natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The aim of this Recommendation is to facilitate access to justice in relation to violations of rights under Union law and to that end to recommend that all Member States should have collective redress systems at national level that follow the same basic principles throughout the Union, taking into account the legal traditions of the Member States and safeguarding against abuse.
Käesoleva soovituse eesmärk on parandada õiguskaitse kättesaadavust liidu õigusest tulenevate õiguste rikkumise korral ning selleks soovitada kõikidel liikmesriikidel luua riigi tasandil kollektiivsete õiguskaitsevahendite süsteem, mis järgiks samu aluspõhimõtteid kogu liidus, võttes arvesse liikmesriikide õigustraditsioone ja vajadust välistada võimalused süsteemi kuritarvitamiseks.
In the area of injunctive relief, the European Parliament and the Council have already adopted Directive 2009/22/EC on injunctions for the protection of consumers’ interests [7].
Ebaseadusliku tegevuse kohtuliku keelamise valdkonnas on Euroopa Parlament ja nõukogu võtnud juba vastu direktiivi 2009/22/EÜ tarbijate huve kaitsvate ettekirjutuste kohta [7].
The injunction procedure introduced by the Directive does not, however, enable those who claim to have suffered detriment as a result of an illicit practice to obtain compensation.
Direktiiviga kehtestatud ettekirjutuste taotlemise menetlus ei võimalda siiski ebaseadusliku tegevuse tõttu väidetavalt kahju kannatanud isikul hüvitist saada.
Procedures to bring collective claims for compensatory relief have been introduced in some Member States, and to differing extents.
Mõnes liikmesriigis on ette nähtud võimalus esitada kollektiivseid nõudeid kahju hüvitamiseks erinevas ulatuses.
However, the existing procedures for bringing claims for collective redress vary widely between the Member States.
Kuid olemasolevad menetlused nõuete esitamiseks kollektiivse õiguskaitse raames on liikmesriigiti väga erinevad.
This Recommendation puts forward a set of principles relating both to judicial and out-of-court collective redress that should be common across the Union, while respecting the different legal traditions of the Member States.
Käesolevas soovituses esitatakse rida põhimõtteid, mis on seotud nii kohtuliku kui ka kohtuvälise kollektiivse õiguskaitsega, mis peaksid olema ühtsed kogu liidus, kuid võtma siiski arvesse liikmesriikide erinevaid õigustraditsioone.
These principles should ensure that fundamental procedural rights of the parties are preserved and should prevent abuse through appropriate safeguards.
Need põhimõtted peaksid aitama tagada pooltele nende põhilised menetlusõigused ja ära hoida süsteemi kuritarvitamist asjakohaste kaitsemeetmete abil.
This Recommendation addresses both compensatory and — as far as appropriate and pertinent to the particular principles — injunctive collective redress.
Käesolevas soovituses käsitletakse nii kollektiivseid kahjuhüvitusnõudeid kui ka keelava iseloomuga kollektiivseid õiguskaitsevahendeid, niivõrd kuivõrd viimased on asjakohased iga konkreetse põhimõtte puhul.
It is without prejudice to the existing sectorial mechanisms of injunctive relief provided for by Union law.
Soovituse eesmärk ei ole piirata liidu õiguses sätestatud sektoripõhiste keelava iseloomuga kollektiivsete õiguskaitsemehhanismide toimimist.
Collective redress mechanisms should preserve procedural safeguards and guarantees of parties to civil actions.
Kollektiivse õiguskaitse mehhanismid peaksid säilitama tsiviilkohtumenetluse poolte menetlusõiguslikud tagatised.
In order to avoid the development of an abusive litigation culture in mass harm situations, the national collective redress mechanisms should contain the fundamental safeguards identified in this Recommendation.
Vältimaks kohtumenetluse kuritarvitamise tava tekkimist massikahju korral, peaksid liikmesriikide kollektiivse õiguskaitse mehhanismid sisaldama käesolevas soovituses välja toodud põhilisi kaitsemeetmeid.
