natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For human risk assessment additional dermal studies shall be considered on a case by case basis, unless the active substance is a severe irritant.
Inimestele avalduva riski hindamisel kaalutakse täiendavad nahakaudseid uuringuid iga üksikjuhtumi puhul eraldi, välja arvatud juhul, kui toimeaine on tugeva ärritava toimega.
For volatile active substances (vapour pressure >10–2 Pascal) expert judgement (for example based on route-specific kinetic data) shall be required to decide whether the short term studies have to be performed by inhalation exposure.
Lenduvate toimeainete puhul (aururõhk >10–2 Pa) nõutakse eksperdiarvamust (näiteks sellist, mis rajaneb kokkupuuteviisipõhistel kineetilistel andmetel), et otsustada, kas lühiajaline uuring tuleb teha ka sissehingamiskokkupuute kohta.
The aim of genotoxicity testing shall be to:
Genotoksilisuse katse eesmärk on:
predict genotoxic potential,
prognoosida võimalikku genotoksilist mõju,
identify genotoxic carcinogens at an early stage,
teha varakult kindlaks genotoksilised kantserogeenid,
elucidate the mechanism of action of some carcinogens.
selgitada mõnede kantserogeenide toimemehhanismi.
Appropriate dose levels, depending on the test requirements, shall be used in either in vitro or in vivo assays.
In vitro või in vivo katsetel tuleb, sõltuvalt katsenõuetest, kasutada sobivaid doose.
A tiered approach shall be adopted, with selection of higher tier tests being dependent upon interpretation of results at each stage.
Katsed tehakse astmeliselt, kusjuures kõrgema tasandi katsete tegemine sõltub igas etapis tulemuste tõlgendamisest.
Special testing requirements in relation to photomutagenicity may be indicated by the structure of a molecule.
Molekuli struktuur võib tingida spetsiaalsed katsenõuded seoses fotomutageensusega.
If the Ultraviolet/visible molar extinction/absorption coefficient of the active substance and its major metabolites is less than 1000 L × mol–1 × cm–1, photomutagenicity testing is not required.
Kui toimeaine ja selle peamiste metaboliitide ultravioletse/nähtava valguse molaarse ekstinktsiooni/neeldumise koefitsient on väiksem kui 1000 L × mol–1 × cm–1, ei ole fotomutageensuse katse nõutav.
The following in vitro mutagenicity tests shall be performed:
Tehakse järgmised in vitro mutageensuse katsed:
bacterial assay for gene mutation, combined test for structural and numerical chromosome aberrations in mammalian cells and test for gene mutation in mammalian cells.
geenmutatsioonide bakteriaalne analüüs, kombineeritud test arvuliste ja struktuursete kromosoomianomaaliate kohta imetajate rakkudes ja geenmutatsioonide katse imetajate rakkudes.
However, if gene mutation and clastogenicity/aneuploidy are detected in a battery of tests consisting of Ames and in vitro micronucleus (IVM), no further in vitro testing needs to be conducted.
Kui aga saritestis, mis koosneb Amesi katsest ja in vitro pisituuma katsest (IVM), avastatakse geenmutatsioon ja klastogeensus/aneuploidia, ei ole vaja teha täiendavaid in vitro katseid.
If there are indications of micronucleus formation in an in vitro micronucleus assay further testing with appropriate staining procedures shall be conducted to clarify if there is an aneugenic or clastogenic response.
Kui in vitro pisituumakatses on viiteid pisituumade tekkele, tehakse täiendavad katsed asjakohaste värvimismenetluste abil, et selgitada välja, kas esineb aneugeenset või klastogeenset reaktsiooni.
Further investigation of the aneugenic response may be considered to determine whether there is sufficient evidence for a threshold mechanism and threshold concentration for the aneugenic response (particularly for non-disjunction).
Võib kaaluda aneugeense reaktsiooni edasist uurimist, et selgitada välja, kas on piisavalt tõendeid aneugeense reaktsiooni künnismehhanismi ja künniskontsentratsiooni kohta (eriti lahknematuse kohta).
