natgillin/translations-raw huggingface dataset:
ISO 10634 (1996) Water Quality — Guidance for the preparation and treatment of poorly water-soluble organic compounds for the subsequent evaluation of their biodegradability in an aqueous medium.
ISO 10634 (1996) Water Quality - Guidance for the preparation and treatment of poorly water-soluble organic compounds for the subsequent evaluation of their biodegradability in an aqueous medium.
Theoretical carbon dioxide (mg) is the quantity of carbon dioxide calculated to be produced from the known or measured carbon content of the test chemical when fully mineralised; also expressed as mg carbon dioxide evolved per mg test chemical.
teoreetiline süsinikdioksiid (mg) on arvutuslik süsinikdioksiidi kogus, mis tekib uuritava kemikaali teadaolevast või mõõdetud süsinikusisaldusest uuritava kemikaali täielikul mineraliseerumisel; seda väljendatakse ka uuritava kemikaali mg kohta tekkinud süsinikdioksiidi mg-dena.
DOC Dissolved organic carbon is the organic carbon present in solution or that which passes through a 0,45 micrometre filter or remains in the supernatant after centrifuging at approx. 4000 g (about 40000 m sec-2) for 15 min.
DOC lahustunud orgaaniline süsinik (dissolved organic carbon) on lahuses olev orgaaniline süsinik või süsinik, mis läbib 0,45-mikromeetrise filtri või jääb supernatanti 15-minutilisel tsentrifuugimisel ligikaudu 4000 g (ligikaudu 40000 m/s-2) juures.
DIC Dissolved inorganic carbon
DIC lahustunud anorgaaniline süsinik (dissolved inorganic carbon).
Readily biodegradable An arbitrary classification of chemicals which have passed certain specified screening tests for ultimate biodegradability; these tests are so stringent that it is assumed that such chemicals will rapidly and completely biodegrade in aquatic environments under aerobic conditions.
TIC anorgaanilise süsiniku kogusisaldus (total inorganic carbon). Kiiresti biolagundatav hinnanguline klassifikatsioon sellise kemikaali kohta, mis on läbinud konkreetsed kindlaks määratud lõpliku biolagunemise sõelumiskatsed; kõnealused katsed on nii ranged, et kõnealust kemikaali võib pidada kiiresti ja täielikult biolagundatavaks veekeskkonnas aeroobsetes tingimustes.
window The 10 days immediately following the attainment of 10 % biodegradation.
Kümnepäevane ajavahemik 10 % biolagunemise saavutamisele vahetult järgnevad kümme päeva.
Inherent biodegradability A classification of chemicals for which there is unequivocal evidence of biodegradation (primary or ultimate) in any test of biodegradability.
Iseeneslik biolagundatavus klassifikatsioon kemikaalide kohta, mille (esmase või lõpliku) biolagunemise kohta on mis tahes biolagundatavuse katses saadud kindlad tõendid.
Ultimate aerobic biodegradation The level of degradation achieved when the test chemical is totally utilised by micro-organisms resulting in the production of carbon dioxide, water, mineral salts and new microbial cellular constituents (biomass).
Täielik aeroobne biolagunemine saavutatud lagunemise määr, mille korral mikroorganismid on uuritava kemikaali täielikult ära tarvitanud ja muutnud selle süsinikdioksiidiks, veeks, mineraalsooladeks ja uuteks mikroobirakkudeks (biomassiks).
Mineralisation Mineralisation is the complete degradation of an organic chemical to CO2 and H2O under aerobic conditions, and CH4, CO2 and H2O under anaerobic conditions.
Mineraliseerumine mineraliseerumine on orgaanilise kemikaali täielik lagunemine CO2-ks ja H2O-ks aeroobsetes tingimustes ning CH4-ks, CO2-ks ja H2O-ks anaeroobsetes tingimustes.
Lag phase The time from the start of a test until acclimatization and/or adaptation of the degrading microorganisms is achieved and the biodegradation degree of a test chemical or organic matter has increased to a detectable level (e.g. 10 % of the maximum theoretical biodegradation, or lower, dependent on the accuracy of the measuring technique).
Ootefaas aeg katse algusest kuni ajani, millal lagundava toimega mikroorganismid on aklimatiseerunud ja/või kohanenud ja uuritava kemikaali või orgaanilise aine biolagunemine on jõudnud avastatava tasemeni (näiteks 10 % maksimaalsest teoreetilisest biolagunemisest või vähem, olenevalt mõõtemeetodi täpsusest).
