natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For Eisenia fetida and Eisenia andrei, the mean mass loss as measured at the end of the uptake and at the end of the elimination phase should not exceed 20 % compared to the initial fresh weight (f.w.) at start of each phase.
Eisenia fetida ja Eisenia andrei puhul ei tohiks omastamisfaasi ja kõrvaldamisfaasi lõpus mõõdetud keskmine massi kadu ületada 20 % võrrelduna algse toorkaaluga kummagi faasi alguses.
Test species
Katses kasutatavad liigid
Several species of terrestrial oligochaetes are recommended for bioaccumulation testing.
Bioakumulatsiooni katsetamisel soovitatakse kasutada mitut mulla väheharjasusside liiki.
The most commonly used species Eisenia fetida or Eisenia andrei (Lumbricidae), or Enchytraeus albidus, Enchytraeus crypticus, or Enchytraeus luxuriosus (Enchytraeidae)) are described in Appendix 5.
Enim kasutatavaid liike Eisenia fetida või Eisenia andrei (Lumbricidae) või Enchytraeus albidus, Enchytraeus crypticus või Enchytraeus luxuriosus (Enchytraeidae) on kirjeldatud 5. liites.
Care should be taken to avoid the use of materials, for all parts of the equipment, which can dissolve, adsorb the test chemical or leach other chemicals, and have an adverse effect on the test animals.
Tuleks olla tähelepanelik, et vältida seadmete kõigis osades selliste materjalide kasutamist, mis võivad lahustuda, uuritavat kemikaali adsorbeerida või muid kemikaale eraldada ja avaldada katseloomadele kahjulikku mõju.
Standard rectangular or cylindrical vessels, made of chemically inert material and of suitable capacity can be used in compliance with the loading rate, i.e. the number of test worms.
Kooskõlas koormuse määraga, s.o katseusside arvuga, võib kasutada tavapäraseid ristkülikukujulisi või silindrilisi nõusid, mis on valmistatud keemiliselt inertsest materjalist ja on sobiva mahuga.
Stainless steel, plastic or glass may be used for any equipment having contact with the test media.
Katse kasvukeskkonnaga kokku puutuvates seadmetes võib kasutada roostevaba terast, plastikut või klaasi.
The test vessels should be appropriately covered to prevent escaping of the worms, while allowing sufficient air supply.
Katsenõud peaksid olema korralikult kaetud, et vältida usside põgenemist, võimaldades samas piisavat õhuvarustust.
For chemicals with high adsorption coefficients, such as synthetic pyrethroids, silanised glass may be required.
Suure adsorptsioonikoefitsiendiga kemikaalide korral (näiteks sünteetilised püretroidid) võib olla vaja kasutada silaanitud klaasi.
In these situations the equipment will have to be discarded after use (49).
Sellistel juhtudel tuleb seadmed pärast kasutamist ära visata (49).
Radiolabelled test items and volatile chemicals should be prevented from escaping.
Tuleks takistada radiomärgistatud uuritavate ainete ja lenduvate kemikaalide väljapääsemist.
Traps (e.g. glass gas washing bottles) should be employed containing suitable absorbents to retain any residues evaporating from the test vessels.
Katsenõudest auruvate jääkide väljapääsemise vältimiseks tuleks kasutada separaatoreid (näiteks klaaspudelid gaasi pesemiseks), mis sisaldavad sobivaid absorbente.
The test soil should be of a quality that will allow the survival and preferably the reproduction of the test organisms for the duration of the acclimation and test periods without them showing any abnormal appearance or behaviour.
Katsemuld peaks olema sellise kvaliteediga, mis võimaldab katseorganismidel selles elada ja eelistatavalt paljuneda aklimatiseerumise ja katse ajavahemike vältel, ilma et neil tekiks ebatavalisi muutusi välimuses või ebatavalist käitumist.
The worms should burrow in the soil.
Ussid peaksid saama mulda kaevuda.
The artificial soil described in the chapter C.8 of this Annex (48) is recommended for use as the substrate in the tests.
Katsetes soovitatakse substraadina kasutada käesoleva lisa peatükis C.8 (48) kirjeldatud tehismulda.
Preparation of the artificial soil for use in the bioaccumulation tests and recommendations for the storage of artificial soil are given in Appendix 4.