Active substances which display highly bacteriostatic properties as demonstrated in a range finding test shall be tested in two different in vitro mammalian cell tests for gene mutation.
Toimeainetega, millel on vahemiku leidmise katsetes tõendatud tugevad bakteriostaatilised omadused, tehakse kaks erinevat in vitro katset imetajate rakkudel geenmutatsioonide suhtes.
Non performance of the Ames test shall be justified.
Amesi testi tegemata jätmist tuleb põhjendada.
For active substances bearing structural alerts that have given negative results in the standard test battery, additional testing may be required if the standard tests have not been optimised for these alerts.
Toimeainete puhul, mille kohta on struktuurist tulenevaid hoiatusi, kuid mis on andnud standardses saritestis negatiivse tulemuse, võib olla nõutav täiendav katsetamine, kui standardtestid ei ole niisuguste hoiatuste jaoks optimeeritud.
The choice of additional study or study plan modifications depends on the chemical nature, the known reactivity and the metabolism data on the structurally alerting active substance.
Täiendava uuringu valik või uuringukava muutmine sõltub struktuurist tulenevat hoiatust kandva toimeaine keemilisest laadist, teadaolevast reaktsioonivõimest ja ainevahetusandmetest.
If all the results of the in vitro studies are negative, at least one in vivo study shall be done with demonstration of exposure to the test tissue (such as cell toxicity or toxicokinetic data), unless valid in vivo micronucleus data are generated within a repeat dose study and the in vivo micronucleus test is the appropriate test to be conducted to address this information requirement.
Kui kõik in vitro katsete tulemused on negatiivsed, tehakse vähemalt üks in vivo uuring, milles tõendatakse katsekoe kokkupuudet (nt rakkude toksilisus või toksikokineetilised andmed), välja arvatud juhul, kui korduvdoosiuuringust saadakse kehtivad in vivo pisituuma-andmed ja in vivo pisituumakatse on selle nõutava teabe saamiseks kohane katse.
A negative result in the first in vivo test in somatic cells shall provide sufficient reassurance for active substances that are negative in the three in vitro tests.
Negatiivne tulemus esimesel in vivo keharakkude katsel peab andma piisava kindluse toimeainete puhul, mis on andnud kõigil kolmel in vitro katsel negatiivse tulemuse.
For active substances for which an equivocal or a positive test result is obtained in any in vitro test, the nature of additional testing needed shall be considered on a case-by-case basis taking into account all relevant information using the same endpoint as in the in vitro test.
Toimeainete puhul, mis on mõnel in vitro katsel andnud mitmeti mõistetava või positiivse tulemuse, kaalutakse vajalike täiendavate katsete laadi igal üksikjuhul eraldi, võttes arvesse kogu asjakohast teavet, kasutades sama näitajat nagu in vitro katsel.
If the in vitro mammalian chromosome aberration test or the in vitro micronucleus test is positive for clastogenicity, an in vivo test for clastogenicity using somatic cells such as metaphase analysis in rodent bone marrow or micronucleus test in rodents shall be conducted.
Kui imetajate kromosoomianomaalia in vitro katse või in vitro pisituumakatse on klastogeensuse suhtes positiivne, tuleb teha in vivo klastogeensuse katse keharakkudel, nagu näiteks näriliste luuüdirakkude metafaasi analüüs või näriliste pisituumakatse.
If the in vitro micronucleus test for numerical chromosome aberrations on mammalian cells is positive or the in vitro mammalian chromosome test is positive for numerical chromosome changes, an in vivo micronucleus test shall be conducted.
Kui in vitro pisituumakatse on positiivne kromosoomide arvulise kõrvalekalde suhtes imetajate rakkudes või in vitro imetajate kromosoomitest on positiivne kromosoomide arvuliste muutuste suhtes, tuleb teha in vivo pisituumakatse.
In case of positive result in the in vivo micronucleus assay, appropriate staining procedure such as fluorescence in-situ hybridisation (FISH) shall be used to identify an aneugenic and/or clastogenic response.
