natgillin/translations-raw huggingface dataset:
developing and implementing a renewed Union Forest Strategy that addresses the multiple demands on, and benefits of, forests and contributes to a more strategic approach to protecting and enhancing forests, including through sustainable forest management;
välja töötada ja rakendada uuendatud liidu metsastrateegia, milles käsitletakse mitmetahulist nõudlust metsade suhtes ja metsadest saadavat kasu ning moodustab strateegilisema lähenemise metsade kaitsmisele ja suurendamisele, sh metsade säästva majandamise kaudu;
enhancing Union public information provision, awareness and education on environment policy.
edendada liidu avalikkuse teavitamist ning avalikkuse keskkonnapoliitika alast teadlikkust ja -haridust.
Priority objective 2:
Esmatähtis eesmärk nr 2:
To turn the Union into a resource-efficient, green and competitive low-carbon economy
muuta liidu majandus ressursitõhusaks, keskkonnahoidlikuks ja konkurentsivõimeliseks vähese CO2-heitega majanduseks
The Europe 2020 Strategy seeks to promote sustainable growth by developing a more competitive low-carbon economy that makes efficient, sustainable use of resources.
Strateegia „Euroopa 2020” eesmärk on edendada jätkusuutlikku majanduskasvu konkurentsivõimelisema vähese CO2-heitega majanduse arendamise kaudu, kus ressursse kasutatakse tõhusalt ja säästvalt.
Its ‘Resource-efficient Europe’ Flagship Initiative aims to support the shift towards an economy that is efficient in the way it uses all resources, absolutely decouples economic growth from resource and energy use and its environmental impacts, reduces GHG emissions, enhances competitiveness through efficiency and innovation and promotes greater energy and resource security, including through reduced overall resource use.
Selle juhtalgatuse „Ressursitõhus Euroopa” eesmärk on toetada üleminekut majandusele, milles kõiki ressursse kasutatakse tõhusalt, majanduskasv on täielikult lahutatud ressursi- ja energiakasutusest ning nende keskkonnamõjust, vähendatakse kasvuhoonegaaside heidet, suurendatakse konkurentsivõimet tõhususe ja innovatsiooni kaudu ning edendatakse paremat energia ja ressurssidega varustatust, sh ressursikasutuse üldise vähendamise kaudu.
The Roadmap to a Resource Efficient Europe and the Roadmap for moving to a competitive low-carbon economy [30] are key building blocks of the Flagship Initiative, setting out the framework for future actions to deliver on those objectives, and should be supported by the exchange of best practice between Member States.
Juhtalgatuse tugitaladeks on „Ressursitõhusa Euroopa tegevuskava” ja „Konkurentsivõimeline vähese CO2-heitega majandus aastaks 2050 – edenemiskava”, [30] mis moodustavad raamistiku tulevasele tegevusele kõnealuste eesmärkide saavutamiseks ja mida liikmesriigid peaksid toetama parimate tavade jagamise abil.
Furthermore, a partnership between the Union, its Member States and industry, under the Union’s integrated industrial policy will provide a means of stepping up investment and innovation in six green economy-related growth markets [31].
Lisaks annab liidu, selle liikmesriikide ja tööstuse vaheline partnerlus tervikliku tööstuspoliitika kaudu vahendid investeeringute ja innovatsiooni elavdamiseks kuuel keskkonnahoidliku majandusega seotud kasvaval turul [31].
Innovation to improve resource efficiency is required throughout the economy to improve competitiveness in the context of rising resource prices, scarcity, raw material supply constraints and dependency on imports.
Innovatsioon on ressursitõhususe parandamiseks vajalik kõikides majandussektorites, et parandada konkurentsivõimet ressursside hinnatõusu ja nappuse, toorainete piiratud pakkumise ja impordist sõltuvuse olukorras.
The business sector is the primary driver of innovation, including eco-innovation.
Ettevõtlussektor on innovatsiooni ja sealhulgas ökoinnovatsiooni peamine käivitaja.
However, markets alone will not yield the desired results, and in order to improve their environmental performance, small and medium-sized enterprises (SMEs), in particular, require specific assistance with the uptake of new technologies, including through research and innovation partnerships on waste [32].