Degradation phase The time from the end of the lag period to the time when 90 % of the maximum level of degradation has been reached.
Lagunemisfaas aeg ootefaasi lõpust ajani, mil on saavutatud 90 % maksimaalsest lagunemisest.
Plateau phase Plateau phase is the phase in which the maximal degradation has been reached and the biodegradation curve has levelled out.
Platoofaas platoofaas on faas, kus on jõutud maksimaalse lagunemiseni ja biolagunemise kõver muutub horisontaalseks.
Example of a biodegradation curve
Biolagunemise kõvera näide
Biodegradation of 1-octanol in the CO2 headspace test
ktanooli biolagunemine CO2 vabaruumi katses
Biodegradation:
biolagunemine
Degradation phase:
lagunemisfaas
Maximum level of biodegradation:
biolagunemise maksimaalne tase
Plateau phase:
platoofaas
(ay) window:
kümnepäevane ajavahemik
Test time (days):
katse aeg (päevad)
BIOACCUMULATION IN TERRESTRIAL OLIGOCHAETES
BIOAKUMULATSIOON MULLA VÄHEHARJASUSSIDES
This Test Method is equivalent to OECD Test Guideline (TG) 317 (2010).
Käesolev katsemeetod on samaväärne OECD katsejuhendiga nr 317 (2010).
Soil-ingesting invertebrates are exposed to soil bound chemicals.
Mulda söövad selgrootud puutuvad kokku mullas olevate kemikaalidega.
Among these animals, terrestrial oligochaetes play an important role in the structure and function of soils (15) (20).
Nende loomade hulgas on mulla väheharjasussidel mulla struktuuri ja toime säilitamisel tähtis osa (15, 20).
Terrestrial oligochaetes live in soil and partly at the soil surface (especially the litter layer); they frequently represent the most abundant species in terms of biomass (54).
Mulla väheharjasussid elavad mullas ja osaliselt maapinnal (eelkõige metsavarise kihis); nad on biomassi mõistes sageli kõige rikkalikum liik (54).
By bioturbation of the soil and by serving as prey these animals can have a strong influence on the bioavailability of chemicals to other organisms like invertebrates (e.g. predatory mites and beetles; e.g. (64)) or vertebrate (e.g. foxes and gulls) predators (18) (62). Some species of terrestrial oligochaetes currently used in ecotoxicological testing are described in Appendix 5.
Mulla bioturbatsiooni teel ja olles toiduks teistele loomadele võivad need loomad suurel määral mõjutada kemikaalide biosaadavust muudele organismidele, nagu selgrootud röövloomad (näiteks röövlestad ja -põrnikad (näiteks 64) või selgroogsed röövloomad (näiteks rebased ja kajakad) (18, 62). Mõnd mulla väheharjasusside liiki, keda praegu ökotoksikoloogilistes katsetes kasutatakse, on kirjeldatud 5. liites.
The ASTM Standard Guide for Conducting Laboratory Soil Toxicity or Bioaccumulation Tests with the Lumbricid Earthworm Eisenia fetida and the Enchytraeid Potworm Enchytraeus albidus (3) provides many essential and useful details for the performance of the present soil bioaccumulation Test Method.
USA Materjalide Katsetamise Ühingu standardjuhend mulla mürgisuse või bioakumulatsiooni laborikatsete tegemise kohta Lumbricidae sugukonda kuuluva vihmaussiga Eisenia fetida ja Enchytraeidae sugukonda kuuluva valgeliimukaga Enchytraeus albidus (3) annab palju üliolulisi ja kasulikke andmeid käesoleva mullas toimuva bioakumulatsiooni katsemeetodi kasutamise kohta.
Further documents that are referred to in this Test Method are chapter C.13 of this Annex, Bioconcentration: Flow-through Fish Test (49) and OECD TG 315: Bioaccumulation in Sediment-dwelling Benthic Oligochates (53).
Käesolevas katsemeetodis viidatud täiendavad dokumendid on käesoleva lisa peatükk C.13 „Biokontsentratsioon: kaladega läbivoolukatse” (49) ja OECD katsejuhend nr 315 „Bioakumulatsioon setetes elavates põhjaloomadest väheharjasussides” (53).
