natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The experts counted as loan capital only financial debt, i.e. payables to banks and to other lenders.
Eksperdid lugesid laenukapitaliks ainult finantsvõla, st kohustused pankade ja teiste laenuandjate ees.
The ‘Weighted Average Cost of Capital’ (WACC) formula is taken as a basis for determining the remuneration rate of the capital employed.
Kasutatud kapitali tulususmäära kindlaksmääramiseks tarvitati kapitali kaalutud keskmise hinna (WACC) valemit.
Re required rate of return on equity;
Re omakapitali oodatav tulususmäär;
Rd cost of debt; E = firm’s equity;
Rd laenu hind; E = äriühingu omakapital;
D firm’s debt; V
D äriühingu võlg; V
E/V percentage of financing that is equity;
E/V omakapitali protsentuaalne osakaal finantseeringutes;
D/V percentage of financing that is debt;
D/V laenu protsentuaalne osakaal finantseeringutes;
Tc corporate tax rate
Tc äriühingu tulumaksu määr
Risk free rate
riskivaba intressimäär
Bata of the security
väärtpaberi beeta
Expected market return
oodatav tulusus
The interest rate for ten-year government bonds, taken from national statistics, was used as a proxy for a risk-free rate (rf).
Riskivaba intressimäärana (rf) kasutati valitsuse kümneaastaste võlakirjade intressimäära, mis võeti riiklikust statistikast.
For the years for which compensation was to be assessed, the experts concluded that a 5,8 % risk premium (rm-rf) was on average asked by investors investing in stocks rather than in risk-free securities on the Italian market [12].
Eksperdid jõudsid järeldusele, et aastatel, mille jaoks hüvitise suurus tuli määrata, küsisid Itaalia turul pigem aktsiatesse kui riskivabadesse väärtpaberitesse investeerijad keskmiselt 5,8 % suurust riskipreemiat (rm-rf) [12].
The beta [13] of the shares in Simet’s capital was calculated by taking an unlevered beta [14] value of 0,39 for the bus service and transport sector [15].
Simeti kapitali kuuluvate aktsiate beeta [13] arvutamiseks võeti bussiteenuse ja transpordisektori [14] võimendamata beeta [15] väärtuseks 0,39.
That beta value was subsequently adjusted relative to the financial structure reported by the company for each year:
Seejärel korrigeeriti seda väärust vastavalt ettevõtja poolt iga aasta kohta esitatud finantsstruktuurile:
Levered beta
Võimendatud beeta
Unlevered beta
võimendamata beeta
Tax Rate
maksumäär
Debt
laen
Equity
omakapital
From 1987 to 1994 the Italian corporate tax rate was 36 %, from 1995 to 2000 it was 37 %, and from 2001 to 2002 it was 36 %.
Äriühingu tulumaks oli Itaalias aastatel 1987–1994 36 %, 1995–2000 37 % ja 2001–2002 36 %.
According to the experts, the remuneration of capital employed provides the compensation that Simet should receive after tax.
Eksperdid leiavad, et kasutatud kapitali tulu määrab Simetile makstava hüvitise suuruse pärast maksude tasumist.
As the compensation will be taxable, it has to be adjusted as follows:
Kuna hüvitis on maksustatav, tuleb seda korrigeerida järgmiselt:
Remuneration before tax
Maksude-eelne tulu
Remuneration after tax ÷ 1
maksudejärgne tulu ÷ 1
corporate tax rate
äriühingu tulumaksu määr
On the basis of these formulae, the experts calculate that the remuneration due on the capital employed by Simet is EUR 5948150.
Nende valemite põhjal said eksperdid Simeti kasutatud kapitali tuluks 5948150 eurot.
Thus, the total amount of compensation calculated by the experts before the application of late payment interest is EUR 8245124 (compensation related to the operating loss and remuneration of the capital employed).
Seega said eksperdid hüvitise kogusummaks enne viivise rakendamist 8245124 eurot (tegevuskahjumiga ja kasutatud kapitali tulususega seotud hüvitis).
