natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Therefore, the classification of a particular entity depends entirely on the nature of its activities.
Seepärast sõltub teatava üksuse liigitus täielikult selle tegevuse laadist.
This general principle has three important consequences, which are described below.
Sel üldpõhimõttel on kaks väga olulist tagajärge, mida kirjeldatakse järgnevalt.
First, the status of an entity under a specific national law is immaterial.
Esiteks on üksuse staatus konkreetse riigi õiguse järgi ebaoluline.
This means that its legal and organisational form is irrelevant.
See tähendab, et selle juriidiline ja organisatsiooniline vorm ei ole olulised.
Therefore, even an entity which is classified as an association or a sports club under national law may nevertheless be regarded as an undertaking for the purposes of Article 107(1).
Seepärast võib isegi üksust, mis on riikliku õiguse alusel liigitatud ühinguks või spordiklubiks, pidada sellegipoolest ettevõtjaks artikli 107 lõike 1 tähenduses.
The only relevant criterion is whether or not the entity concerned carries on an economic activity.
Ainus oluline kriteerium on see, kas asjaomane üksus tegeleb majandustegevusega või mitte.
Second, the application of the state aid rules does not depend on whether the entity is set up to generate profits, since non-profit entities can also offer goods and services on the market [41].
Teiseks ei sõltu riigiabi eeskirjade kohaldamine sellest, kas üksus on asutatud kasumi teenimiseks, kuna mittetulunduslikud üksused võivad samuti pakkuda turul kaupu ja teenuseid [41].
Third, the classification of an entity as an undertaking is always relative to a specific activity.
Kolmandaks on üksuse liigitamine ettevõtjaks alati seotud konkreetse tegevusega.
An entity that carries on both economic and non-economic activities is regarded as an undertaking only with regard to the former type of activity.
Üksust, kes tegeleb nii majandus- kui ka mittemajandustegevusega, peetakse ettevõtjaks üksnes esimest liiki tegevusega seoses.
An economic activity is any activity consisting of offering goods and services on a market.
Majandustegevus on iga tegevus, mis koosneb kaupade või teenuste pakkumisest turul.
In this respect, the Commission considers that the characteristics and aspects referred to in paragraph 97 indicated by Italy and the 78 interested parties, which even by their own admission are not present in all cases, cannot per se exclude the economic nature of the activities involved.
Sellega seoses leiab komisjon, et punktis 97 osutatud omadused ja aspektid, mida Itaalia ja 78 huvitatud isikut nimetasid ning mis isegi nende endi sõnul ei esine kõikidel juhtudel, ei saa per se välistada asjaomaste tegevuste majanduslikku laadi.
As already explained, according to Article 7(2a) of Decree Law No 203/2005, as amended by Decree Law No 223/2006 (now repealed), the activities listed in Article 7(1)(i) of the ICI law could be of a commercial nature, provided that they were not exclusively commercial in nature.
Nagu on juba selgitatud, võivad dekreetseaduse nr 203/2005 artikli 7 lõike 2a, mida on muudetud dekreetseadusega nr 223/2006 (nüüdseks tühistatud), kohaselt ICI seaduse artikli 7 lõike 1 punktis i loetletud tegevused olla ärilised, eeldusel et need ei ole laadilt eranditult ärilised.
The Circular of 29 January 2009 had drawn up a number of criteria for each of the activities listed in Article 7(1)(i), in order to establish when each of them must be considered non-exclusively commercial in nature.
29. jaanuari 2009. aasta ringkiri sisaldas mitut kriteeriumi artikli 7 lõike 1 punktis i loetletud iga tegevuse kohta, et teha kindlaks, millal saab igat neist pidada mittetäielikult ärilist laadi tegevuseks.
If the conditions indicated in the Circular were fulfilled, the non-commercial entities were exempted from ICI, even when the activities they carried on also included economic aspects.
