal perioodil [12].
The methodologies in this PEF Guide have been purposefully developed towards this end.
Käesolevas juhendis esitatud meetodite väljatöötamisel on lähtutud just sellest kaalutlusest.
Moreover, the OEF can help to identify areas of the organisation’s product portfolio where environmental impacts are most significant and, hence, where detailed, individual product-level analyses may be required.Terminology: shall, should and may
Lisaks võib organisatsiooni keskkonnajalajälg aidata kindlaks määrata organisatsiooni tooteportfelli valdkondi, millel on kõige suurem keskkonnamõju ning mis seetõttu vajaksid täpsemat analüüsi üksiktoodete tasandil.Terminoloogia: kohustavad, soovitavad ja lubavad väljendid
This PEF Guide uses precise terminology to indicate the requirements, the recommendations and options that companies may choose.
Käesolevas toodete keskkonnajalajälje leidmise juhendis kasutatavad kõneviisid on teadlikult valitud, et eristada nõudeid, soovitusi ja mittekohustuslikke valikuvõimalusi.
The term “shall” is used to indicate what is required in order for a PEF study to be in conformance with this Guide.
Kohustavas sõnastuses (peab, tuleb, nõutav) esitatakse nõudeid, millele keskkonnajalajälje uuring peab vastama, et olla kooskõlas käesoleva juhendiga.
The term “should” is used to indicate a recommendation rather than a requirement.
Soovitav sõnastus (peaks, tuleks) näitab, et tegemist ei ole nõude, vaid soovitusega.
Any deviation from a “should” requirement has to be justified by the conductor of the study and made transparent.
Kui uuringu tegemisel kaldutakse mõnest soovitusest kõrvale, peab uuringu korraldaja seda põhjendama ning soovitatust erinevat menetlust läbipaistvalt kirjeldama.
The term “may” is used to indicate an option that is permissible.
Lubava sõnastusega (võib, on lubatud) väljendatakse lubatavat valikuvarianti.
The Product Environmental Footprint (PEF) is a multi-criteria measure of the environmental performance of a good or service throughout its life cycle [13].
Toote keskkonnajalajälg on mitmel kriteeriumil põhinev näitaja, millega mõõdetakse toote või teenuse olelusringi jooksul selle keskkonnatoimet [13].
PEF information is produced for the overarching purpose of helping to reduce the environmental impacts of goods and services.
Keskkonnajalajälje andmete kogumise üldeesmärk on püüd vähendada toodete ja teenuste keskkonnamõju.
This document provides guidance on how to calculate a PEF, as well as how to create product category-specific methodological requirements for use in Product Environmental Footprint Category Rules (PEFCRs).
Käesolev dokument sisaldab juhiseid selle kohta, kuidas toodete keskkonnajalajälge arvutada ning kuidas koostada metoodikanõudeid erinevate tootekategooriate keskkonnajalajälje määramise eeskirjade jaoks.
PEFCRs are a necessary extension of and complement to the general guidance for PEF studies.
Tootekategooriate keskkonnajalajälje määramise eeskirjad täiendavad keskkonnajalajälje uuringute üldisi juhiseid.
As they are developed, PEFCRs will play an important role in increasing the reproducibility, consistency, and relevance of PEF studies.
Aja jooksul välja töötatavad tootekategooriate keskkonnajalajälje määramise eeskirjad aitavad parandada toodete keskkonnajalajälje uuringute korratavust, ühetaolisust ja asjakohasust.
PEFCRs help focus on the most important parameters, thus also possibly reducing the time, efforts, and costs involved in conducting a PEF study.
Lisaks aitavad tootekategooriate keskkonnajalajälje määramise eeskirjad keskendada tähelepanu kõige olulisematele näitajatele, mistõttu vastav uuring nõuab üldise keskkonnajalajälje uuringuga võrreldes vähem aega, pingutust ja kulusid.
Based on a life-cycle approach [14], the PEF Guide provides a method for modelling the environmental impacts of the flows of material/energy and resulting emissions and waste [15] streams associated with a product [16] from a supply chain [17] perspective (from extraction of raw materials [18], through use, to final waste management).
Olelusringi põhimõttest [14] lähtuvalt esitatakse käesolevas toodete keskkonnajalajälje leidmise juhendis meetod toodetega [15] kogu nende olelusringi jooksul seotud materjali/energiavoogude, heitkoguste ja jäätmevoogude [16] keskkonnamõju modelleerimiseks tarneahela [17] perspektiivist (alates tooraine [18] hankimisest ja toote kasutamisest kuni jäätmete lõppkäitluseni).
A life cycle approach refers to taking into consideration the spectrum of resource flows and environmental interventions associated with a product or organisation from a supply chain perspective.
Olelusringil põhinev käsitlusviis tähendab, et toote või organisatsiooniga seotud ressursivooge ja keskkonnamõjusid käsitletakse tarneahela aspektist.