Bioakumulatsiooni katsetes kasutatava tehismulla valmistamine ja soovitused tehismulla säilitamiseks on esitatud 4. liites.
Air-dried artificial soil may be stored at room temperature until use.
Õhu käes kuivatatud tehismulda võib kuni kasutamiseni säilitada toatemperatuuril.
However, natural soils from unpolluted sites may serve as test and/or culture soil.
Katsemullana ja/või kultuuri kasvumullana võib siiski kasutada looduslikku mulda saastumata kohtadest.
Natural soils should be characterised at least by origin (collection site), pH, organic carbon content, particle size distribution (percent sand, silt, and clay), maximum water holding capacity (WHCmax), and percent water content (3).
Loodusliku mulla kirjeldamisel tuleks esitada vähemalt järgmised andmed: päritolu (võtmise koht), pH, orgaanilise süsiniku sisaldus, osakeste suurusjaotus (liiva, aleuriidi ja savi protsent), maksimaalne veemahutavus ja veesisalduse protsent (3).
Analysis of the soil or its constituents for micro-pollutants prior to use should provide useful information.
Kasulikku teavet peaks andma mulla või selle koostisosade mikrosaasteainete analüüsi tegemine enne kasutamist.
If field soil from agricultural land is used, it should not have been treated with crop protection products or with manure from treated animals as fertilizers for at least one year and with organic fertilizers for at least six months prior to sampling (50).
Kui kasutatakse põllumulda, siis ei tohiks seda olla töödeldud taimekaitsevahenditega ega väetatud töödeldud loomade sõnnikuga vähemalt üks aasta ning orgaanilise väetisega vähemalt kuus kuud enne proovivõttu (50).
Manipulation procedures for natural soils prior to use in ecotoxicological tests with oligochaetes in the laboratory are described in (3).
Loodusliku mulla käsitlemise meetodeid enne väheharjasussidega tehtavates ökotoksikoloogilistes laborikatsetes kasutamist on kirjeldatud väljaandes 3.
For natural soils the storage time in the laboratory should be kept as short as possible.
Loodusliku mulla puhul tuleks laboris säilitamise aeg hoida võimalikult lühikesena.
Application of the test chemical
Uuritava kemikaali kasutamine
The test chemical is incorporated into the soil.
Uuritav kemikaal viiakse mulla sisse.
The physicochemical properties of the test chemical should be taken into consideration.
Seejuures tuleks arvesse võtta kemikaali füüsikalis-keemilisi omadusi.
A water-soluble test chemical should be completely dissolved in water before it be mixed with the soil.
Vees lahustuv uuritav kemikaal tuleks enne mullaga segamist vees täielikult lahustada.
The recommended spiking procedure for poorly water-soluble test chemical involves coating of one or more of the (artificial) soil constituents with the test chemical.
Halvasti vees lahustuva uuritava kemikaali puhul soovitatakse üks või mitu (tehisliku) mulla koostisosa katta uuritava kemikaaliga.
For example, the quartz sand, or a portion thereof, can be soaked with a solution of the test chemical in a suitable organic solvent, which is then slowly evaporated to dryness.
Näiteks kvartsliiva või osa sellest võib immutada sobivas orgaanilises lahustis lahustatud uuritava kemikaaliga; seejärel aurustatakse lahusti aeglaselt kuni kuivamiseni.
The coated fraction can then be mixed into the wet soil.
Kemikaaliga kaetud mullakomponendi saab seejärel segada niiske mulla sisse.
The major advantage of this procedure is that no solvent is introduced into the soil.
Selle meetodi peamine eelis on see, et lahustit mulda ei lisata.
When a natural soil is used, the test chemical may be added by spiking an air-dried portion of the soil as described above for the artificial soil, or by stirring the test chemical into the wet soil, with subsequent evaporating step if a solubilising agent is used.
Kui kasutatakse looduslikku mulda, võib uuritavat kemikaali lisada mulla õhu käes kuivatatud osa rikastamise teel, nagu on kirjeldatud eespool tehisliku mulla puhul, või uuritava kemikaali ja niiske mulla segamisega, kasutades seejärel aurustamise etappi (kui kasutatakse lahustit).
In general, the contact of wet soil with solvents should be avoided as far as possible.