Kui in vivo pisituumakatsel saadakse positiivne tulemus, kasutatakse sobivat värvimismenetlust, näiteks in-situ-fluorestsentshübridiseerimiskatset (FISH), et tuvastada aneugeenne ja/või klastogeenne reaktsioon.
If either of the in vitro gene mutation tests is positive, an in vivo test to investigate the induction of gene mutation shall be conducted, such as the Transgenic Rodent Somatic and Germ Cell Gene Mutation Assay.
Kui emb-kumb in vitro geenmutatsiooni katse on positiivne, tuleb teha in vivo katse, et uurida geenmutatsioonide indutseerimist, nt transgeensete näriliste keha- ja sugurakkude mutatsiooni katse.
When conducting in vivo genotoxicity studies, only relevant exposure routes and methods (such as admixture to diet, drinking water, skin application, inhalation and gavage) shall be used.
In vivo genotoksilisuse uuringute käigus kasutatakse ainult asjakohaseid kokkupuuteviise ja -meetodeid (nt toidusse või joogivette segamine, nahale kandmine, sissehingamine, sundmanustamine).
There shall be convincing evidence that the relevant tissue will be reached by the chosen exposure route and application method.
Peab saama veenvad tõendid selle kohta, et valitud kokkupuuteviisi ja manustamismeetodiga jõutakse asjaomase koeni.
Other exposure techniques (such as intraperitoneal or subcutaneous injection) that are likely to result in abnormal kinetics, distribution and metabolism shall be justified.
Muid kokkupuutevõtteid (nt kõhukelmesisene või nahaalune süst), mis võivad tõenäoliselt põhjustada ebaharilikku kineetikat, jaotumist ja ainevahetust, tuleb põhjendada.
Consideration shall be given to conducting an in vivo test as part of one of the short-term toxicity studies described under point 5.3.
Tuleb kaaluda in vivo katse läbiviimist osana mõnest punktis 5.3 kirjeldatud lühiajalise toksilisuse uuringust.
The necessity for conducting these tests shall be considered on a case by case basis, taking into account information regarding toxicokinetics, use and anticipated exposure.
Selliste katsete tegemise vajadust tuleb kaaluda iga juhtumi puhul eraldi, võttes arvesse teavet toksikokineetika, kasutuse ja eeldatava kokkupuute kohta.
For most of the active substances recognised as in vivo somatic cell mutagens no further genotoxicity testing shall be necessary since they will be considered to be potential genotoxic carcinogens and potential germ cell mutagens.
Enamiku toimeainete puhul, mis on tunnistatud in vivo keharakumutageenideks, ei ole täiendavaid genotoksilisuse katseid vaja, sest neid peetakse võimalikeks genotoksilisteks kantserogeenideks ja võimalikeks sugurakumutageenideks.
However, in some specific cases germ cells studies may be undertaken to demonstrate whether a somatic cell mutagen is or is not a germ cell mutagen.
Mõningatel konkreetsetel juhtudel võib siiski korraldada suguraku-uuringud, et selgitada välja, kas keharakumutageen on ka sugurakumutageen või mitte.
The type of mutation produced in earlier studies namely gene, numerical chromosome or structural chromosome changes, shall be considered when selecting the appropriate assay.
Varasemates uuringutes tekkinud mutatsiooni tüüpi (geenmutatsioon, kromosoomide arvu muutus või kromosoomide struktuuri muutus) võetakse sobiva katse valimisel arvesse.
A study for the presence of DNA adducts in gonad cells may also be considered.
Samuti võib kaaluda uuringut DNA aduktide esinemise kohta gonaadirakkudes.