Calculation of interest for late payment
Viivise arvutamine
Given that the compensation sums calculated above were not paid in the years for which they were due, the experts revised those sums upwards as follows:
Kuna eespool arvutatud hüvitisi ei makstud välja aastatel, mille eest need maksmisele kuulusid, suurendasid eksperdid neid summasid järgmisel viisil:
the sums initially calculated were re-valued based on ISTAT consumer price inflation indices up to July 2012;
algselt saadud summad hinnati ümber, lähtudes ISTATi (Itaalia statistikainstituudi) avaldatud tarbijahinnaindeksitest kuni 2012. aasta juulini;
then statutory interest was applied to the amounts so obtained.
seejärel rakendati sel viisil saadud summadele seadusjärgset viivist.
Thus, the expert panel arrived at a total compensation of EUR 22049796.
Nii sai eksperdikomisjon hüvitise kogusummaks 22049796 eurot.
Other observations included in the majority report
Enamusaruande muud märkused
The majority report takes the view that the compensation awarded by the Council of State does not concern a direct application of Regulation (EEC) No 1191/69, that is a direct award – albeit retroactively – of compensation under that Regulation.
Enamusaruandes leitakse, et Itaalia haldusasjade ülemkohtu määratud hüvitis ei ole seotud määruse (EMÜ) nr 1191/69 otsese kohaldamisega, st hüvitise otsese – ehkki tagasiulatuva – määramisega kõnealuse määruse tähenduses.
Instead, it considers that the Council of State proposed the application of the criteria laid down in that Regulation on the common methods of compensation to ascertain the damage incurred by Simet as a result of the unlawful extension of its public service obligations over time.
Vastupidi, aruandes leitakse, et Itaalia haldusasjade ülemkohus nägi kõnealuses määruses sätestatud ühise hüvitamiskorra kriteeriumide kohaldamise ette selleks, et kinnitada Simeti kantud kahju, mis tulenes tema avaliku teenindamise kohustuse ebaseaduslikust laiendamisest aja jooksul.
The majority report further notes that in cases where the Commission considered that Regulation (EEC) No 1191/69 did not apply for the purpose of assessing public service compensation, it often approved such compensation by applying by analogy the Community framework for state aid in the form of public service obligations.
Samuti märgitakse enamusaruandes, et juhtudel, kus komisjon leidis, et määrus (EMÜ) nr 1191/69 ei ole avaliku teenindamise hüvitise hindamisel kohaldatav, kiitis ta sellise hüvitise sageli heaks, rakendades analoogia põhjal avaliku teenindamise kohustuse vormis antud riigiabi käsitlevat liidu õigusraamistikku.
The main criterion for the Commission was that the amount of compensation did not exceed what was necessary to cover the costs incurred in discharging those obligations.
Komisjoni peamine kriteerium oli see, et hüvitis ei ületaks summat, mis oli vajalik asjaomaste kohustuste täitmise kulude katmiseks.
As regards the risk of over-compensation in the present case, the majority report takes the view that since the exercise performed relates to the ex post calculation of the costs actually incurred in the past by the company to provide the required scheduled bus services, its calculations are free from the uncertainty inherent in any prognostic assessment when compensation is determined ex ante.
Küsimuses, kas käesoleval juhtumil on olemas liigse hüvitamise oht, leitakse enamusaruandes, et kuna hindamine seisnes selliste kulude tagantjärele väljaarvutamises, mida äriühing oli nõutud liiniveoteenuste osutamiseks minevikus tegelikult kandnud, ei ole aruande arvutuskäikudes sellist ebakindlust, nagu on alati omane prognoosivatele hinnangutele, kui hüvitise suurus määratakse ette kindlaks.
Consequently, there is no issue of over-compensation.
Liigse hüvitamise küsimus seega ei tõstatu.
However, since in the case at hand no public resources have thus far been transferred to Simet as compensation for the provision of a public service, the requirement of account separation should not be considered a reason for refusing payment of the compensation awarded by the Council of State.