Practical experience with soil bioaccumulation studies and publications from LITERATURE e.g. (1) (5) (11) (12) (28) (40) (43) (45) (57) (59) (76) (78) (79) are also major sources of information for this Test Method.
Käesoleva katsemeetodi jaoks on tähtsad teabeallikad ka praktilised kogemused mulla bioakumulatsiooni uuringutega ja asjaomased väljaanded (näiteks 1, 5, 11, 12, 28, 40, 43, 45, 57, 59, 76, 78, 79).
This Test Method is mostly applicable to stable, neutral organic chemicals, which tend to adsorb to soils.
Käesolev katsemeetod on peamiselt kasutatav stabiilsete neutraalsete orgaaniliste kemikaalide puhul, mis kalduvad adsorbeeruma mullal.
Testing for bioaccumulation of soil-associating, stable metallo-organic compounds may be possible with this Test Method.
Käesoleva katsemeetodi abil võib olla võimalik uurida mullaga seonduvate stabiilsete metallorgaaniliste ühendite bioakumulatsiooni.
It is also applicable to metals and other trace elements.
Seda saab kasutada ka metallide ja muude mikroelementide puhul.
PRE-REQUISITE
EELTINGIMUSED
Chemicals that show a log Kow of more than 6,0 (super-hydrophobic chemicals);
kemikaalid, mille log Kow on suurem kui 6,0 (väga hüdrofoobsed kemikaalid);
Chemicals which belong to a class of organic chemicals known to have the potential to bioaccumulate in living organisms, e.g. surface active or highly adsorptive chemicals;
kemikaalid, mis kuuluvad teadaolevalt elusorganismides bioakumuleeruda võivate orgaaniliste kemikaalide hulka, näiteks pindaktiivsed või väga suure adsorptsioonivõimega kemikaalid;
Chemicals that indicate the potential for bioaccumulation from structural features, e.g. analogues of chemicals with known bioaccumulation potential; and
kemikaalid, mille struktuuri alusel võib oletada bioakumulatsiooni, näiteks teadaolevalt bioakumuleeruvate kemikaalide analoogid;
Metals.
metallid.
Information on the test chemical such as common name, chemical name (preferably IUPAC name), structural formula, CAS registry number, purity, safety precautions, proper storage conditions and analytical methods should be obtained before beginning the study.
Enne uuringu alustamist tuleks uuritava kemikaali kohta teha kindlaks sellised andmed nagu tavanimetus, keemiline nimetus (eelistatavalt Rahvusvahelise Puhta Keemia ja Rakenduskeemia Liidu (IUPAC) nimetus), struktuurivalem, CASi registreerimisnumber, puhtus, ohutusabinõud, säilitamistingimused ja analüüsimeetodid.
In addition, the following information should be known:
Lisaks peaks olema teada järgmine teave:
solubility in water;
lahustuvus vees;
octanol-water partition coefficient, Kow;
oktanooli/vee jaotuskoefitsient, Kow;
soil-water partition coefficient, expressed as Koc;
mulla/vee jaotuskoefitsient, Koc;
vapour pressure;
aururõhk;
degradability (e.g. in soil, water);
lagunduvus (näiteks mullas, vees);
known metabolites.
teada olevad metaboliidid.
Radiolabelled or non-radiolabelled test chemicals can be used.
Võib kasutada radiomärgistatud või radiomärgistamata uuritavat kemikaali.
However, to facilitate analysis it is recommended to use a radiolabelled test chemical.
Analüüsi lihtsustamiseks soovitatakse siiski kasutada radiomärgistatud kemikaali.
The decision will be made based on the detection limits or a requirement to measure parent test chemical and metabolites.
Otsus tehakse tuvastuspiiride alusel või lähtudes sellest, kas on vaja mõõta uuritavat lähtekemikaali ja metaboliite.
If a radiolabelled test chemical is used and total radioactive residues are measured, it is important that the radiolabelled residues in both the soil and the test organisms are characterised for percentages of parent test chemical and labelled non-parent, e.g. in samples taken at steady state or at the end of the uptake phase, to allow a bioaccumulation factor (BAF) calculation for the parent test chemical and for the soil metabolites of concern (see paragraph 50).