The results of the long-term studies conducted and reported, taken together with other relevant data and information on the active substance, shall be sufficient to permit the identification of effects, following repeated exposure to the active substance, and in particular shall be sufficient to:
Läbiviidud ja esitatud pikaajaliste uuringute tulemused koos muu asjakohase teabega toimeaine kohta peavad olema piisavad, et võimaldada kindlaks teha toime pärast korduvat kokkupuudet toimeainega, ning eelkõige piisavad selleks, et:
identify adverse effects resulting from long-term exposure to the active substance,
teha kindlaks pikaajalisest toimeainega kokkupuutest tulenev kahjulik toime,
establish the dose-response relationship,
määrata kindlaks doosi ja vastuse suhe,
establish the NOAEL and, if necessary, other appropriate reference points.
määrata kindlaks NOAEL ja vajaduse korral muud asjakohased viitepunktid.
Correspondingly, the results of the carcinogenicity studies taken together with other relevant data and information on the active substance, shall be sufficient to permit the evaluation of hazards for humans, following repeated exposure to the active substance, and in particular shall be sufficient:
Sarnaselt peavad kantserogeensuse uuringute tulemused koos muu asjakohase teabega toimeaine kohta olema piisavad, et võimaldada hinnata inimestele tekkivaid ohte pärast korduvat kokkupuudet toimeainega, ning eelkõige piisavad selleks, et:
to identify carcinogenic effects resulting from long-term exposure to the active substance;
teha kindlaks pikaajalisest toimeainega kokkupuutest tulenev kantserogeenne toime,
to establish the species, sex, and organ specificity of tumours induced;
määrata tekitatud kasvajate liigi-, soo- ja organispetsiifilisus,
to establish the dose-response relationship;
määrata kindlaks doosi ja vastuse suhe,
where possible, to identify the maximum dose eliciting no carcinogenic effect;
võimaluse korral teha kindlaks suurim doos, mis ei tekita kantserogeenset toimet,
where possible, to determine the mode of action and human relevance of any identified carcinogenic response.
võimaluse korral määrata kindlaks tuvastatud kantserogeense reaktsiooni toimeviis ja asjakohasus inimestel.
The long-term toxicity and carcinogenicity of all active substances shall be determined.
Tuleb kindlaks teha kõikide toimeainete pikaajaline toksilisus ja kantserogeensus.
If in exceptional circumstances it is claimed that such testing is unnecessary, that claim shall be fully justified.
Kui erandlikel asjaoludel väidetakse, et sellised katsed ei ole vajalikud, tuleb seda väidet täielikult põhjendada.
A long-term oral toxicity study and a long-term carcinogenicity study (two years) of the active substance shall be conducted using rat as test species;
Tuleb teha toimeaine pikaajalise suukaudse toksilisuse uuring ja pikaajalise kantserogeensuse uuring (kaks aastat), kasutades katseloomadena rotte;
where possible these studies shall be combined.
võimaluse korral tuleb need uuringud ühendada.
A second carcinogenicity study of the active substance shall be conducted using mouse as test species, unless it can be scientifically justified that this is not necessary.
Teine toimeaine kantserogeensuse uuring tuleb teha, kasutades katseloomadena hiiri, välja arvatud juhul, kui on võimalik teaduslikult tõendada, et see ei ole vajalik.
In such cases, scientifically validated alternative carcinogenicity models may be used instead of a second carcinogenicity study.
Sellistel juhtudel võib teise kantserogeensusuuringu asemel kasutada teaduslikult valideeritud alternatiivseid kantserogeensuse mudeleid.
If comparative metabolism data indicate that either rat or mouse is an inappropriate model for human cancer risk assessment, an alternative species shall be considered.
Kui võrdlevad ainevahetuse andmed näitavad, et kas rott või hiir on ebasobiv mudel inimeste vähiriski hindamiseks, kaalutakse mõne muu liigi kasutamist.
Experimental data, including the elucidation of the possible mode of action involved and relevance to humans, shall be provided where the mode of action for carcinogenicity is considered to be non-genotoxic.
Kui kantserogeensuse toimeviisi peetakse mittegenotoksiliseks, tuleb esitada katseandmed, milles sisaldub võimaliku toimeviisi selgitus ja asjakohasus inimese puhul.
Where submitted, historical control data shall be from the same species and strain, maintained under similar conditions in the same laboratory and shall be from contemporaneous studies.