It includes all stages from raw material acquisition through processing, distribution, use, and end-of-life processes, and all relevant related environmental impacts, health effects, resource-related threats and burdens to society.
See hõlmab kõiki tegevusetappe alates tooraine hankimisest ja töötlemisest kuni toodangu turustamise, kasutamise ja lõppkäitluseni, samuti kõiki nendega seotud keskkonna- ja tervisemõjusid, ressurssidega seotud ohte ja koormust ühiskonnale.
It is primarily aimed at technical experts who need to develop a PEF study, for example engineers and environmental managers.
Juhendi sihtauditooriumiks on eelkõige tehnilised eksperdid, näiteks insenerid ja keskkonnajuhid, kes peavad tegema toote keskkonnajalajälje uuringu.
No expertise in environmental assessment methods is necessary in order to use this Guide to develop a PEF study.
Käesoleva juhendi kasutamine keskkonnajalajälje uuringu kavandamiseks ei eelda varasemaid teadmisi keskkonnamõju hindamismeetoditest.
The PEF method is based on the life-cycle approach.
Toote keskkonnajalajälje leidmise meetodi aluseks on olelusringi põhimõte.
The life-cycle approach to environmental management, and Life Cycle Thinking (LCT) in general, takes into consideration all relevant environmental interactions associated with a good, service, activity, or entity from a supply chain perspective.
Olelusringist lähtuvas keskkonnajuhtimises ning üldisemalt olelusringipõhises mõtteviisis võetakse tarneahela perspektiivist arvesse kõiki kauba, teenuse, tegevuse või isikuga seotud keskkonnamõjusid.
This is in contrast to focusing on site-level impacts only or on single environmental impacts in order to reduce the possibility of unintended burden shifting; shifting of the environmental impact burden from one stage in a supply chain to another, from one impact category to another, between impacts and resource efficiency, and/or between countries.
See erineb käsitlusviisist, milles keskendutakse ainult kohapealsetele mõjudele või ühele keskkonnamõjule, aidates nõnda vähendada koormuse tahtmatu teise kohta nihutamise võimalust. Sellise nihutamise korral liigub keskkonnamõju põhiraskus lihtsalt tarneahela ühest etapist teise, ühte liiki mõjult teist liiki mõjule, mõju ja ressursitõhususe vahel ja/või riikide vahel.
In order to develop a model that provides a realistic representation of these physical flows and impacts, modelling parameters need to be defined, insofar as possible, based on clear physical terms and relationships.
Selleks et välja töötada reaalseid füüsilisi vooge ja mõjusid kajastav mudel, peavad määratletavad modelleerimisparameetrid võimaluse korral põhinema selgetel füüsilistel tingimustel ja seostel.
Each requirement specified in this PEF Guide has been chosen taking into consideration the recommendations of similar, widely recognised product environmental accounting methods and guidance documents.
Käesolevas toodete keskkonnajalajälje leidmise juhendis esitatud kõik nõuded on valitud sellega analoogsete tunnustatud toodete keskkonnaarvestusmeetodite ja juhenddokumentide põhjal.
Specifically, the methodology guides considered were:
Konkreetselt on kasutatud järgmisi metoodilisi juhendmaterjale:
ISO standards [19], in particular: ISO 14044(2006), Draft ISO/DIS 14067(2012); ISO 14025(2006), ISO 14020(2000);
ISO standardid, [19] eelkõige ISO 14044(2006), ISO/DIS 14067(2012) eelnõu, ISO 14025(2006), ISO 14020(2000);
ILCD (International Reference Life Cycle Data System) Handbook [20];
olelusringi rahvusvahelise andmesüsteemi (International Reference Life Cycle Data System, ILCD) käsiraamat [20];
Ecological Footprint [21];Greenhouse Gas Protocol [22] (WRI/WBCSD);
ökoloogilise jalajälje standard [21];kasvuhoonegaaside protokoll [22] (WRI/WBCSD);
General principles for an environmental communication on mass market products BPX 30-323-0 (ADEME) [23];
masstoodangut käsitleva keskkonnateavituse üldpõhimõtted, BPX 30-323-0 (ADEME) [23];
Specification for the assessment of the life cycle greenhouse gas emissions of goods and services (PAS 2050, 2011) [24].
kogu olelusringi vältel toodete ja teenustega seotud kasvuhoonegaaside heitkoguse hindamismeetodi kirjeldus (PAS 2050, 2011) [24].
Annex X provides an overview of some key selected requirements contained in this PEF Guide compared to the requirements/specifications contained in the abovementioned methodology guides.
X lisas on mõnesid käesoleva toodete keskkonnajalajälje leidmise juhendi põhinõudeid võrreldud eespool nimetatud metoodikajuhendites sisalduvate nõuete/spetsifikatsioonidega.