Elements such as punitive damages, intrusive pre-trial discovery procedures and jury awards, most of which are foreign to the legal traditions of most Member States, should be avoided as a general rule.
Üldiselt tuleks vältida selliseid elemente nagu karistuslikud kahjuhüvitised, sekkuvad kohtueelse tuvastamise (ingl. k. pre-trial discovery) menetlused ja vandekohtu otsused, mis ei kuulu suurema osa liikmesriikide õigustraditsiooni juurde.
Alternative dispute resolution procedures can be an efficient way of obtaining redress in mass harm situations.
Massikahju korral võib vaidluste kohtuväline lahendamine olla tõhus viis kahju hüvitamiseks.
They should always be available alongside, or as a voluntary element of, judicial collective redress.
Vaidluste kohtuvälise lahendamise mehhanismid peaksid eksisteerima paralleelselt kohtulike kollektiivse õiguskaitse mehhanismidega või olema nende vabatahtlik osa.
Legal standing to bring a collective action in the Member States depends on the type of collective redress mechanism.
Kaebeõigus kollektiivhagi esitamisel liikmesriikides sõltub kollektiivse õiguskaitse mehhanismi liigist.
In certain types of collective actions, such as group actions where the action can be brought jointly by those who claim to have suffered harm, the issue of standing is more straightforward than in the context of representative actions, where accordingly the issue of legal standing should be clarified.
Teatavat liiki kollektiivhagide puhul, nagu näiteks grupihagid, mille esitavad ühiselt isikud, kes väidavad, et on kahju kannatanud, on kaebeõiguse küsimus selgem kui näiteks esindushagide puhul, kus seda küsimust tuleks täpsustada.
In the case of a representative action, the legal standing to bring the representative action should be limited to ad hoc certified entities, designated representative entities that fulfil certain criteria set by law or to public authorities.
Esindushagide puhul peaks hagi esitamise õigus olema ainult juhtumipõhiselt volitatud organisatsioonidel ja määratud esindusorganisatsioonidel, kes vastavad teatavatele õigusaktides sätestatud kriteeriumidele, või riigiasutustel.
The representative entity should be required to prove the administrative and financial capacity to be able to represent the interest of claimants in an appropriate manner.
Esindusorganisatsioon peaks tõestama, et tal on hagejate huvide nõuetekohaseks esindamiseks vajalik haldus- ja finantssuutlikkus.
The availability of funding for collective redress litigation should be arranged in such a way that it cannot lead to an abuse of the system or a conflict of interest.
Kollektiivhagi esitamise rahastamine tuleks korraldada nii, et sellega ei saaks süsteemi kuritarvitada ega tekiks huvide konflikte.
In order to avoid an abuse of the system and in the interest of the sound administration of justice, no judicial collective redress action should be permitted to proceed unless admissibility conditions set out by law are met.
Süsteemi kuritarvitamise vältimiseks ja hea õigusemõistmise huvides tuleks kollektiivhagi esitamist lubada ainult siis, kui on täidetud õigusaktidega sätestatud hagi menetlusse võtmise alused.
A key role should be given to courts in protecting the rights and interests of all the parties involved in collective redress actions as well as in managing the collective redress actions effectively.
Kõikide kollektiivsete õiguskaitsemenetluste poolte õiguste ja huvide kaitsmine koos kollektiivhagide tõhusa menetlemisega tuleks teha ülesandeks kohtutele.
In fields of law where a public authority is empowered to adopt a decision finding that there has been a violation of Union law, it is important to ensure consistency between the final decision concerning that violation and the outcome of the collective redress action.
Õigusvaldkondades, kus riigiasutusel on pädevus teha otsus liidu õiguse rikkumise kohta, on oluline tagada ühtsus rikkumist käsitleva lõpliku otsuse ja kollektiivhagi menetluses tehtava otsuse vahel.