Kui esitatakse varasemad kontrollandmed, peavad need olema samade liikide ja tüvede kohta, mida on hoitud samades tingimustes samas laboris, ning need peavad pärinema samaaegsetest uuringutest.
Additional historical control data from other laboratories may be reported separately as supplementary information.
Täiendavad varasemad kontrollandmed, mis pärinevad teistest laboritest, võib esitada eraldi täiendava teabena.
The information on historical control data provided shall include:
Esitatav teave varasemate kontrollandmete kohta peab sisaldama järgmist:
identification of species and strain, name of the supplier, and specific colony identification, if the supplier has more than one geographical location;
liigi ja tüve identifitseerimisandmed, tarnija nimi ning konkreetse koloonia identifitseerimisandmed, juhul kui tarnijal on mitu geograafilist asukohta,
name of the laboratory and the dates when the study was performed;
laboratooriumi nimi ja uuringu läbiviimise kuupäevad,
description of the general conditions under which animals were maintained, including the type or brand of diet and, where possible, the amount consumed;
loomade pidamise üldtingimuste kirjeldus, sealhulgas sööda liik või kaubamärk ning võimaluse korral ka tarbitud kogus,
approximate age, in days, and weight of the control animals at the beginning of the study and at the time of killing or death;
katseloomade ligikaudne vanus päevades ja kaal uuringu alguses ning surmamise või surma ajal,
description of the control group mortality pattern observed during or at the end of the study, and other pertinent observations (such as diseases, infections);
kontrollgrupi suremuse kirjeldus uuringu ajal või lõpus ning muud asjakohased tähelepanekud (nt haigused, nakkused),
name of the laboratory and the examining scientists responsible for gathering and interpreting the pathological data from the study;
laboratooriumi nimi ja uuringu käigus patoloogiliste andmete kogumise ja tõlgendamise eest vastutanud teadlaste nimed,
The historical control data shall be presented on a study by study basis giving absolute values plus percentage and relative or transformed values where these are helpful in the evaluation.
Varasemad kontrollandmed esitatakse iga uuringu kohta eraldi, märkides absoluutväärtused ja protsendimäärad ning suhtelised või teisendatud väärtused, kui need on hindamisel abiks.
If combined or summary data are submitted, these shall contain information on the range of values, the mean, median and, if applicable, standard deviation.
Kui esitatakse kombineeritud või kokkuvõtlikud andmed, peavad need sisaldama teavet väärtuste vahemiku, keskmise, mediaani ja vajaduse korral standardhälbe kohta.
The doses tested, including the highest dose tested, shall be selected on the basis of the results of short-term testing and where available at the time of planning the studies concerned, on the basis of metabolism and toxicokinetic data.
Katsetatud doosid, sealhulgas suurim katsetatud doos, tuleb valida lühiajaliste katsete tulemuste põhjal ning (kui need andmed on asjaomaste uuringute kavandamise ajal kättesaadavad) ainevahetuse ja toksikokineetiliste andmete põhjal.
Dose selection should consider toxicokinetic data such as saturation of absorption measured by systemic availability of active substance and/or metabolites.
Doosi valikul tuleks võtta arvesse toksikokineetilisi andmeid, nagu näiteks imendumise küllastumist, mida mõõdetakse aine ja/või metaboliitide süsteemse kättesaadavusena.
Doses, causing excessive toxicity shall not be considered relevant to evaluations to be made.
Doose, mis põhjustavad liigset toksilisust, ei peeta hinnangute andmisel asjakohaseks.
Determination of blood concentration of the active substance (for example around Tmax) shall be considered in long-term studies.
Pikaajalistes uuringutes kaalutakse toimeaine kontsentratsiooni määramist veres (näiteks ligikaudu Tmax).
In the collection of data and compilation of reports, incidence of benign and malignant tumours shall not be combined.
Andmete kogumisel ja aruannete koostamisel ei kombineerita omavahel andmeid healoomuliste ja pahaloomuliste kasvajate esinemissageduse kohta.