Kuna aga praegusel juhul ei ole Simetile seni mingeid riigi vahendeid avaliku teenuse osutamise hüvitisena üle kantud, ei tohiks kuluarvestuse nõuet pidada põhjuseks, mille tõttu keelduda Itaalia haldusasjade ülemkohtu mõistetud hüvitise maksmisest.
The majority report also notes that for the years 2002 and 2003, when analytical accounting was available, the actual operating loss was largely the same as the losses arrived at on the basis of the methodology used for previous years according to which costs were allocated to inter-regional scheduled bus services on the basis of the percentage of revenue generated by those same services (the figures differed by just 2,6 %).
Enamusaruandes märgitakse ka, et 2002. ja 2003. aastal, mille kohta oli kuluarvestus olemas, oli tegelik tegevuskahjum põhimõtteliselt sama suur nagu eelnevate aastate jaoks kasutatud metoodikaga saadud kahjum; kõnealuse metoodika kohaselt jaotati piirkondadevahelise liiniveo kulud vastavalt samadest teenustest saadud tulu protsentuaalsele osakaalule (tulemused erinesid üksnes 2,6 % võrra).
Therefore, the experts take the view that the unavailability of analytical accounts for the preceding period should not have any practical significance for awarding compensation.
Eksperdid leiavad seetõttu, et kuluarvestuse puudumine eelneval perioodil ei tohiks hüvitise määramisel mingit praktilist tähendust omada.
As explained in the opening decision, the Commission had several doubts regarding the compatibility of the notified measure with the internal market.
Nagu on algatamisotsuses selgitatud, oli komisjonil mitu kahtlust teatatud meetme siseturuga kokkusobivuse suhtes.
Second, the Commission raised the question as to the applicable legal framework.
Teiseks tõstatas komisjon kohaldatava õigusraamistiku küsimuse.
As the compensation ordered by the Council of State related to public service obligations allegedly imposed on Simet for the years 1987 to 2003, but not yet paid, the question arose whether Regulation (EEC) No 1191/69 or Regulation (EC) No 1370/2007 was applicable in the present case.
Kuna Itaalia haldusasjade ülemkohtu mõistetud hüvitis oli seotud avaliku teenindamise kohustustega, mis pandi väidetavalt Simetile 1987.–2003. aastal, kuid mille eest ei ole veel makstud, siis tekkis küsimus, kas käesoleval juhtumil tuleb kohaldada määrust (EMÜ) nr 1191/69 või määrust (EÜ) nr 1370/2007.
The Commission considered that Regulation (EEC) No 1191/69 would be applicable in the present case if it could be shown that a public service obligation had in fact been unilaterally imposed on Simet by the Italian authorities and that the compensation proposed complied with all the requirements of that Regulation.
Komisjon leidis, et määrus (EMÜ) nr 1191/69 oleks käesoleval juhtumil kohaldatav juhul, kui oleks võimalik tõestada, et Itaalia ametiasutused panid tõepoolest Simetile ühepoolselt avaliku teenindamise kohustuse ja et määratud hüvitis vastab kõikidele kõnealuse määruse nõuetele.
That is because, under Article 17(2) of Regulation (EEC) No 1191/69, compensation for public service obligations imposed unilaterally on an undertaking which is paid pursuant to the rules of that Regulation is dispensed from prior notification to the Commission.
Nimelt sätestatakse määruse (EMÜ) nr 1191/69 artikli 17 lõikes 2, et komisjoni eelneva teavitamise kohustust ei kohaldata kõnealuse määruse alusel makstud hüvitisele ühepoolselt ettevõtjale pandud avaliku teenindamise kohustuse eest.
If, however, neither of these two conditions was shown to have been satisfied, the compatibility of the notified measure would need to be assessed under Regulation (EC) No 1370/2007.
Kui aga tõestatakse, et kumbki nendest tingimustest ei olnud täidetud, tuleb teatatud meetme kokkusobivust hinnata määruse (EÜ) nr 1370/2007 alusel.