Kui kasutatakse radiomärgistatud uuritavat kemikaali ja mõõdetakse radioaktiivsete jääkide kogusisaldust, siis on tähtis, et mullas ja katseorganismis leiduvates radiomärgisega jääkides määrataks uuritava lähtekemikaali panus ja muude märgisega kemikaalide panus, näiteks statsionaarses olekus või omastamisfaasi lõpus võetud proovides, et oleks võimalik arvutada uuritava lähtekemikaali ja asjakohaste mulla metaboliitide bioakumulatsioonitegur (vt punkt 50).
The method described here may have to be modified, e.g. to provide sufficient biomass, for measuring non-radiolabelled organic test chemical or metals.
Siin kirjeldatud meetodit võib olla vaja muuta, näiteks selleks, et tagada piisav biomass radiomärgistamata orgaanilise uuritava kemikaali või metallide mõõtmiseks.
When total radioactive residues are measured (by liquid scintillation counting following extraction, combustion or tissue solubilisation), the bioaccumulation factor is based on the parent test chemical and metabolites.
Kui mõõdetakse radioaktiivsete jääkide kogusisaldust (vedelik-stsintillatsiooni loenduriga pärast ekstraheerimist, põletamist või koe lahustamist), põhineb bioakumulatsioonitegur uuritaval lähtekemikaalil ja metaboliitidel.
The BAF calculation should preferably be based on the concentration of the parent test chemical in the organisms and total radioactive residues.
Eelistatavalt peaks bioakumulatsiooniteguri arvutamine põhinema uuritava lähtekemikaali kontsentratsioonil organismides ja radioaktiivsete jääkide kogusisaldusel.
Subsequently, the biota-soil accumulation factor (BSAF), normalized to the lipid content of worm and organic carbon content (OC) of soil should be calculated from the BAF for reasons of comparability between results from different bioaccumulation tests.
Seejärel tuleks arvutada bioakumulatsiooniteguri alusel elustiku-mulla akumulatsioonitegur, mis on normeeritud ussi lipiidisisalduse ja mulla orgaanilise süsiniku sisalduse järgi, et erinevate bioakumulatsiooni katsete tulemusi oleks võimalik võrrelda.
An appropriate analytical method of known accuracy, precision, and sensitivity for the quantification of the chemical in the test solutions, in the soil, and in the biological material should be available, together with details of sample preparation and storage as well as material safety data sheets.
Kättesaadav peaks olema asjakohane teadaoleva täpsuse ja tundlikkusega analüüsimeetod kemikaali kvantitatiivse sisalduse mõõtmiseks katselahustes, mullas ja bioloogilises materjalis, samuti andmed proovi valmistamise ja säilitamise kohta ning materjali ohutuskaardid.
Analytical detection limits of the test item in soil and worm tissue should also be known.
Samuti peaksid teada olema uuritava aine analüütilised tuvastuspiirid mullas ja usside kudedes.
If a 14C-labelled test chemical is used, the specific radioactivity (i.e. Bq mol-1) and the percentage of radioactivity associated with impurities should be known.
Kui kasutatakse 14C-märgisega uuritavat kemikaali, peaks olema teada eriradioaktiivsus (s.o Bq mol–1) ja lisanditega seotud radioaktiivsuse protsent.
The specific radioactivity of the test chemical should be high enough to facilitate analysis, and the test concentrations used should not elicit toxic effects.
Uuritava kemikaali eriradioaktiivsus peaks olema piisavalt suur, et võimaldada analüüsi, ja katses kasutatavad kontsentratsioonid ei tohiks olla mürgised.
The test can be performed with an artificial soil or with natural soils.
Katset on võimalik teha tehismullaga või loodusliku mullaga.
Information on characteristics of the natural soil used, e.g. origin of soil or its constituents, pH, organic carbon content, particle size distribution (percent sand, silt, and clay), and water holding capacity (WHC), should be known before the start of the test (3) (48).
Enne katse algust tuleks teada kasutatava loodusliku mulla omadusi, näiteks mulla või selle koostisosade päritolu, pH-d, orgaanilise süsiniku sisaldust, osakeste suurusjaotust (liiva, tolmu ja savi protsent) ning veemahutavust (3, 48).
The parameters which characterise the bioaccumulation of a test chemical include the bioaccumulation factor (BAF), the uptake rate constant (ks) and the elimination rate constant (ke).