Üldiselt tuleks võimaluste piires vältida niiske mulla kokkupuudet lahustitega.
The following should be considered (3):
Arvestada tuleks järgmist (3):
If a solvent other than water is used, it should be one that is water-miscible and/or can be driven off (for example, evaporated), leaving only the test chemical on the soil.
kui vee asemel kasutatakse muud lahustit, peaks see olema veega segunev ja/või seda peaks olema võimalik kõrvaldada (näiteks aurustada), nii et mulda jääb ainult uuritav kemikaal;
If a solvent control is used, there is no need for negative control.
kui kasutatakse lahusti kontrollrühma, ei ole negatiivne kontrollrühm vajalik.
The solvent control should contain the highest concentration of solvent added to the soil and should use solvent from the same batch used to make the stock solution.
Lahusti kontrollkatses tuleks kasutada mullale lisatud lahusti suurimat kontsentratsiooni ja lahusti peaks olema samast partiist, mida kasutati põhilahuse valmistamisel.
Toxicity and volatility of the solvent, and solubility of the test chemical in the chosen solvent should be the main criteria used for the selection of a suitable solubilising agent.
Sobiva lahusti valimisel peaksid peamised kriteeriumid olema lahusti mürgisus ja lenduvus ning uuritava kemikaali lahustuvus valitud lahustis.
For chemicals that are poorly soluble in water and in organic solvents, 2,0-2,5 g of finely ground quartz sand per test vessel can be mixed with the quantity of test chemical, e.g. using mortar and pestle, to obtain the desired test concentration.
Vees ja orgaanilistes lahustites halvasti lahustuva kemikaali korral võib soovitud katsekontsentratsiooni saamiseks segada uuritava kemikaali kogusega 2,0–2,5 g (näiteks uhmri ja nuia abil) peeneks jahvatatud kvartsliiva katsenõu kohta.
This mixture of quartz sand and test chemical is added to the pre-moistened soil and thoroughly mixed with an appropriate amount of de-ionised water to obtain the required moisture content.
See kvartsliiva ja uuritava kemikaali segu lisatakse eelnevalt niisutatud mullale ning segatakse sellega põhjalikult läbi ja lisatakse vajalik kogus deioniseeritud vett, et saada sobiv niiskusesisaldus.
The final mixture is distributed to the test vessels.
Lõplik segu jaotatakse katsenõudesse.
The procedure is repeated for each test concentration, and an appropriate control with 2,0-2,5 g of finely ground quartz sand per test vessel is also prepared.
Protseduuri korratakse iga katsekontsentratsiooni puhul ja samuti valmistatakse ette sobiv kontrollkatsenõu, kus on 2,0–2,5 g peeneks jahvatatud kvartsliiva katsenõu kohta.
The concentration of the test chemical in the soil should be determined after spiking.
Pärast rikastamist tuleks määrata uuritava kemikaali kontsentratsioon mullas.
The homogenous distribution of the test chemical into the soil should be verified before introducing the test organisms.
Enne katseorganismide lisamist tuleks kontrollida, et uuritav kemikaal oleks mullas jaotunud ühtlaselt.
The method used for spiking, and the reasons for choosing a specific spiking procedure should be reported (24).
Katseprotokollis kirjeldatakse rikastamiseks kasutatud meetodit ja esitatakse konkreetse rikastamismeetodi valimise põhjused (24).
Equilibrium between the soil and the pore-water phase should ideally be established before adding the organisms; a time period of four days at 20 °C is recommended.
Ideaaljuhul tuleks enne organismide lisamist kindlaks teha, et mulla- ja pooriveefaasi vahel on tekkinud tasakaaluolek; soovituslik on neljapäevane ajavahemik 20 °C juures.
For many poorly water-soluble organic chemicals the time required to reach a true equilibrium between adsorbed and dissolved fractions can be counted in days or months.
Vees halvasti lahustuva orgaanilise kemikaali puhul võib adsorbeerunud ja lahustunud fraktsiooni tegeliku tasakaaluolekuni jõudmiseks kuluda päevi või kuid.
Depending on the purpose of the study, for example when the environmental conditions are to be mimicked, the spiked soil may be “aged” for a longer period, e.g. for metals three weeks at 20 °C (22).