Kuid ainuüksi turud ei anna tulemusi ja nende keskkonnatoime parandamiseks on eelkõige väikestel ja keskmise suurusega ettevõtjatel (VKEd) vaja uute tehnoloogiate kasutuselevõtuks konkreetset abi, sh jäätmeid käsitlevate teadusuuringute ja innovatsioonipartnerluste näol [32].
Government action, at Union and Member State level, is essential to provide the right framework conditions for investment and eco-innovation, stimulating the development of sustainable business or technological solutions to environmental challenges and promoting sustainable patterns of resource use [33].
Väga on vaja liidu ja liikmesriikide tasandi valitsemissektori tegevust, et tagada investeeringutele ja ökoinnovatsioonile õiged raamtingimused, millega stimuleeritakse jätkusuutlike ettevõtlus- või tehnoloogialahenduste väljatöötamist keskkonnaprobleemide lahendamiseks ja edendatakse säästvaid ressursikasutusviise [33].
This key requirement for meeting environmental challenges also has important socioeconomic benefits and can stimulate competitiveness.
Kõnealuse keskkonnaprobleemide lahendamiseks vajaliku olulise nõude täitmisega kaasneb ka suur ühiskondlik ja majanduslik kasu ning see võib suurendada konkurentsivõimet.
Potential job growth brought about by the transformation to a low carbon, resource-efficient, safe and sustainable economy is central to the fulfilment of the Europe 2020 employment objectives [34].
Võimalik töökohtade arvu suurenemine, mis on tingitud üleminekust vähese CO2-heitega, ressursitõhusale, ohutule ja säästvale majandusele, on keskse tähtsusega strateegia „Euroopa 2020” tööhõive alaste eesmärkide saavutamisel [34].
Employment in environmental technologies and service sectors in the Union has been growing by around 3 % annually over recent years [35].
Liidu keskkonnatehnoloogia ja keskkonnateenuste sektori tööhõive on viimaste aastate jooksul kasvanud umbes 3 % aastas [35].
The global market for eco-industries is estimated to be worth at least one trillion EUR [36], and is forecast to almost double over the next 10 years.
Ökotööstuse maailmaturg on hinnanguliselt väärt vähemalt üks triljon eurot [36] ja järgmise 10 aasta jooksul prognoositakse selle peaaegu kahekordistumist.
European companies already have a global lead in recycling and energy efficiency and should be encouraged to benefit from this growth in global demand, supported by the Eco-innovation Action Plan [37].
Euroopa ettevõtjad on juba maailmas juhtpositsioonil ringlussevõtu ja energiatõhususe poolest ning neid tuleks õhutada kasu saama sellest ülemaailmse nõudluse kasvust, mida toetab ka ökoinnovatsiooni tegevuskava [37].
For example, the European renewables sector alone is expected to generate more than 400000 new jobs by 2020 [38].
Näiteks oodatakse ainuüksi Euroopa taastuvenergiasektoris enam kui 400000 uue töökoha loomist 2020. aastaks [38].
A sustainable bioeconomy can also contribute to intelligent and green growth in Europe, and, at the same time, it will benefit from improved resource efficiency.
Jätkusuutlik biomajandus võib ka aidata kaasa arukale ja keskkonnahoidlikule majanduskasvule Euroopas ja saab samas kasu parandatud ressursitõhususest.
The Energy Efficiency Directive [39] is expected to make a significant contribution in this regard, and could be complemented by efficiency requirements for the energy use of products placed on the Union market.
Oodatakse, et energiatõhususe direktiiv [39] aitab sellele märkimisväärselt kaasa, ja seda tuleks täiendada kõikide liidu turule viidavate toodete energiakasutuse tõhususnõuetega.
A comprehensive assessment of the availability of sustainable biomass is also important in the light of the increasing demand for energy and the on-going debate on the conflict between land use for food and land use for bio-energy.