Moreover, in the case of collective actions following a decision by a public authority (follow-on actions), the public interest and the need to avoid abuse can be presumed to have been taken into account already by the public authority as regards the finding of a violation of Union law.
Lisaks võib selliste kollektiivhagide puhul, mis esitatakse pärast otsuse tegemist riigiasutuse poolt (järelhagid), eeldada, et riigiasutus on liidu õiguse rikkumise välja selgitamisel juba võtnud arvesse avalikku huvi ja kuritarvitamise vältimise vajadust.
With regard to environmental law, this Recommendation takes account of the provisions of Article 9(3), (4) and (5) of the UN/ECE Convention on Access to Information, Public Participation in Decision-Making and Access to Justice in Environmental Matters (‘the Aarhus Convention’) which, respectively, encourage wide access to justice in environmental matters, set out criteria that procedures should respect, including criteria that they be timely and not prohibitively expensive, and address information to the public and the consideration of assistance mechanisms.
Keskkonnaõiguse valdkonnas on käesolevas soovituses võetud arvesse ÜRO Euroopa majanduskomisjoni keskkonnainfo kättesaadavuse ja keskkonnaasjade otsustamises üldsuse osalemise ning neis asjus kohtu poole pöördumise konventsiooni (Århusi konventsioon) artikli 9 lõigete 3, 4 ja 5 sätteid, mille eesmärk on vastavalt tagada õiguskaitse laialdane kättesaadavus keskkonnaasjades, milles on sätestatud kriteeriumid, millele kohtumenetlused peaksid vastama, muu hulgas, et menetlused oleksid kiired ja mitte takistavalt kallid, ning millega nähakse ette, et üldsust tuleb teavitada ning et kaaluda tuleb abistamismehhanismide loomist.
The Member States should take the necessary measures to implement the principles set out in this Recommendation at the latest two years after its publication.
Liikmesriigid peaksid võtma vajalikud meetmed, et tagada käesolevas soovituses esitatud põhimõtete rakendamine hiljemalt kaks aastat pärast soovituse avaldamist.
The Member States should report to the Commission on the implementation of this Recommendation.
Liikmesriigid peaksid andma komisjonile aru soovituse rakendamise kohta.
Based on this reporting, the Commission should monitor and assess the measures taken by Member States.
Aruannete põhjal peaks komisjon liikmesriikide poolt võetud meetmeid jälgima ja hindama.
Within four years after publication of this Recommendation, the Commission should assess if any further action, including legislative measures, is needed, in order to ensure that the objectives of this Recommendation are fully met.
Nelja aasta jooksul pärast käesoleva soovituse avaldamist peaks komisjon hindama, kas oleks tarvis täiendavaid meetmeid, sealhulgas seadusandlikke meetmeid, et tagada käesoleva soovituse eesmärkide täielik täitmine.
The Commission should in particular assess the implementation of this Recommendation and its impact on access to justice, on the right to obtain compensation, on the need prevent abusive litigation and on the functioning of the single market, the economy of the European Union and consumer trust,
Komisjon hindab eriti soovituse rakendamist ja selle mõju õiguskaitse kättesaadavusele, hüvitise saamise õigusele, pahatahtlike kohtuasjade ärahoidmisele ja ühtse turu toimimisele, Euroopa liidu majandusele ja tarbijate usaldusele,
I. PURPOSE AND SUBJECT MATTER
I. EESMÄRK JA SISU
The purpose of this Recommendation is to facilitate access to justice, stop illegal practices and enable injured parties to obtain compensation in mass harm situations caused by violations of rights granted under Union law, while ensuring appropriate procedural safeguards to avoid abusive litigation.
Käesoleva soovituse eesmärk on parandada õiguskaitse kättesaadavust, lõpetada ebaseaduslik tegevus ja võimaldada isikutel, kes on kahju kannatanud, saada kahjuhüvitist olukordades, kus liidu õigusest tulenevate õiguste rikkumisega on tekitatud massikahju, vältides samal ajal kohtumenetluse kuritarvitamist asjakohaste menetlusõiguslike tagatiste abil.