Uuritava kemikaali bioakumulatsiooni iseloomustavate parameetrite hulka kuuluvad bioakumulatsioonitegur, omastamise kiiruskonstant (ks) ja kõrvaldamise kiiruskonstant (ke).
The test consists of two phases: the uptake (exposure) phase and the elimination (post-exposure) phase.
Katse koosneb kahest faasist: omastamise (kokkupuute) faas ja kõrvaldamise (kokkupuutejärgne) faas.
During the uptake phase, replicated groups of worms are exposed to soil, which has been spiked with the test chemical.
Omastamisfaasi ajal puutuvad paralleelproovide usside rühmad kokku mullaga, mida on rikastatud uuritava kemikaaliga.
In addition to the test animals, groups of control worms are held under identical conditions without the test chemical.
Lisaks katseloomadele hoitakse identsetes tingimustes, aga ilma uuritava kemikaalita, usside kontrollrühmi.
The dry weight and lipid content of the test organisms are measured.
Mõõdetakse katseorganismide kuivkaalu ja lipiidisisaldust.
This can be done using worms of the control group.
Seda võib teha kontrollrühma ussidega.
Analytical background values (blank) can be obtained by analysing samples of the control worms and soil.
Kontrollrühma usside ja mullaproovide analüüsimise teel on võimalik leida analüütilised taustanäitajad (kontrollnäitajad).
For the elimination phase, the worms are transferred to a soil free of the test chemical.
Kõrvaldamisfaasi ajaks kantakse ussid üle uuritava kemikaalita mulda.
An elimination phase is always required unless uptake of the test chemical during the exposure phase has been insignificant.
Kõrvaldamisfaas on alati vajalik, v.a juhul, kui kokkupuutefaasi ajal uuritavat kemikaali oluliselt ei omastatud.
During the uptake phase, measurements are made at sampling times up to 14 days (enchytraeids) or 21 days (earthworms) until the steady state is reached (11) (12) (67).
Omastamisfaasi ajal tehakse mõõtmisi proovivõtu aegadel kuni 14 päeva (valgeliimuklased) või 21 päeva (vihmaussid), kuni on jõutud statsionaarse olekuni (11, 12, 67).
The steady state occurs when a plot of the concentration in worms against time is parallel to the time axis, and three successive concentration analyses made on samples taken at intervals of at least two days do not vary more than ± 20 % of each other based on statistical comparisons (e.g. analysis of variance, regression analysis).
Statsionaarne olek on saavutatud, kui ussides oleva kontsentratsiooni ajast sõltuvuse graafik jääb ajateljega paralleelseks ja vähemalt kahepäevase vahemikuga võetud kolme järjestikuse proovi kontsentratsioonianalüüsi tulemused ei erine üksteisest statistiliste võrdluste (näiteks variatsioonanalüüs, regressioonanalüüs) alusel rohkem kui ±20 %.
The elimination phase consists of transferring the test organisms to vessels containing the same substrate without the test chemical.
Kõrvaldamisfaas hõlmab katseorganismide ülekandmist nõudesse, mis sisaldavad sama substraati ilma uuritava kemikaalita.
During the elimination phase, measurements are made at sampling times during 14 days (enchytraeids) or 21 days (earthworms) unless earlier analytical determination showed 90 % reduction of the test chemical residues in worms.
Kõrvaldamisfaasi ajal tehakse mõõtmisi proovivõtu aegadel 14 päeva vältel (valgeliimuklased) või 21 päeva vältel (vihmaussid), v.a juhul, kui varasemad analüütilised määramised näitasid uuritava kemikaali jääkide 90 % vähenemist ussides.
The concentration of the test chemical in the worms at the end of the elimination phase is reported as non-eliminated residues.
Uuritava kemikaali kontsentratsioon ussides kõrvaldamisfaasi lõpus teatatakse kõrvaldamata jääkidena.
The steady state bioaccumulation factor (BAFss) is calculated preferably both as the ratio of the concentration in worms (Ca) and in the soil (Cs) at apparent steady state, and as a kinetic bioaccumulation factor, BAFK, as the ratio of the rate constant of uptake from soil (ks) and the elimination rate constant (ke) (see Appendix 1 for definitions) assuming first-order kinetics (see Appendix 2 for calculations).