Jätkusuutliku biomassivaru kättesaadavuse igakülgne hindamine on tähtis ka praeguses olukorras, kus energianõudlus suureneb pidevalt ja jätkuvalt arutletakse selle üle, kas kasutada maad toidu või bioenergia tootmiseks.
It is also vital to ensure that biomass in all its forms is produced and used sustainably and efficiently over its whole life cycle, so as to minimise or avoid negative impacts on the environment and climate and with due regard for the economic context of the various uses of biomass as a resource.
Samuti on ülisuure tähtsusega tagada, et igal kujul biomassi toodetaks ja kasutataks säästvalt ja tõhusalt kogu olelusringi jooksul, et vähendada ja vältida kahjulikku mõju keskkonnale ja kliimale, ning et biomassi kui ressursi eri kasutusalade majanduskonteksti arvestatakse nõuetekohaselt.
This would contribute to building a low-carbon economy.
See aitaks kaasa madala CO2-heitega majanduse ülesehitamisele.
All sectors of the economy will need to contribute to reducing GHG emissions if the Union is to deliver its fair share of global efforts.
Kõikidel majandussektoritel tuleb aidata vähendada kasvuhoonegaaside heidet, et liik suudaks anda oma õiglase osa, kui kogu maailm pingutab.
The Union needs to agree the next steps for its climate and energy framework beyond 2020 in order to prepare itself for international negotiations on a new legally binding agreement, but also to provide Member States, industry and other sectors with a clear legally-binding framework and target(s) to make the medium- and long-term investments needed in emissions reduction, energy efficiency and renewable energy.
Liidus tuleb kokku leppida järgmised sammud 2020. aasta järgseks kliima- ja energiaraamistikuks, et valmistuda rahvusvahelisteks läbirääkimisteks uue õiguslikult siduva lepingu sõlmimiseks, kuid ka selleks, et anda liikmesriikidele, tööstusele ja muudele valdkondadele selge ja õiguslikult siduv raamistik ja siht (sihid) heite vähendamise, energiatõhususe ja taastuvenergia eesmärgil vajaminevate keskpikkade ja pikaajaliste investeeringute tegemiseks.
Hence the Union needs to consider policy options to make the transition to a low-carbon economy in a gradual, cost-effective way, taking into account the indicative milestones set out in the Low-Carbon Economy Roadmap to 2050, which should serve as the basis for further work.
Seetõttu on liidul vaja kaaluda poliitikavõimalusi, kuidas minna väikese CO2-heitega majandusele üle järkjärgulisel ja kulutasuval viisil, võttes arvesse esialgseid vahe-eesmärke, mis on sätestatud vähese CO2-heitega majanduse edenemiskavas kuni aastani 2050 ja peaksid olema aluseks edasisele tööle.
The Green Paper on a 2030 framework for climate and energy policies [40] represents an important step in this regard.
Roheline raamat „Kliima- ja energiapoliitika raamistik aastani 2030” [40] on selles suunas astutud oluline samm.
The 2050 Energy roadmap and the White Paper on transport need to be underpinned by strong policy frameworks.
Aastani 2050 vastuvõetud energia tegevuskava ja transpordi valget raamatut peavad toetama tugevad poliitikaraamistikud.
Moreover, Member States need to develop and put in place long-term, cost-effective low-carbon development strategies aimed at achieving the Union objective of reducing GHG emissions by 80 % to 95 % by mid-century, compared to 1990 levels, as part of a global effort to limit the average temperature increase to below 2 °C compared to pre-industrial levels, and in the context of necessary reductions by developed countries as a group, according to evidence provided by the Intergovernmental Panel on Climate Change (IPCC).
Lisaks sellele tuleb liikmesriikidel välja töötada ja kehtestada pikaajalise kulutõhusa vähese CO2-heitega arengu strateegiad, et saavutada liidu eesmärk vähendada sajandi keskpaigaks kasvuhoonegaaside heidet 80–95 % võrreldes 1990. aasta tasemega, mis on osa ülemaailmsest püüdest hoida keskmise temperatuuri tõus alla 2 °C võrreldes industrialiseerimiseelse ajajärgu tasemega, ja on seotud valitsustevahelise kliimamuutuste rühma esitatud tõendite kohaselt arenenud riikide kui terviku poolsete vajalike vähendamistega.