All Member States should have collective redress mechanisms at national level for both injunctive and compensatory relief, which respect the basic principles set out in this Recommendation.
Kõikidel liikmesriikidel peaksid riigi tasandil olema kollektiivse õiguskaitse mehhanismid nii ebaseadusliku tegevuse kohtuliku keelamise kui ka kahju hüvitamise taotlemiseks, mis järgivad käesolevas soovituses sätestatud aluspõhimõtteid.
These principles should be common across the Union, while respecting the different legal traditions of the Member States.
Need põhimõtted peaksid olema kogu liidus ühised, kuid nendes tuleks võtta arvesse liikmesriikide erinevaid õigustraditsioone.
Member States should ensure that the collective redress procedures are fair, equitable, timely and not prohibitively expensive.
Liikmesriigid peaksid tagama, et kollektiivsed õiguskaitsemenetlused oleksid ausad, õiglased ja kiired ega oleks takistavalt kallid.
DEFINITIONS AND SCOPE
MÕISTED JA REGULEERIMISALA
For the purposes of this Recommendation:
Käesolevas soovituses kasutatakse järgmisi mõisteid:
‘collective redress’ means: (i) a legal mechanism that ensures a possibility to claim cessation of illegal behaviour collectively by two or more natural or legal persons or by an entity entitled to bring a representative action (injunctive collective redress); (ii) a legal mechanism that ensures a possibility to claim compensation collectively by two or more natural or legal persons claiming to have been harmed in a mass harm situation or by an entity entitled to bring a representative action (compensatory collective redress);
„kollektiivne õiguskaitse” i) õiguslik mehhanism, mis võimaldab kahel või enamal füüsilisel või juriidilisel isikul või organisatsioonil, kellel on õigus esitada esindushagi, kollektiivselt nõuda ebaseadusliku tegevuse lõpetamist (keelava iseloomuga kollektiivne õiguskaitse); ii) õiguslik mehhanism, mis võimaldab kahel või enamal füüsilisel või juriidilisel isikul, kes väidavad, et nad on kannatanud massikahju, kollektiivselt nõuda kahju hüvitamist (kahju hüvitamisele suunatud kollektiivne õiguskaitse);
‘mass harm situation’ means a situation where two or more natural or legal persons claim to have suffered harm causing damage resulting from the same illegal activity of one or more natural or legal persons;
„massikahju” olukord, kus kaks või enam füüsilist või juriidilist isikut väidavad, et on kandnud kahju, mille põhjustas ühe või mitme füüsilise või juriidilise isiku sama ebaseaduslik tegevus;
‘action for damages’ means an action by which a claim for damages is brought before a national court;
„kahju hüvitamise hagi” hagi, millega esitatakse liikmesriigi kohtule kahju hüvitamise nõue;
‘representative action’ means an action which is brought by a representative entity, an ad hoc certified entity or a public authority on behalf and in the name of two or more natural or legal persons who claim to be exposed to the risk of suffering harm or to have been harmed in a mass harm situation whereas those persons are not parties to the proceedings;
„esindushagi” hagi, mille esitab esindusorganisatsioon, juhtumipõhiselt volitatud organisatsioon või riigiasutus kahe või enama sellise füüsilise või juriidilise isiku nimel ja arvel, kes väidavad, et neid ähvardab oht kannatada massikahju või et nad on kannatanud massikahju, kusjuures need isikud ei ole menetluse pooled;
This Recommendation identifies common principles which should apply in all instances of collective redress, and also those specific either to injunctive or to compensatory collective redress.
„kollektiivne järelhagi” kollektiivhagi, mis esitatakse pärast seda, kui riigiasutus on teinud lõpliku otsuse, millega on tuvastatud, et liidu õigust on rikutud. Käesolevas soovituses on välja toodud ühised põhimõtted, mida tuleks kohaldada kõikide kollektiivse õiguskaitse mehhanismide suhtes, ning eraldi keelava iseloomuga kollektiivse õiguskaitse ja kahju hüvitamisele suunatud kollektiivse õiguskaitse kohta käivad põhimõtted.
