natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Commission Staff Working Paper for the Council of 10 June 2011 entitled ‘Energy infrastructure investment needs and financing requirements’ stressed that approximately half of the total investments needed for the decade up to 2020 are at risk of not being delivered at all or not in time due to obstacles related to the granting of permits, regulatory issues and financing.
Komisjoni talituste töödokumendis 10. juuni 2011. aasta nõukogule pealkirjaga „Energiainfrastruktuuri investeerimisvajadused ja -lüngad” rõhutati, et ligikaudu poolte puhul kõikidest 2020. aastani jäänud kümnendil vajalikest investeeringutest on oht, et neid ei tehta üldse või ei tehta õigeaegselt lubade andmise, reguleerimise ja rahastamisega seotud takistuste tõttu.
This Regulation lays down rules for the timely development and interoperability of trans-European energy networks in order to achieve the energy policy objectives of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU) to ensure the functioning of the internal energy market and security of supply in the Union, to promote energy efficiency and energy saving and the development of new and renewable forms of energy, and to promote the interconnection of energy networks.
Käesoleva määrusega kehtestatakse eeskirjad üleeuroopalise energiavõrgu õigeaegse arendamise ja koostalitluse kohta, et saavutada Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELi toimimise leping) energiapoliitika eesmärgid – tagada energia siseturu toimimine ja varustuskindlus liidus, edendada energia tõhusat kasutamist ja säästmist, arendada välja uusi ja taastuvaid energiaallikaid ning edendada energiavõrkude sidumist.
By pursuing these objectives, this Regulation contributes to smart, sustainable and inclusive growth and brings benefits to the entire Union in terms of competitiveness and economic, social and territorial cohesion.
Nimetatud eesmärke järgides aidatakse käesoleva määrusega kaasa arukale, jätkusuutlikule ja kaasavale majanduskasvule ning tuuakse kasu kogu liidu konkurentsivõimele ja tema majanduslikule, sotsiaalsele ja territoriaalsele ühtekuuluvusele.
It is essential for the development of trans-European networks and their effective interoperability to ensure operational coordination between electricity transmission system operators (TSOs).
Üleeuroopaliste võrkude arendamise ja tõhusa koostalitlusvõime jaoks on tähtis tagada põhivõrguettevõtjate ja ülekandesüsteemi haldurite tegevuse koordineerimine.
In order to ensure uniform conditions for the implementation of the relevant provisions of Regulation (EC) No 714/2009 of the European Parliament and of the Council of 13 July 2009 on conditions for access to the network for cross-border exchanges in electricity [10] in this respect, implementing powers should be conferred on the Commission.
Selleks et tagada ühtsed tingimused Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta määruse (EÜ) nr 714/2009 (võrkudele juurdepääsu tingimuste kohta piiriüleses elektrikaubanduses) [10] asjakohaste sätete rakendamiseks, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused.
Those powers should be exercised in accordance with Regulation (EU) No 182/2011 of the European Parliament and of the Council of 16 February 2011 laying down the rules and general principles concerning mechanisms for control by Member States of the Commission’s exercise of implementing powers [11].
Neid volitusi tuleks kasutada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrusega (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes [11].
The examination procedure should be used for the adoption of the guidelines on the implementation of operational coordination between electricity TSOs at Union level, given that those guidelines will apply generally to all TSOs.
Suunised põhivõrguettevõtjate ja ülekandesüsteemi haldurite tegevuse liidu tasandil koordineerimise kohta tuleks vastu võtta kontrollimenetlusega, tingimusel et need suunised kehtivad kõigi põhivõrguettevõtjate ja ülekandesüsteemi haldurite suhtes üldiselt.
The Agency for the Cooperation of Energy Regulators (the ‘Agency’) established by Regulation (EC) No 713/2009 of the European Parliament and of the Council [12] is allocated important additional tasks under this Regulation and should be given the right to levy fees for some of these additional tasks.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 713/2009 [12] moodustatud Energeetikasektorit Reguleerivate Asutuste Koostööametile (edaspidi „koostööamet”) antakse käesoleva määrusega olulisi lisaülesandeid ja ta peaks saama ka õiguse mõningate lisaülesannete täitmise eest tasu võtta.
Following close consultations with all Member States and stakeholders, the Commission has identified 12 strategic trans-European energy infrastructure priorities, the implementation of which by 2020 is essential for the achievement of the Union’s energy and climate policy objectives.