Olenevalt uuringu eesmärgist, näiteks keskkonnatingimuste imiteerimisel, võib rikastatud mulda vanandada kauem, näiteks metallide puhul kolm nädalat temperatuuril 20 °C (22).
Culturing of the test organisms
Katseorganismide kultuurid
Worms should be preferably kept in permanent laboratory culture.
Usse tuleks eelistatavalt pidada alalises laborikultuuris.
Guidance on laboratory culture methods for Eisenia fetida and Eisenia andrei, and Enchytraeid species, is provided in Appendix 5 (see also (48) (51) (52)).
Suunised Eisenia fetida ja Eisenia andrei ning Enchytraeidae sugukonna liikide laborikultuuri meetodite kohta on esitatud 5. liites (vt ka 48, 51, 52).
The worms used in the tests should be free from observable diseases, abnormalities and parasites.
Katsetes kasutatavatel ussidel ei tohiks olla nähtavaid haigusi, hälbeid ega parasiite.
The test organisms are exposed to the test chemical during the uptake phase.
Katseorganismid puutuvad uuritava kemikaaliga kokku omastamisfaasi ajal.
The uptake phase should be of 14 days (enchytraeids) or 21 days (earthworms) unless it is demonstrated that steady state has been reached.
Omastamisfaasi kestus peaks olema 14 päeva (valgeliimuklased) või 21 päeva (vihmaussid), v.a juhul, kui tõendatakse statsionaarse olekuni jõudmist.
For the elimination phase, the worms are transferred to a soil free of test chemical.
Kõrvaldamisfaasi ajaks kantakse ussid üle uuritava kemikaalita mulda.
The first sample should be taken at 4-24 h after the start of elimination phase.
Esimene proov tuleks võtta 4–24 tunni möödumisel kõrvaldamisfaasi algusest.
Examples of sampling schedules for a 21-day uptake phase and a 21-day elimination phase are given in Appendix 3.
äevase omastamisfaasi ja 21-päevase kõrvaldamisfaasi proovivõtu ajakavade näidised on esitatud 3. liites.
For many species of terrestrial enchytraeids the individual weight is very low (e.g. 5-10 mg wet weight per individual for Enchytraeus albidus and less for Enchytraeus crypticus or Enchytraeus luxuriosus); in order to perform the weight measurements and chemical analysis, it may be necessary to pool the worms of the replicate test vessels (i.e. all the worms of a replicate vessel will be used for obtaining one analytical tissue result).
Mitme mulla valgeliimuklase liigi isendi kaal on väga väike (näiteks märgkaal 5–10 mg isendi kohta Enchytraeus albidus’e puhul ja veel väiksem Enchytraeus crypticus’e või Enchytraeus luxuriosus’e puhul); kaalu mõõtmiseks ja keemiliste analüüside tegemiseks võib olla vaja koondada paralleelproovi katsenõude ussid (s.o ühe koeanalüüsi tulemuse saamiseks kasutatakse kõiki paralleelproovi nõu usse).
20 individual enchytraeids are added to each replicate, and at least three replicates should be used.
Igale paralleelproovile lisatakse 20 valgeliimuklase isendit ja kasutada tuleks vähemalt kolme paralleelproovi.
If the analytical detection limit of the test chemical is high, more worms may be necessary.
Kui uuritava kemikaali analüütiline tuvastuspiir on kõrge, võib osutuda vajalikuks kasutada rohkem usse.
For test species with higher individual weight (Eisenia fetida and Eisenia andrei), replicate vessels containing one individual can be used.
Suurema isendi massiga katseliikide (Eisenia fetida ja Eisenia andrei) korral võib kasutada ühte isendit sisaldavaid paralleelproovide nõusid.
The earthworms used in a test should be of similar weight (e.g. Eisenia fetida and Eisenia andrei should have an individual weight of 250-600 mg).
Katses kasutatavad vihmaussid peaksid olema sarnase massiga (näiteks Eisenia fetida ja Eisenia andrei isendi mass peaks olema 250–600 mg).
Enchytraeids (e.g. Enchytraeus albidus) should have a length of approximately 1 cm.
Valgeliimuklaste (näiteks Enchytraeus albidus’e) pikkus peaks olema ligikaudu 1 cm.
All worms used in a particular test should come from the same source, and should be adult animals with clitellum (see Appendix 5).