Third, assuming that the compensation ordered by the Council of State had in fact resulted from the unilateral imposition of public service obligations, the Commission nevertheless had doubts, based on the information available to it, that the compensation complied with the requirements of Regulation (EEC) No 1191/69.
Kolmandaks, isegi kui Itaalia haldusasjade ülemkohtu mõistetud hüvitis tuleneb tõepoolest ühepoolselt ettevõtjale pandud avaliku teenindamise kohustusest, kahtleb komisjon enda käsutuses oleva teabe põhjal selles, kas hüvitis on kooskõlas määruse (EMÜ) nr 1191/69 nõuetega.
The Commission also doubted the appropriateness of applying the common compensation procedure laid down in Regulation (EEC) No 1191/69, applicable to unilaterally imposed public service obligations, for the years after 1992, since, as of July 1992, inter-regional bus services could not have been subject to unilaterally imposed public service obligations [17].
Komisjon kahtleb ka selles, kas määruses (EMÜ) nr 1191/69 kehtestatud ja ühepoolselt ettevõtjale pandud avaliku teenindamise kohustustele kohaldatav ühine hüvitamiskord on kohaldatav 1992. aastast hilisemate aastate puhul, sest alates 1992. aasta juulist ei saanud piirkondadevaheline bussiteenus olla ühepoolselt ettevõtjale pandud avaliku teenindamise kohustus [17].
Fourth, if further investigation confirmed that at least one of the conditions for exemption from notification pursuant to Regulation (EEC) No 1191/69 was not met and an assessment under Regulation (EC) No 1370/2007 had to be conducted, the Commission had doubts whether the conditions of that Regulation were complied with in the present case.
Neljandaks, kui edasine uurimine peaks kinnitama, et vähemalt üks määruse (EMÜ) nr 1191/69 kohaselt teatamisest vabastav tingimus ei ole täidetud ja hindamine tuleb läbi viia määruse (EÜ) nr 1370/2007 alusel, siis komisjon kahtleks, kas viimati nimetatud määruse tingimused on käesoleval juhtumil täidetud.
In any event, regardless of the legal basis applied, the Commission had doubts whether the compensation ordered by the Council of State excluded the possibility of overcompensation.
Olenemata kohaldatavast õiguslikust alusest, on komisjonil igal juhul kahtlusi, kas Itaalia haldusasjade ülemkohtu määratud toetus välistab liigse hüvitamise võimaluse.
The Commission noted the absence of a proper account separation by Simet until at least 2000 [18], and questioned the possibility of precisely establishing ex post the costs related to scheduled bus services.
Komisjon märkis, et Simetil puudus vähemalt 2000. aastani [18] toimiv raamatupidamisarvestuste eristamine, ja seadis kahtluse alla selle, et liiniveoteenustega seotud kulu on võimalik tagantjärele täpselt kindlaks määrata.
It also questioned the appropriateness of the required return on equity used in the calculations for the compensation.
Samuti seadis ta kahtluse alla hüvitise arvutamisel kasutatud oodatava omakapitali tulususe sobivuse.
In their submissions, the Italian authorities considered that the notified measure constituted state aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty, specifically because it did not satisfy all the conditions laid down by the European Court of Justice in its Altmark judgment.
Itaalia ametiasutused leiavad esitatud dokumentides, et teatatud meede on riigiabi ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses, seda eelkõige seetõttu, et see ei vasta kõikidele Euroopa Kohtu Altmarki otsuses sätestatud tingimustele.
The Italian authorities also considered that the compensation awarded by the Council of State neither complied with Regulation (EEC) No 1191/69 nor with Regulation (EC) No 1370/2007.
Samuti leiavad Itaalia ametiasutused, et Itaalia haldusasjade ülemkohtu määratud hüvitis ei ole kooskõlas ei määrusega (EMÜ) nr 1191/69 ega määrusega (EÜ) nr 1370/2007.
The Italian authorities stressed that neither a unilateral nor a contractual imposition of public service obligations existed for inter-regional bus services during the period under review.