Komisjon on pärast tihedaid arutelusid kõikide liikmesriikide ja sidusrühmadega kindlaks määranud 12 strateegilist üleeuroopalise energiataristu prioriteeti, mille elluviimine 2020. aastaks on liidu energia- ja kliimapoliitika eesmärkide saavutamiseks möödapääsmatu.
These priorities cover different geographic regions or thematic areas in the field of electricity transmission and storage, gas transmission, storage and liquefied or compressed natural gas infrastructure, smart grids, electricity highways, carbon dioxide transport and oil infrastructure.
Nimetatud prioriteedid hõlmavad eri geograafilisi piirkondi või valdkondi järgmistel aladel: elektri ülekanne ja salvestamine, gaasi ülekanne ja hoiustamine, veeldatud või surumaagaasi taristu, nutivõrgud, elektrienergia ülekande kiirteed, CO2 transport ning naftataristu.
Projects of common interest should comply with common, transparent and objective criteria in view of their contribution to the energy policy objectives.
Ühishuviprojektid peaksid, arvestades nende panust energiapoliitikaeesmärkide täitmisesse, täitma ühiseid, läbipaistvaid ja objektiivseid kriteeriume.
For electricity and gas, in order to be eligible for inclusion in the second and subsequent Union lists, projects should be part of the latest available 10-year network development plan.
Et elektri- ja gaasitaristu projekte saaks võtta liidu teise loendisse ja sellele järgnevatesse loenditesse, peaksid need olema osa võrkude viimasest olemasolevast kümneaastasest arengukavast.
This plan should notably take account of the conclusions of the European Council of 4 February 2011 with regard to the need to integrate peripheral energy markets.
Eelkõige tuleks kõnealuses kavas arvesse võtta Euroopa Ülemkogu 4. veebruari 2011. aasta järeldusi seoses äärealade energiaturgude integreerimise vajadusega.
Regional groups should be established for the purpose of proposing and reviewing projects of common interest, leading to the establishment of regional lists of projects of common interest.
Tuleks asutada piirkondlikud rühmad, kes esitaksid ja vaataksid läbi ühishuviprojekte, mille järel koostataks ühishuviprojektide piirkondlikud loendid.
In order to ensure broad consensus, these regional groups should ensure close cooperation between Member States, national regulatory authorities, project promoters and relevant stakeholders.
Laiema konsensuse saavutamiseks peaksid piirkondlikud rühmad tegema tihedat koostööd liikmesriikide, nende reguleerivate asutuste, projektiedendajate ja asjakohaste sidusrühmadega.
The cooperation should rely as much as possible on existing regional cooperation structures of national regulatory authorities and TSOs and other structures established by the Member States and the Commission.
Koostöö peaks võimalikult palju rajanema riikide reguleerivate asutuste, põhivõrguettevõtjate ja ülekandesüsteemi haldurite ning muude, liikmesriikide ja komisjoni asutatud struktuuride olemasolevatel regionaalkoostöövormidel.
In the context of this cooperation, national regulatory authorities should, when necessary, advise the regional groups, inter alia on the feasibility of the regulatory aspects of proposed projects and on the feasibility of the proposed timetable for regulatory approval.
Sellise koostöö käigus peaksid riikide reguleerivad asutused vajaduse korral piirkondlikke rühmi nõustama muu hulgas kavandatud projektide õiguslike aspektide teostatavuse ning reguleerijatelt loa saamise kavandatud tähtaegade realistlikkuse küsimuses.
In order to ensure that the Union list of projects of common interest (‘Union list’) is limited to projects which contribute the most to the implementation of the strategic energy infrastructure priority corridors and areas, the power to adopt and review the Union list should be delegated to the Commission in accordance with Article 290 of the TFEU, while respecting the right of the Member States to approve projects of common interest related to their territory.
Tagamaks, et liidu ühishuviprojektide loendis (edaspidi „liidu loend”) piirdutakse projektidega, mis aitavad kõige rohkem kaasa strateegiliste energiataristu esmatähtsate koridoride ja alade loomisele, tuleks liidu loendi kinnitamise ja läbivaatamise õigus anda komisjonile vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 290, samal ajal austades liikmesriikide õigust heaks kiita nende territooriumiga seotud ühishuviprojekte.
According to analysis carried out in the impact assessment accompanying the proposal that has led to this Regulation, the number of such projects is estimated at some 100 in the field of electricity and 50 in the field of gas.
Käesoleva määruse aluseks olevale ettepanekule lisatud mõjuhinnanguga läbiviidud analüüsi kohaselt on selliseid projekte hinnanguliselt umbes 100 projekti elektri- ja 50 gaasisektoris.