Statsionaarse oleku bioakumulatsioonitegur arvutatakse eelistatavalt ussides oleva kontsentratsiooni (Ca) ja mullas oleva kontsentratsiooni (Cs) suhtena näilise statsionaarse oleku korral ja ka kineetilise bioakumulatsioonitegurina, mis on mullast omastamise kiiruskonstandi (ks) ja kõrvaldamise kiiruskonstandi (ke) (vt mõisted, 1. liide) suhe; seejuures eeldatakse esimest järku reaktsiooni kineetikat (vt arvutused, 2. liide).
If first-order kinetics is obviously not applicable, other models should be employed.
Kui esimest järku reaktsiooni kineetika ei ole ilmselgelt kohaldatav, tuleks kasutada muid mudeleid.
The uptake rate constant, the elimination rate constant (or constants, where other models are involved), the kinetic bioaccumulation factor (BAFK), and where possible, the confidence limits of each of these parameters are calculated from computerised model equations (see Appendix 2 for guidance).
Omastamise kiiruskonstant, kõrvaldamise kiiruskonstant (või muude mudelitega seotud konstandid), kineetiline bioakumulatsioonitegur ja võimaluse korral iga nimetatud parameetri usalduspiirid arvutatakse teoreetilise mudeli võrranditest (vt juhised, 2. liide).
The goodness of fit of any model can be determined from e.g. the correlation coefficient or the coefficient of determination (coefficients close to one indicate a good fit) or chi-squared.
Mudeli sobivust katseandmetega saab hinnata näiteks korrelatsioonikordaja või determinatsioonikordaja järgi (kui kordaja läheneb 1-le, kirjeldab mudel katseandmeid hästi) või hii-ruut-testiga.
Also the size of the standard error or confidence limit around the estimated parameters may be indicative of the goodness of fit of the model.
Mudeli sobivust võib samuti näidata määratava parameetri standardhälbe või usaldusvahemiku suurus.
To reduce variability in test results for test chemicals with high lipophilicity, bioaccumulation factors should be expressed in relation to lipid content and organic carbon content (kg soil organic carbon (OC) kg-1 worm lipid content).
Väga lipofiilse uuritava kemikaali katsetulemuste varieeruvuse vähendamiseks tuleks bioakumulatsioonitegureid väljendada lipiidisisalduse ja orgaanilise süsiniku sisalduse suhte alusel (kg mulla orgaanilist süsinikku ussi lipiidisisalduse kg kohta).
This approach is based on the fact that for some chemical classes, there is a clear relationship between the potential for bioaccumulation and lipophilicity; this has been well established for fish (47).
See lähenemisviis põhineb asjaolul, et mõne kemikaaliklassi puhul on bioakumulatsiooni tõenäosus selgelt seotud lipofiilsusega; kalade puhul on see täpselt kindlaks tehtud (47).
There is a relationship between the lipid content of fish and the bioaccumulation of such chemicals.
Kõnealuste kemikaalide bioakumulatsioon sõltub kalade lipiidisisaldusest.
For benthic organisms, similar correlations have been found e.g. (30) (44).
Põhjaloomade puhul on leitud samalaadseid korrelatsioone, vt näiteks 30, 44.
Likewise for terrestrial oligochaetes this correlation has been demonstrated e.g. (5) (6) (7) (14).
See korrelatsioon on samuti tõendatud mulla väheharjasusside puhul, vt näiteks 5, 6, 7, 14.
If sufficient worm tissue is available, the lipid content of the test animals can be determined on the same biological material as the one used to determine the concentration of the test chemical.
Kui usside biomassi on piisavalt, saab katseloomade lipiidisisalduse määrata samast bioloogilisest materjalist, millest määrati uuritava kemikaali kontsentratsiooni.
Alternatively, control animals can be used to measure the lipid content.
Alternatiivselt võib lipiidisisalduse mõõtmiseks kasutada kontrollrühma loomi.
For a test to be valid the following criteria should be fulfilled for both controls and treatments:
Katse kehtivuse tagamiseks peavad nii kontrollrühmade kui ka katserühmade puhul olema täidetud järgmised kriteeriumid:
At the end of the test, the overall mortality during uptake and elimination phase should not exceed 10 % (earthworms) or 20 % (enchytraeids) of the total number of the introduced worms.
katse lõpus ei tohiks kogusuremus omastamisfaasi ja kõrvaldamisfaasi ajal ületada 10 % (vihmaussid) või 20 % (valgeliimuklased) kasutatud usside koguarvust;