The Union Emissions Trading System will continue to be a central pillar of Union climate policy beyond 2020, and should be structurally reformed to incentivise low-carbon investment.
Liidu heitkogustega kauplemise süsteem on jätkuvalt liidu 2020. aasta järgse kliimapoliitika tugisammas ning selle struktuur tuleks ümber korraldada, et luua stiimulid investeerimiseks vähese CO2-heitega tehnoloogiatesse.
Consistent with international commitments, the Union, together with other parties to the United Nations Framework Convention on Climate Change (UNFCCC), should support developing countries in their efforts to mitigate climate change through capacity-building, financial aid and technology transfer.
Vastavalt oma rahvusvahelisel tasandil võetud kohustustele peaks liit koos muude ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni osalistega toetama arenguriike nende püüdlustes leevendada kliimamuutuse mõju, suurendades selleks nende suutlikkust, andes rahalist abi ja võimaldades tehnosiiret.
The uptake by industry of the ‘Best Available Techniques’ under the Industrial Emissions Directive [41] will deliver improved resource-use patterns and reduced emissions for over 50000 major industrial installations in the Union, thus making a significant contribution to stimulating the development of innovative techniques, greening the economy and reducing costs for industry in the longer term.
Kui tööstus võtab kasutusele tööstusheidete direktiivi [41] kohased parimad võimalikud tehnikad, toob see kaasa enam kui 50000 liidu suure tööstuskäitise paremad ressursikasutusharjumused ja vähenenud heitkogused, mis omakorda annab suure panuse innovatiivsete tootmismeetodite arengu stimuleerimisse, mis pikaajalises perspektiivis muudab majanduse keskkonnahoidlikuks ja vähendab tööstuse kulusid.
This development can be further encouraged by the implementation of enviromental management systems, such as EMAS [42], by industry.
Tööstus saaks seda muutust veelgi tugevdada keskkonnajuhtimissüsteemide, nt keskkonnajuhtimis- ja -auditeerimissüsteemi (EMAS), [42] rakendamisega.
Some existing policy instruments relating to production and consumption are limited in scope.
Mõned olemasolevad tootmise ja tarbimisega seotud poliitikavahendid on piiratud ulatusega.
There is a need for a framework that gives appropriate signals to producers and consumers to promote resource efficiency and the circular economy.
On vaja raamistikku, mis annaks tootjatele ja tarbijatele ressursitõhususe ja suletud tsükliga majanduse edendamiseks asjakohaseid signaale.
Measures will be taken to further improve the environmental performance of goods and services on the Union market over their whole life cycle including measures to increase the supply of environmentally sustainable products and stimulate a significant shift in consumer demand for such products.
Võetakse meetmeid selleks, et jätkuvalt parandada liidu turul pakutavate kaupade ja teenuste keskkonnatoimet kogu nende olelusringi jooksul, sealhulgas suurendatakse keskkonnahoidlike toodete tarnimist ja stimuleeritakse suuremat üleminekut tarbijanõudluses selliste toodete järele.
This will be achieved using a balanced mix of incentives for consumers and businesses (including SMEs), market-based instruments and regulations to reduce the environmental impacts of their operations and products.
See saavutatakse tasakaalustatud kombinatsiooni abil, milles osalevad tarbijatele ja ettevõtjatele, sealhulgas VKEdele mõeldud stiimulid, turupõhised instrumendid ja eeskirjad, millega vähendatakse tööoperatsioonide ja toodete keskkonnamõju.
Consumers should receive accurate, easy to understand and reliable information about the products they purchase, through clear and coherent labelling, including in relation to environmental claims.
Tarbijad peaksid saama ostetavate toodete kohta selge ja arusaadava märgistuse kaudu täpset, kergesti mõistetavat ja usaldusväärset teavet, sh keskkonnaalaste väidete osas.
Packaging should be optimised to minimise environmental impacts, and resource efficient business models such as product service systems, including leasing of products, should also be supported.