Itaalia ametiasutused rõhutavad, et vaatlusalusel ajavahemikul ei kehtinud piirkondadevahelise bussiveo valdkonnas ei ühepoolselt ega lepinguga pandud avaliku teenindamise kohustusi.
The legal instruments governing the relationship between the public authority and private companies operating passenger transport services were unilateral concessions on the basis of which the public authority transferred to a private body its own legal right to carry out transport services for undifferentiated customers, originally assigned to the State under Law 1822/39.
Riigiasutuse ja reisijateveo teenust osutavate eraettevõtjate vahelisi suhteid reguleerivad õiguslikud vahendid olid ühepoolsed kontsessioonid, mille alusel riigiasutus andis eraettevõtjale üle oma seadusliku õiguse osutada üldkasutatavaid transporditeenuseid, mis seadusega nr 1822/39 oli algselt antud riigile.
The Italian authorities further recalled that the concession specifications issued by the Ministry at the request of the company clearly stated that the service was operated entirely at the operating company’s own risk, except for the guarantee of exclusive rights which existed during the period under review.
Itaalia ametiasutused märgivad ka, et ministeeriumi poolt ettevõtja taotlusel väljastatud kontsessioonitingimustes oli selgelt märgitud, et ettevõtja osutab teenust täielikult omal riskil, välja arvatud ainuõiguse tagatise osas, mis vaatlusalusel ajavahemikul kehtis.
Operating the service gave rise to no right to receive any kind of subsidy or compensation.
Teenuse osutamine ei andnud õigust mingile toetusele ega hüvitisele.
Such concessions were of a temporary nature and renewed each year at the company’s request.
Sellised kontsessioonid olid ajutised ja neid uuendati igal aastal ettevõtja taotlusel.
The licences were subject to various changes from one year to the next with regard to routes, stopping points, numbers of departures, etc., in light of specific requests made by the companies.
Litsentsides tehti vastavalt ettevõtjate konkreetsetele taotlustele aastati arvukalt muudatusi marsruutides, peatustes, väljumiste arvus jne.
Regarding the cap on fares described in the opening decision and existing until 2001, the Italian authorities noted that this cap applied throughout Italy and not just in one specific geographical location.
Algatamisotsuses kirjeldatud ja 2001. aastani kehtinud tariifide ülempiiri kohta märkisid Itaalia ametiasutused, et kõnealust ülempiiri kohaldati kogu Itaalias, mitte ainult ühes kindlas geograafilises piirkonnas.
They also noted that, according to Article 2(5) of Regulation (EEC) No 1191/69, this was a measure of price policy, but did not constitute a tariff obligation subject to mandatory compensation within the meaning of that Regulation.
Samuti märkisid nad, et määruse (EMÜ) nr 1191/69 artikli 2 lõike 5 kohaselt oli see hinnapoliitika meede, mitte tariifikohustus, mis tuleb määruse järgi kohustuslikult hüvitada.
Furthermore, according to the Italian authorities, as of July 1992 [19], unilateral public service impositions for inter-regional bus services were not even allowed under Regulation (EEC) No 1191/69.
Peale selle ei olnud Itaalia ametiasutuste sõnul ühepoolse avaliku teenindamise kohustuse kehtestamine piirkondadevaheliste bussiteenuste osutamiseks määruse (EMÜ) nr 1191/69 kohaselt alates 1992. aasta juulist [19] lubatudki.
Article 1(5) of that Regulation allows unilateral impositions only for urban, suburban and regional services.
Kõneluse määruse artikli 1 lõike 5 kohaselt tohib ühepoolselt kohustusi kehtestada ainult linna- ja linnalähiliinide ning piirkondlike liinidega seoses.
In any event, the Italian authorities noted that Simet never applied for the termination of public service obligations as required by Article 4 of Regulation (EEC) No 1191/69, which it considers a prerequisite for maintaining that the obligations in question existed.
Igal juhul – märgivad Itaalia ametiasutused – ei taotlenud Simet kunagi avaliku teenindamise kohustuse lõpetamist, nagu on ette nähtud määruse (EMÜ) nr 1191/69 artikliga 4, kusjuures ta peab selle taotlemist kõnealuste kohustuste olemasolu väitmise eeltingimuseks.