Dissimilar, un-associated tumours, whether benign or malignant, occurring in the same organ, shall not be combined for reporting purposes.
Aruandluses ei või kombineerida andmeid erinevate, omavahel mitte seotud hea- või pahaloomuliste kasvajate kohta samas elundis.
In the interests of avoiding confusion, conventional histopathological terminology commonly used when the study is conducted such as that published by the International Agency for Research on Cancer shall be used in the nomenclature and reporting of tumours.
Segaduste vältimiseks tuleb kasvajate nomenklatuuris ja aruandluses kasutada tavapärast histopatoloogia terminoloogiat, mida harilikult kasutatakse uuringu läbiviimisel, näiteks Rahvusvahelise Vähiuurimiskeskuse avaldatud terminoloogiat.
The system used shall be identified.
Kasutatud süsteem tuleb identifitseerida.
Biological material selected for histopathological examination shall include material selected to provide further information on lesions identified during gross pathological examination.
Histopatoloogilisteks uuringuteks valitud bioloogilise materjali hulka peab kuuluma materjal, mis on valitud selleks, et saada lisateavet makropatoloogilise uuringu ajal tuvastatud kahjustuste kohta.
Where relevant to the elucidation of mechanism of action and available, special histological (staining) techniques, histochemical techniques and electron microscopic examinations, might be of value, and when conducted, shall be reported.
Kui seda on vaja toimemehhanismi ja histoloogiliste erivõtete (värvimine) selgitamiseks, võib olla kasu histokeemilistest meetoditest ja elektronmikroskoopilistest uuringutest, ja kui neid tehakse, tuleb see märkida.
Possible effects on reproductive physiology and the development of progeny shall be investigated and reported concerning the following aspects:
Tuleb uurida võimalikku mõju reproduktiivfüsioloogiale ja järglaste arengule ning märkida tulemused järgmistes aspektides:
Impairment of male and female reproductive functions or capacity, for example from effects on oestrus cycle, sexual behaviour, any aspect of spermatogenesis or oogenesis, or hormonal activity or physiological response which would interfere with the capacity to fertilise, fertilisation itself or development of the fertilised ovum up to and including implantation.
isas- ja emaslooma paljunemisfunktsiooni või -võime kahjustamine, mis tuleneb näiteks mõjust innatsüklile, seksuaalkäitumisele, spermatogeneesi või oogeneesi mõnele aspektile, või hormoonaktiivsusest või füsioloogilisest reaktsioonist, mis takistab viljastamisvõimet, viljastumist ennast või viljastunud munaraku arengut kuni implantatsioonini (kaasa arvatud).
Harmful effects on the progeny, for example any effect interfering with normal development, both before and after birth.
kahjulik mõju järglastele, näiteks mõju, mis takistab normaalset arengut enne ja pärast sündi.
This includes morphological malformations such as anogenital distance, nipple retention, and functional disturbances (such as reproductive and neurological effects).
See hõlmab näiteks morfoloogilisi väärarenguid, nagu anogenitaalne vahemaa, vedeliku kogunemine nisapiirkonna kudedesse, ning funktsionaalseid häireid (näiteks paljunemisvõimet kahjustav või neuroloogiline mõju).
Effects accentuated over generations shall be reported.
Tuleb teatada mõjudest, mis põlvkondade jooksul võimenduvad.
The active substance and its relevant metabolites shall be measured in milk as a second tier investigation where relevant effects are observed in the offspring or are expected (for example from a range-finding study).
Kui vastavat mõju täheldatakse järglastel või eeldatakse neil esinevat (näiteks vahemiku leidmise katsete põhjal), tuleb teise tasandi katsete käigus mõõta toimeaine ja selle oluliste metaboliitide sisaldust piimas.
Potential neurotoxic, immunotoxic effects and effects potentially related to changes in the hormonal system shall be carefully addressed and reported.
Võimalikke neurotoksilisi, immunotoksilisi ja potentsiaalselt hormonaalsüsteemi muutustega seotud mõjusid tuleb hoolikalt uurida ja tulemused esitada.