Keskkonnamõju vähendamiseks tuleks muuta pakendid optimaalsemaks, samuti tuleks toetada ressursitõhusaid ärimudeleid, nt tootehooldussüsteeme, kaasa arvatud toodete liisimist.
Existing product legislation such as the Ecodesign and Energy Label Directives [43] and the Ecolabel Regulation [44] will be reviewed with a view to improving the environmental performance and resource efficiency of products throughout their lifecycle, and addressing existing provisions through a more coherent policy and legislative framework for sustainable production and consumption in the Union [45].
Tooteid käsitlevad kehtivad õigusaktid nagu ökodisaini ja energiamärgise direktiiv [43] ning ökomärgise määrus [44] vaadatakse läbi, et parandada toodete keskkonnatoimet ja ressursitõhusust kogu olelusringi vältel ning tegeleda ühtsema poliitika- ja õigusraamistiku abil säästvat tootmist ja tarbimist liidus käsitlevate kehtivate õigusnormidega [45].
This framework supported by lifecycle indicators should address the fragmentation and scope limitations of the existing Sustainable Consumption and Production (SCP) acquis, and identify, and where necessary fill, gaps in policy, incentives and legislation to ensure minimum requirements are in place with regard to the environmental performance of products and services.
Nimetatud õigusraamistik, mida toetaksid olelustsükli näitajad, peaks aitama kõrvaldada säästva tarbimise ja tootmise praegu kehtiva õigustiku puudujääke, mis on seotud killustatusega ja reguleerimisala piiratusega, samuti vajaduse korral puudujääke poliitikas, stiimulites ja õigusaktides, et tagada miinimumnõuded toodete ja teenuste keskkonnanäitajate osas.
Since 80 % of all environmental impacts of a product during its lifecycle originate in its design phase, the Union policy framework should ensure that priority products placed on the Union market are ‘eco-designed’ with a view to optimising resource and material efficiency.
Kuna 80 % toote kogu toote olelusringi keskkonnamõjust tuleneb toote väljatöötamise etapist, tuleks liidu poliitikaraamistikuga tagada, et liidu turule lastavad esmatähtsad tooted on ökodisainitud eesmärgiga optimeerida ressursside ja materjali tõhusat kasutust.
This should include addressing, inter alia, product durability, reparability, re-usability, recyclability, recycled content and product lifespan.
Selle raames tuleks muu hulgas käsitleda toote vastupidavust, parandatavust, taaskasutatavust, ringlussevõtu võimalust, ringlussevõetavat sisu ja toote olelusringi.
Products should be sustainably sourced and designed for re-use and recycling.
Tooted tuleks toota säästvaid allikaid kasutades ning nad peaksid olema ette nähtud taaskasutuseks või täielikult ringlussevõetavad.
Those requirements will have to be implementable and enforceable.
Kõnealused nõuded peavad olema rakendatavad ja täitmisele pööratavad.
Efforts will be stepped up at Union and national level to remove barriers to eco-innovation [46], and to unlock the full potential of Europe’s eco-industries, thereby generating benefits for green jobs and growth.
Tuleb tõhustada jõupingutusi liidu ja liikmesriikide tasandil, et kõrvaldada tõkked ökoinnovatsiooni teelt [46] ja vabastada Euroopa ökotööstuse täispotentsiaal ning tuua sellega kasu roheliste töökohtade loomisele ja majanduskasvule.
To set a framework for action to improve resource efficiency aspects beyond GHG emissions and energy, targets for reducing the overall lifecycle environmental impact of consumption will be set, in particular in the food, housing and mobility sectors [47].
Selleks et luua raamistik tegevusele, millega parandatakse muid ressursitõhususe aspekte peale kasvuhoonegaaside heite ja energiakasutuse, kehtestatakse eesmärgid tarbimise kogu olelusringi hõlmava üldise keskkonnamõju vähendamiseks eelkõige toidu- ja elamusektoris ning liikuvuse valdkonnas [47].
Taken together, those sectors are responsible for almost 80 % of the environmental impacts of consumption.
Need sektorid üheskoos vastutavad peaaegu 80 % tarbimise keskkonnamõju eest.