PRINCIPLES COMMON TO INJUNCTIVE AND COMPENSATORY COLLECTIVE REDRESS
KEELAVA ISELOOMUGA KOLLEKTIIVSE ÕIGUSKAITSE JA KAHJU HÜVITAMISELE SUUNATUD KOLLEKTIIVSE ÕIGUSKAITSE ÜHISED PÕHIMÕTTED
Standing to bring a representative action
Esindushagi esitamise õigus
The Member States should designate representative entities to bring representative actions on the basis of clearly defined conditions of eligibility.
Liikmesriigid peaksid määrama esindusorganisatsioonid, kellel on õigus esitada esindushagisid, selgelt kindlaks määratud kriteeriumide alusel.
These conditions should include at least the following requirements:
Kriteeriumide hulka peaksid kuuluma vähemalt järgmised tingimused:
the entity should have a non-profit making character;
organisatsioon peaks olema mittetulunduslik;
there should be a direct relationship between the main objectives of the entity and the rights granted under Union law that are claimed to have been violated in respect of which the action is brought; and
organisatsiooni tegevuse põhieesmärgid peaksid olema otseselt seotud nende liidu õigusest tulenevate õigustega, mida on väidetavalt rikutud ja mille kaitseks hagi esitatakse, ning
the entity should have sufficient capacity in terms of financial resources, human resources, and legal expertise, to represent multiple claimants acting in their best interest.
organisatsioonil peaksid olema piisavad rahalised vahendid, personal ja õigusalased teadmised, et esindada arvukaid hagejaid nende huvides.
The Member States should ensure that the designated entity will lose its status if one or more of the conditions are no longer met.
Liikmesriigid peaksid tagama, et määratud organisatsioon kaotab oma staatuse, kui ta ei vasta enam ühele või mitmele nimetatud tingimustest.
The Member States should ensure that representative actions can only be brought by entities which have been officially designated in advance as recommended in point 4 or by entities which have been certified on an ad hoc basis by a Member State’s national authorities or courts for a particular representative action.
Liikmesriigid peaksid tagama, et esindushagi saab esitada ainult esindusorganisatsioon, kes on eelnevalt ametlikult esindusorganisatsiooniks määratud, nagu on soovitatud punktis 4, või organisatsioon, kelle on juhtumipõhiselt volitanud konkreetse esindushagi esitamiseks liikmesriigi ametiasutus või kohus.
In addition, or as an alternative, the Member States should empower public authorities to bring representative actions.
Lisaks sellele või selle asemel peaksid liikmesriigid andma riigiasutustele õiguse esitada esindushagisid.
Admissibility
Hagi lubatavus
The Member States should provide for verification at the earliest possible stage of litigation that cases in which conditions for collective actions are not met, and manifestly unfounded cases, are not continued.
Liikmesriigid peaksid ette nägema, et kohtumenetluse võimalikult varases etapis tehtaks kindlaks asjad, mis ei vasta kollektiivhagi nõuetele, ja ilmselgelt alusetud asjad, ning selliste asjade menetlus lõpetataks.
To this end, the courts should carry out the necessary examination of their own motion.
Selleks peaksid kohtud tegema vajaliku kontrolli omal algatusel.
Information on a collective redress action
Teave kollektiivhagide kohta
The Member States should ensure that it is possible for the representative entity or for the group of claimants to disseminate information about a claimed violation of rights granted under Union law and their intention to seek an injunction to stop it as well as about a mass harm situation and their intention to pursue an action for damages in the form of collective redress.
Liikmesriigid peaksid tagama, et esindusorganisatsioonil või hagejate rühmal oleks võimalus levitada teavet liidu õigusest tulenevate õiguste väidetava rikkumise kohta ja nende kavatsuse kohta taotleda rikkumise lõpetamist, samuti massikahju kohta ja nende kavatsuse kohta esitada kahju hüvitamise nõue kollektiivhagi vormis.