Taking into account this estimate, and the need to ensure the achievement of the objectives of this Regulation, the total number of projects of common interest should remain manageable, and therefore should not significantly exceed 220.
Lähtudes sellest hinnangust ja vajadusest tagada käesoleva määruse eesmärkide saavutamine, peaks ühishuviprojektide koguhulk jääma käideldavuse piiridesse ega tohiks olla oluliselt üle 220 projekti.
The Commission, when preparing and drawing up delegated acts, should ensure the simultaneous, timely and appropriate transmission of relevant documents to the European Parliament and to the Council.
Komisjon peaks delegeeritud õigusaktide koostamisel ja ettevalmistamisel tagama vajalike dokumentide üheaegse, õigeaegse ja asjakohase edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
A new Union list should be established every two years.
Iga kahe aasta tagant tuleks koostada uus liidu loend.
Projects of common interest that are completed or that no longer fulfil the relevant criteria and requirements as set out in this Regulation should not appear on the next Union list.
Uude liidu loendisse ei tohiks võtta neid ühishuviprojekte, mis on lõpule viidud või mis ei vasta enam käesolevas määruses sätestatud asjaomastele kriteeriumidele ja nõuetele.
For that reason, existing projects of common interest that are to be included in the next Union list should be subject to the same selection process for the establishment of regional lists and for the establishment of the Union list as proposed projects; however, care should be taken to minimise the resulting administrative burden as much as possible, for example by using to the extent possible information submitted previously, and by taking account of the annual reports of the project promoters.
Sellepärast peaks olemasolevate ühishuviprojektide uude liidu loendisse võtmise kohta kehtima piirkondlike loendite ja liidu loendi koostamise valikumenetlus nagu kavandatavate projektide kohtagi; sellega kaasnevat halduskoormust tuleks püüda võimalikult minimeerida, näiteks kasutades võimalikult palju juba varem esitatud teavet ning projektiedendajate aastaaruannete andmeid.
Projects of common interest should be implemented as quickly as possible and should be closely monitored and evaluated, while keeping the administrative burden for project promoters to a minimum.
Ühishuviprojekte tuleks võimalikult kiiresti rakendada ning tähelepanelikult jälgida ja hinnata, hoides samal ajal projektiedendajate halduskoormuse võimalikult väiksena.
The Commission should nominate European coordinators for projects facing particular difficulties.
Komisjon peaks teatavatesse raskustesse sattunud projektidele määrama Euroopa koordinaatorid.
Permit granting processes should neither lead to administrative burdens which are disproportionate to the size or complexity of a project, nor create barriers to the development of the trans-European networks and market access.
Loamenetlus ei tohiks tekitada halduskoormust, mis on ebaproportsionaalselt suur võrreldes projekti suuruse või keerukusastmega, ega tõkestada üleeuroopaliste võrkude arendamist ja juurdepääsu turule.
The conclusions of the Council of 19 February 2009 highlighted the need to identify and remove barriers to investment, including by means of streamlining of planning and consultation procedures.
Nõukogu 19. veebruari 2009. aasta järeldustes toodi esile vajadus investeerimistõkete kindlaksmääramise ja kõrvaldamise järele, sealhulgas planeerimis- ja konsultatsioonimenetluste lihtsustamise kaudu.
Those conclusions were reinforced by the conclusions of the European Council of 4 February 2011 which again underlined the importance of streamlining and improving permit granting processes while respecting national competences.
Neid järeldusi toetasid Euroopa Ülemkogu 4. veebruari 2011. aasta järeldused, kus jällegi rõhutati loamenetluste lihtsustamise ja tõhustamise tähtsust, austades samas riiklikku pädevust.
The planning and implementation of Union projects of common interest in the areas of energy, transport and telecommunication infrastructure should be coordinated to generate synergies whenever to do so makes sense from an overall economic, technical, environmental or spatial planning point of view and with due regard to the relevant safety aspects.
Liidu energia- ja transpordi- ja telekommunikatsioonitaristu ühishuviprojektide kavandamist ja rakendamist tuleks kooskõlastada, et tekitada nende koostoimet kõikjal, kus see on majanduslikust, tehnilisest ja ökoloogilisest või ruumilise planeerimise seisukohalt mõistlik, võttes seejuures arvesse asjakohaseid ohutusküsimusi.