Indicators and targets for land, water, material and carbon footprints as well as their role within the European Semester should also be considered in this regard.
Sellega seoses tuleks arvesse võtta ka maa, vee, materjalide ja CO2-jalajäljega seotud näitajaid ja eesmärke ning nende rolli Euroopa poolaastas.
The Rio + 20 outcome recognised the need to significantly reduce post-harvest and other food losses and waste throughout the food supply chain.
Rio+20 lõppdokumendis tunnistati vajadust tugevalt vähendada saagikoristusjärgset ja muud toidukadu ja raiskamist kogu toidutarneahelas.
The Commission should present a comprehensive strategy to combat unnecessary food waste and work with Member States in the fight against excessive food waste generation.
Komisjon peaks esitama põhjaliku strateegia, kuidas võidelda toidu tarbetu raiskamisega, ja tegema aktiivset koostööd liikmesriikidega võitluses massilise jäätmetekke vastu.
Measures to increase composting and anaerobic digestion of discarded food, as appropriate, would be helpful in this regard.
Selles suhtes oleks kasu vastavalt vajadusele nii kompostimise suurendamisest kui ka äravisatud toidu anaeroobsest kääritamisest.
In addition to mandatory green public procurement requirements for certain product categories [48], most Member States have adopted voluntary action plans and many have set targets for specific product groups.
Lisaks kohustuslikele keskkonnahoidlike riigihangete nõuetele teatavate tootekategooriate puhul [48] on liikmesriigid vastu võtnud vabatahtlikud tegevuskavad ja paljud on teatavate tooterühmade suhtes kehtestanud eesmärgid.
There is, however, considerable scope for administrations at all levels to further reduce their environmental impact through their purchasing decisions.
Siiski on kõikide tasandite avaliku halduse asutustel veel palju võimalusi vähendada oma keskkonnamõju ostuotsuste kaudu.
Member States and regions should take further steps to reach the target of applying green procurement criteria to at least 50 % of public tenders.
Liikmesriigid ja piirkonnad peaksid võtma edasisi meetmeid, et jõuda sihtmärgini kohaldada keskkonnahoidlike riigihangete kriteeriume vähemalt 50 % hangete puhul.
The Commission will consider proposing sector-specific legislation to set mandatory green public procurement requirements for additional product categories and the scope for periodic monitoring of Member States’ progress on the basis of adequate Member State data, while having regard for the need to minimise the level of administrative burden.
Komisjon kaalub võimalust teha ettepanekuid uute sektorispetsiifiliste õigusaktide vastuvõtmiseks, et kehtestada kohustuslikud keskkonnahoidlike riigihangete nõuded täiendavate tootekategooriate suhtes ja reguleerimisala liikmesriikide edusammude korrapäraseks kontrollimiseks liikmesriikide asjakohaste andmete alusel, võttes samas arvesse vajadust vähendada halduskoormuse taset.
Voluntary green purchaser networks should be developed.
Tuleks arendada keskkonnahoidlike tellijate vabatahtlikke võrgustikke.
There is also considerable potential for improving waste prevention and management in the Union to make better use of resources, open up new markets, create new jobs and reduce dependence on imports of raw materials, while having lower impacts on the environment [49].
Samuti on tohutult võimalusi parandada jäätmetekke vältimist ja jäätmekäitlust liidus, et paremini kasutada ressursse, avada uusi turge, luua uusi töökohti ja vähendada sõltuvust tooraine impordist, vähendades samal ajal keskkonnamõju [49].
Each year in the Union, 2,7 billion tonnes of waste are produced, of which 98 million tonnes (4 %) are hazardous.
Igal aastal toodetakse liidus 2,7 miljardit tonni jäätmeid, millest 98 miljonit tonni (4 %) on ohtlikud jäätmed.
In 2011, per capita municipal waste generation averaged 503 kg throughout the Union, but ranges from 298 to 718 kg across individual Member States.
Aastal 2011 tekitati kogu liidus olmejäätmeid 503 kg inimese kohta, kuid liikmesriigiti olid need kogused 298 kuni 718 kg.