The same possibilities for the representative entity, ad hoc certified entity, a public authority or for the group of claimants should be ensured as regards the information on the ongoing compensatory actions.
Esindusorganisatsioonile, juhtumipõhiselt volitatud organisatsioonile, riigiasutusele või hagejate rühmale tuleks tagada samasugused võimalused seoses teabega juba menetlusse võetud kahju hüvitamise hagide kohta.
The dissemination methods should take into account the particular circumstances of the mass harm situation concerned, the freedom of expression, the right to information, and the right to protection of the reputation or the company value of a defendant before its responsibility for the alleged violation or harm is established by the final judgement of the court.
Teavitamismeetodite puhul tuleks võtta arvesse konkreetse massikahju tekkimise asjaolusid, sõnavabadust, õigust teabele, õigust kaitsta kostja head nime või äriühingu väärtust enne, kui vastutus väidetava rikkumise või kahju tekitamise eest on kohtu lõpliku otsusega kindlaks tehtud.
The dissemination methods are without prejudice to the Union rules on insider dealing and market manipulation.
Teavitamismeetodid ei piira liidu nende õigusnormide kohaldamist, mis reguleerivad siseteabe alusel kauplemist ja turuga manipuleerimist.
Reimbursement of legal costs of the winning party
Võitnud poole õigusabikulude hüvitamine
The Member States should ensure that the party that loses a collective redress action reimburses necessary legal costs borne by the winning party (‘loser pays principle’), subject to the conditions provided for in the relevant national law.
Liikmesriigid peaksid tagama, et kollektiivse õiguskaitse asja kaotanud pool tasuks võitnud poole vajalikud õigusabikulud vastavalt asjakohase siseriikliku õigusakti sätetele (põhimõte „kaotaja maksab”).
The claimant party should be required to declare to the court at the outset of the proceedings the origin of the funds that it is going to use to support the legal action.
Hageja peaks olema kohustatud teatama kohtule menetluse alguses hagi rahastamiseks kasutatavate rahaliste vahendite päritolu.
The court should be allowed to stay the proceedings if in the case of use of financial resources provided by a third party:
Kohtul peaks olema õigus peatada menetlus juhul, kui kolmanda isiku poolse rahastamise korral
there is a conflict of interest between the third party and the claimant party and its members;
esineb huvide konflikt kolmanda isiku ning hagejate rühma ja selle liikmete vahel;
the third party has insufficient resources in order to meet its financial commitments to the claimant party initiating the collective redress procedure;
puuduvad kolmandal isikul piisavad vahendid, et täita oma rahalisi kohustusi kollektiivhagi esitanud poole ees;
the claimant party has insufficient resources to meet any adverse costs should the collective redress procedure fail.
puuduvad hagejal piisavad vahendid, et tasuda teise poole kulud kollektiivse õiguskaitse asja kaotamise korral.
The Member States should ensure, that in cases where an action for collective redress is funded by a private third party, it is prohibited for the private third party:
Liikmesriigid peaksid tagama, et selliste asjade puhul, kus kollektiivhagi esitamist rahastab kolmas isik, on kolmandal isikul keelatud:
to seek to influence procedural decisions of the claimant party, including on settlements;
üritada mõjutada hageja otsuseid menetlusküsimustes, sealhulgas otsuseid, mis puudutavad kokkuleppeid;
to provide financing for a collective action against a defendant who is a competitor of the fund provider or against a defendant on whom the fund provider is dependant;
rahastada kollektiivhagi kostja vastu, kes on rahastaja konkurent, või kostja vastu, kellest rahastaja sõltub;
to charge excessive interest on the funds provided.
nõuda pakutud rahaliste vahendite kasutamise eest ülemäärast intressi.
Cross-border cases
Piiriülesed kohtuasjad