Thus, when the various European networks are being planned, preference could be given to integrating transport, communication and energy networks in order to ensure that as little land as possible is taken up, whilst ensuring, where possible, that existing or disused routes are reused, in order to reduce to a minimum any negative social, economic, environmental and financial impact.
Seega tuleks erinevate üleeuroopaliste võrkude planeerimisel eelistada transpordi-, kommunikatsiooni- ja energiavõrkude ühendamist, et tulla toime võimalikult väikese territooriumiga ja võimaluse korral tagada olemasolevate või kasutamata trasside uuesti kasutamine, et viia miinimumini igasugune negatiivne sotsiaalne, majanduslik, keskkonna- ja finantsmõju.
Projects of common interest should be given ‘priority status’ at national level to ensure rapid administrative treatment.
Ühishuviprojektide kiireks halduslikuks menetlemiseks tuleks neile riiklikul tasandil anda eelisstaatus.
Projects of common interest should be considered by competent authorities as being in the public interest.
Pädevad asutused peaksid käsitama ühishuviprojekte avalikku huvisse kuuluvatena.
Authorisation should be given to projects which have an adverse impact on the environment, for reasons of overriding public interest, when all the conditions under Council Directive 92/43/EEC of 21 May 1992 on the conservation of natural habitats and of wild fauna and flora [13] and Directive 2000/60/EC of the European Parliament and of the Council of 23 October 2000 establishing a framework for Community action in the field of water policy [14] are met.
Tuleks anda load kahjuliku keskkonnamõjuga projektidele, mille suhtes on ülekaalukas avalik huvi, kui kõik nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiivis 92/43/EMÜ (looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta) [13] ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2000. aasta direktiivis 2000/60/EÜ, millega kehtestatakse ühenduse veepoliitika alane tegevusraamistik, [14] sätestatud tingimused on täidetud.
The establishment of a competent authority or authorities integrating or coordinating all permit granting processes (‘one-stop shop’) should reduce complexity, increase efficiency and transparency and help enhance cooperation among Member States.
Riikliku pädeva asutuse või asutuste loomine, mis integreeriks(id) või koordineeriks(id) kõiki loamenetlusi (universaalteenistus) peaks vähendama keerukust, suurendama tõhusust ja läbipaistvust ning aitama tihendada liikmesriikide koostööd.
Upon their designation, the competent authorities should be operational as soon as possible.
Määratud pädevad asutused peaksid alustama tööd võimalikult kiiresti.
Despite the existence of established standards for the participation of the public in environmental decision-making procedures, additional measures are needed to ensure the highest possible standards of transparency and public participation for all relevant issues in the permit granting process for projects of common interest.
Vaatamata juba kehtivatele normidele üldsuse osalemiseks keskkonnaalaste otsuste tegemisel on vaja täiendavaid meetmeid selleks, et tagada kõige rangemate läbipaistvuse ja üldsuse osalemise normide järgimine ühishuviprojektide loamenetluse kõikide asjakohaste küsimuste käsitlemisel.
The correct and coordinated implementation of Directive 2011/92/EU of the European Parliament and of the Council of 13 December 2011 on the assessment of the effects of certain public and private projects on the environment [15], of Directive 2001/42/EC of the European Parliament and of the Council of 27 June 2001 on the assessment of the effects of certain plans and programmes on the environment [16], where applicable, of the Convention on access to information, public participation in decision-making and access to justice in environmental matters, signed in Aarhus on 25 June 1998 [17] (the ‘Aarhus Convention’), and of the Espoo Convention on environmental impact assessment in a transboundary context (the ‘Espoo Convention’) should ensure the harmonisation of the main principles for the assessment of environmental effects, including in a cross-border context.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. detsembri 2011. aasta direktiivi 2011/92/EL teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta, [15] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. juuni 2001. aasta direktiivi 2001/42/EÜ teatavate kavade ja programmide keskkonnamõju hindamise kohta, [16] kui see kohaldub, keskkonnateabe kättesaadavuse ja keskkonnaasjade otsustamises üldsuse osalemise ning neis asjus kohtu poole pöördumise konventsioon, alla kirjutatud 25. juunil 1998. aastal Århusis [17] (edaspidi „Århusi konventsioon”) ja piiriülese keskkonnamõju hindamise Espoo konventsiooni (edaspidi „Espoo konventsioon”) nõuetekohane ja koordineeritud kohaldamine peaks tagama keskkonnamõju hindamise põhimõtete ühtlustamise, sealhulgas riikidevahelises kontekstis.
Member States should coordinate their assessments for projects of common interest, and provide for joint assessments, where possible.