Simet’s 1999 request addressed to the Ministry [20] was a generic request for compensation for public service obligations allegedly imposed by the concessions issued from 1987 onwards.
Simeti 1999. aasta taotlus ministeeriumile [20] oli üldine taotlus, milles küsiti hüvitist alates 1987. aastast väljastatud kontsessioonidega väidetavalt kehtestatud avaliku teenindamise kohustuse eest.
The Italian authorities pointed out that that request did not indicate which public service obligations were to be terminated to ensure appropriate profitability of the inter-regional scheduled bus services.
Itaalia ametiasutused osutavad, et taotluses ei olnud näidatud, missugused avaliku teenindamise kohustused tuleks lõpetada, et tagada piirkondadevahelise liiniveoteenuse piisav kasumlikkus.
Consequently, the Italian authorities concluded that Simet had not shown that it took responsibility for public service obligations (as defined in Article 2(2) of Regulation (EEC) No 1191/69) and had, in particular, not shown to which specific and precise obligations to operate or to carry, and to which fare obligations, it had been subject.
Itaalia ametiasutused jõuavad seega järeldusele, et Simet ei ole tõestanud, et ta on võtnud endale vastutuse avaliku teenindamise kohustuse eest (määruse (EMÜ) nr 1191/69 artikli 2 lõike 2 tähenduses), ning täpsemalt, et ta ei ole tõestanud, missugused konkreetsed toimimis-, veo- ja tariifikohustused tal on olnud.
According to Italy, Simet had demonstrated only that it carried out various universal transport services on the basis of state concessions granted by the responsible authorities, issued at the company’s request.
Itaalia sõnul on Simet tõestanud üksnes seda, et ta on osutanud erinevaid universaalseid veoteenuseid riiklike kontsessioonide alusel, mille pädevad ametiasutused on väljastanud ettevõtja taotlusel.
The entrusting of universal transport services to Simet did not in itself show that Simet took on any public service obligation within the meaning of Regulation (EEC) No 1191/69.
Universaalsete veoteenuste usaldamine Simetile iseenesest ei tõesta, et Simet võttis endale avaliku teenindamise kohustusi määruse (EMÜ) nr 1191/69 tähenduses.
The Italian authorities further noted that, for the largest part of the period under review (1987-2001), Simet did not implement proper accounting separation as required by Article 1(5) of Regulation (EEC) No 1191/69 [21].
Itaalia ametiasutused märgivad lisaks, et suuremal osal vaatlusalusest ajavahemikust (1987–2001) ei rakendanud Simet asjakohast raamatupidamisarvestuste eristamist, nagu on nõutud määruse (EMÜ) nr 1191/69 artikli 1 lõikes 5 [21].
It was therefore not possible to calculate the additional net costs resulting from the fulfilment of the public service obligations, which meant that the conditions as laid down in Article 10 of Regulation (EEC) No 1191/69 were not met.
Seetõttu ei ole võimalik välja arvutada avaliku teenindamise kohustuse täitmisest tulenevat täiendavat puhaskulu, mis tähendab, et määruse (EMÜ) nr 1191/69 artiklis 10 kehtestatud tingimused ei ole täidetud.
Finally, the Italian authorities pointed out that the Ministry did not establish any compensation amounts in advance, as required by Article 13 of Regulation (EEC) No 1191/69, since it did not impose any public service obligations on Simet.
Lõpuks osutavad Itaalia ametiasutused, et ministeerium ei määranud eelnevalt kindlaks hüvitise suurust, nagu on ette nähtud määruse (EMÜ) nr 1191/69 artikliga 13, sest ta ei pannud Simetile mingeid avaliku teenindamise kohustusi.
In the present case, the compensation owed to Simet had been exclusively calculated on the basis of an ex post assessment.
Praegusel juhtumil on Simetile makstav hüvitis arvutatud üksnes tagantjärele tehtud hindamise põhjal.