Kõik konkreetses katses kasutatavad ussid peaksid olema sama päritoluga ja tegemist peaks olema clitellum’iga täiskasvanud isenditega (vt 5. liide).
Since the weight and age of an animal might have an effect on the BAF-values (e.g. due to varying lipid content and/or presence of eggs), these parameters should be recorded accurately and taken into account in the interpretation of results.
Kuna looma mass ja vanus võivad bioakumulatsioonitegurit mõjutada (näiteks erineva lipiidisisalduse ja/või munade olemasolu tõttu), tuleks need parameetrid täpselt registreerida ja neid tuleks tulemuste tõlgendamisel arvesse võtta.
In addition, cocoons can be deposited during the exposure period, which will also have an impact on the BAF values.
Lisaks sellele võivad kokkupuutefaasi vältel lisanduda kookonid, mis mõjutavad samuti bioakumulatsioonitegurit.
It is recommended that a sub-sample of the test worms be weighed before the test in order to estimate the mean wet and dry weights.
Keskmiste märg- ja kuivmasside hindamiseks soovitatakse enne katset kaaluda katseusside alamproovi.
A high soil-to-worm ratio should be used in order to minimise the decrease of the test chemical concentration in the soil during the uptake phase.
Tuleks kasutada suurt mulla ja usside suhtarvu, et uuritava kemikaali kontsentratsiooni vähenemine mullas omastamisfaasi ajal oleks minimaalne.
For Eisenia fetida and Eisenia andrei a minimum amount of 50 g dry weight (d.w.) of soil per worm, and for enchytraeids, a minimum of 10-20 g d.w. of soil per test vessel are recommended.
Eisenia fetida ja Eisenia andrei korral on soovituslik vähemalt 50 g mulla kuivmassi ussi kohta ja valgeliimuklaste puhul vähemalt 10–20 g mulla kuivmassi katsenõu kohta.
The vessels should contain a soil layer of 2-3 cm (enchytraeids) or 4-5 cm (earthworms).
Nõud peaksid sisaldama 2–3 cm (valgeliimuklased) või 4–5 cm (vihmaussid) mullakihti.
The worms used in a test are removed from the culture (e.g. enchytraeids by using jeweller’s tweezers).
Katses kasutatud ussid kõrvaldatakse kultuurist (näiteks valgeliimuklased juveliiripintsettide abil).
Adult animals are transferred to non-treated test soil for acclimation, and fed (see paragraph 36).
Täiskasvanud isendid kantakse üle töötlemata katsemulda aklimatiseerumiseks ja neid söödetakse (vt punkt 36).
If the test conditions differ from the culture conditions, an acclimation phase of 24-72 h should be sufficient to adapt the worms to the test conditions.
Kui katsetingimused erinevad kultuuri tingimustest, peaks ussidele katsetingimustega kohanemiseks piisama 24–72-tunnisest aklimatiseerumisfaasist.
After acclimation, earthworms are rinsed by transfer to glass dishes (e.g. petri dishes) containing clean water, and subsequently weighed before they are added to the test soil.
Pärast aklimatiseerumist loputatakse vihmausse, tõstes nad puhta veega klaasnõusse (näiteks Petri tassile), ja seejärel kaalutakse vihmaussid enne katsemulda panemist.
Prior to weighing, excess water should be removed from the worms by gently touching them against the edge of the dish or by blotting them cautiously dry by using a slightly moistened paper towel.
Enne kaalumist tuleks liigne vesi ussi küljest kõrvaldada, puudutades ussiga õrnalt tassi serva või kuivatades ettevaatlikult veidi niisutatud paberrätikuga.
Burrowing behaviour of the test organisms should be observed and recorded.
Tuleks jälgida katseorganismide kaevumiskäitumist ja see tuleks registreerida.
In tests with earthworms, the animals (control and treatments) normally burrow in the soil within a period of a few hours; this should be checked no later than 24 h after addition of the worms to the test vessels.
Vihmaussidega tehtavates katsetes kaevuvad loomad (kontrollrühmas ja töötlusrühmas) tavaliselt paari tunniga mulla sisse; seda tuleks kontrollida usside katsenõudesse panemisest hiljemalt 24 tunni möödumisel.