Liikmesriigid peaksid koordineerima ühishuviprojektide hindamist ja võimaluse korral tagama ühishindamise.
Member States should be encouraged to exchange best practice and administrative capacity-building for permit granting processes.
Liikmesriike tuleks õhutada vahetama loamenetlustealaseid kogemusi ja suurendama vastavat haldusvõimekust.
It is important to streamline and improve permit granting processes, while respecting — to the extent possible with due regard to the principle of subsidiarity — national competences and procedures for the construction of new infrastructure.
Tähtis on loamenetlusi parandada ja sujuvamaks muuta, tunnustades – nii palju kui see on subsidiaarsuse põhimõtet nõuetekohaselt järgides võimalik – liikmesriikide pädevust ja menetlusi uue taristu rajamisel.
Given the urgency of developing energy infrastructures, the simplification of permit granting processes should be accompanied by a clear time-limit for the decision to be taken by the respective authorities regarding the construction of the project.
Energiataristute arendamise hädavajadust silmas pidades peaks loamenetluste lihtsustamisega kaasnema kindlaksmääratud tähtaeg, mille jooksul peavad asjaomased asutused võtma vastu otsuse projekti ehitustööde kohta.
That time limit should stimulate a more efficient definition and handling of procedures, and should under no circumstances compromise the high standards for the protection of the environment and public participation.
Nimetatud ajaline piirang peaks stimuleerima loamenetluste tõhusamat määratlemist ja läbiviimist ega tohiks mingil juhul kaasa tuua järeleandmisi keskkonnakaitse ja üldsuse osalemise rangete normide osas.
With regard to the maximum time limits established by this Regulation, Member States could nevertheless strive to further shorten them if feasible.
Mis puutub käesoleva määrusega kehtestatud maksimumtähtaegadesse, siis peaksid liikmesriigid siiski püüdma neid võimalust mööda lühendada.
The competent authorities should ensure compliance with the time limits, and Member States should endeavour to ensure that appeals challenging the substantive or procedural legality of a comprehensive decision are handled in the most efficient way possible.
Pädevad asutused peaksid tagama tähtaegadest kinnipidamise ja liikmesriigid peaksid püüdma tagada tervikotsuse sisulist või menetluslikku õiguspärasust vaidlustavate kaebuste võimalikult tõhusa menetlemise.
Where Member States consider it appropriate, they may include in the comprehensive decision decisions taken in the context of: negotiations with individual landowners to granting access to, ownership of, or a right to occupy property; spatial planning which determines the general land use of a defined region, includes other developments such as highways, railways, buildings and nature protection areas, and is not undertaken for the specific purpose of the planned project; granting of operational permits.
Kui liikmesriigid seda asjakohaseks peavad, võivad nad lisada tervikotsusele otsused, mis tehti seoses konkreetsete maaomanikega peetud läbirääkimistega kinnisasjale juurdepääsu saamiseks, kinnisasja omandamiseks või selle valdamisõiguse saamiseks; ruumilise planeerimisega, mis määrab kindla piirkonna üldise maakasutuse, hõlmab muid arendusprojekte, nt maanteid, raudteid, hooneid ja looduskaitsealasid ning mida ei tehta kavandatud projekti tarvis; tegevuslubade andmisega.
In the context of the permit granting processes, a project of common interest could include related infrastructure to the extent that it is essential for the construction or functioning of the project.
Loamenetlustes tuleks silmas pidada, et ühishuviprojekt võib hõlmata asjakohast taristut projekti rajamiseks või toimimiseks vajalikus ulatuses.
This Regulation, in particular the provisions on permit granting, public participation and the implementation of projects of common interest, should apply without prejudice to international and Union law, including provisions to protect the environment and human health, and provisions adopted under the Common Fisheries and Maritime Policy.
Käesolevat määrust ja eelkõige loamenetlust, üldsuse osalemist ja ühishuviprojektide rakendamist käsitlevaid sätteid tuleks kohaldada, ilma et see piiraks rahvusvahelise ja liidu õiguse ning sealhulgas keskkonna- ja inimtervise kaitset käsitlevate sätete ning ühise kalandus- ja merenduspoliitika raames vastu võetud sätete kohaldamist.
The costs for the development, construction, operation and maintenance of projects of common interest should in general be fully borne by the users of the infrastructure.
Ühishuviprojektide arendus-, ehitus-, tegevus- ja hoolduskulud peaksid üldjuhul täielikult katma taristu kasutajad.