If the earthworms fail to burrow in the soil (e.g. more than 10 % over more than half of the uptake phase), this indicates that either the test conditions are not appropriate or the test organisms are not healthy.
Kui vihmaussid mulda ei kaevu (näiteks omastamisfaasist rohkem kui poole möödumisel rohkem kui 10 %), siis see näitab, et kas ei ole katsetingimused sobivad või ei ole katseorganismid terved.
In such a case the test should be stopped and repeated.
Sellisel juhul tuleks katse peatada ja seda tuleks korrata.
Enchytraeids mainly live in the interstitial pores of the soil, and frequently their integument may be only partly in contact with the surrounding substrate; exposure of burrowing and non-burrowing enchytraeids is assumed to be equivalent and non-burrowing of the enchytraeids does not necessarily require the repetition of the test.
Valgeliimuklased elavad peamiselt mullaosakestevahelistes poorides ja nende välispind võib ümbritseva substraadiga sageli ainult osaliselt kokku puutuda; kaevunud ja mittekaevunud valgeliimuklaste kokkupuude eeldatakse olevat samaväärne ning eeldatakse, et valgeliimuklaste mittekaevumise puhul ei pruugi katse kordamine vajalik olla.
Feeding should be envisaged when a soil with low total organic carbon content is used.
Vähese orgaanilise süsiniku kogusisaldusega mulla kasutamise korral tuleks ette näha söötmine.
When an artificial soil is used, a weekly feeding rate (i.e. the worms should be fed once a week) of 7 mg of dried dung per g soil dry weight is recommended for earthworms, and a weekly rate of 2-2,5 mg of ground oat flakes per g soil dry weight is recommended for enchytraeids (11).
Tehismulla kasutamise korral soovitatakse vihmaussidele iga nädal (s.o usse tuleks sööta kord nädalas) sööta 7 mg kuivatatud sõnnikut mulla kuivmassi g kohta ja valgeliimuklaste puhul iga nädal 2–2,5 mg jahvatatud kaerahelbeid mulla kuivmassi g kohta (11).
The first food ration should be mixed with the soil immediately before the test organisms are added.
Esimene söödakogus tuleks segada mullaga vahetult enne katseorganismide lisamist.
Preferably the same type of food like in the cultures should be used (see Appendix 5).
Eelistatavalt tuleks kasutada sama tüüpi sööta, mida kasutatakse kultuuris (vt 5. liide).
The tests should be carried out under a controlled 16/8 hours light/dark cycle, preferably 400 to 800 lx in the area of the test vessels (3).
Katse tuleks teha kontrollitud valgustustsükliga 16 tundi valgust / 8 tundi pimedust, valgustatus katsenõu piirkonnas eelistatavalt 400–800 luksi (3).
The test temperature should be 20 ± 2 °C throughout the test.
Katsetemperatuur peaks olema kogu katse vältel 20 ± 2 °C.
A single concentration is used.
Kasutatakse ühte kontsentratsiooni.
Situations where additional concentration(s) is(are) required should be justified.
Täiendava(te) kontsentratsiooni(de) kasutamise vajadust tuleks põhjendada.
If toxicity (ECx) of the test chemical is close to the analytical detection limit, the use of radiolabelled test chemical with high specific radioactivity is recommended.
Kui uuritava kemikaali mürgisus (ECx) on ligilähedane analüütilise tuvastuspiiriga, siis on soovitatav kasutada suure eriradioaktiivsusega radiomärgistatud uuritavat kemikaali.
For metals, the concentration should be above the background level in tissue and soil.
Metallide puhul peaks kontsentratsioon ületama koe ja mulla tausttaset.
Replicates
Paralleelproovid
For the kinetic measurements (uptake and elimination phase), the minimum number of treated replicate vessels should be three per sampling point.
Kineetiliste mõõtmiste puhul (omastamisfaas ja kõrvaldamisfaas) peaks kemikaaliga töödeldud paralleelproovide arv olema vähemalt kolm iga proovivõtupunkti kohta.
The total number of replicates prepared should be sufficient to cover all sampling times during the uptake and the elimination phase.
Ettevalmistatud paralleelproovide koguarv peaks olema piisav, et hõlmata kõik proovivõtuajad omastamisfaasi ja kõrvaldamisfaasi ajal.