Kui ringkirjas osutatud tingimused olid täidetud, vabastati üksused ICI-st, isegi kui nende tegevused sisaldasid ka majanduslikke aspekte.
Indeed, as already stated in the decision initiating the procedure, in the health sector the main requirement was that the non-commercial entities had concluded an agreement or a contract with the public authorities.
Tõepoolest, nagu on juba märgitud menetluse algatamise otsuses, on tervishoiusektoris põhinõue see, et mitteärilised üksused oleksid sõlminud riigiasutustega kokkuleppe või lepingu.
It is clear that this condition cannot per se exclude the economic nature of the activities concerned.
On selge, et see tingimus ei saa per se välistada asjaomaste tegevuste majanduslikkust.
Similarly, as regards education, the school had to comply with teaching standards, be accessible to disabled pupils, apply collective working agreements and a non-discriminatory enrolment policy and reinvest profits in the educational activity.
Sarnaselt pidi hariduse valdkonnas kool järgima õppestandardeid, võtma vastu puudega õpilasi, kohaldama kollektiivlepinguid ja mittediskrimineerivat vastuvõtupoliitikat ning reinvesteerima kasumi haridustegevusse.
Again, these requirements do not exclude the economic nature of the educational activities carried on in this way.
Jällegi ei välista need nõuded sel viisil teostatud haridustegevuse majanduslikku laadi.
As regards cinemas, they were required to show films of cultural interest or with a quality certificate or films for children.
Kinodelt nõuti, et need näitaksid kultuurilist huvi pakkuvaid või kvaliteedisertifikaadiga või lastefilme.
As regards accommodation services, the requirement was that these should not be open to the public at large but to predefined categories and that the service was not provided all year round.
Majutusteenustega seoses nõuti, et need ei tohiks olla avatud üldsusele, vaid üksnes eelnevalt määratletud kategooriatele ning et teenust ei osutataks aastaringselt.
The service supplier also had to apply prices significantly lower than market prices and the structure could not operate as a normal hotel.
Teenuse osutaja pidi küsima lisaks hinda, mis oli turuhinnast oluliselt madalam, ning struktuur ei tohtinud toimida tavahotellina.
Once again, these conditions do not rule out the economic nature of the activities concerned.
Jällegi ei välista need tingimused asjakohaste tegevuste majanduslikkust.
The Commission also observes that, even if in most cases the activities are carried on in the public interest, this element alone does not per se rule out the economic nature of such activities.
Komisjon täheldab lisaks, et isegi kui enamikel juhtudel teostatakse tegevusi avalikes huvides, ei välista see element üksi per se selliste tegevuste majanduslikkust.
In any case, even if an activity has a social aim, this alone is not enough to preclude it from being classified as an economic activity.
Igal juhul ei piisa sellest üksi tegevuse majandustegevuseks liigitamise välistamiseks isegi juhul, kui tegevus teenib sotsiaalset eesmärki.
Furthermore, non-commercial entities may indeed have a reduced tax-paying capacity, but this does not imply the absence of any economic activity.
Peale selle võib mitteärilistel üksustel olla tõepoolest väiksem maksumaksmisvõime, kuid see ei tähenda majandustegevuse puudumist.
This factor is of no relevance to a real estate tax that is based on the possession of real estate and takes no account of other elements of tax-paying capacity.
See tegur ei ole oluline kinnisvaramaksu korral, mis põhineb kinnisvara omamisel ja ei võta arvesse maksumaksmisvõime muid elemente.
In the light of the above, given that the 2005 Law itself also allowed the ICI exemption for activities of a commercial nature and that the criteria laid down in the Circular and the information provided by Italy are not sufficient to rule out the economic nature of the activities performed, the Commission considers that the non-commercial entities at issue must be classified as undertakings, as far as those activities are concerned.
Eespool kirjeldatu alusel ning arvestades, et 2005. aasta seadus lubas samuti vabastada ICI-st ärilist laadi tegevuse ning et ringkirjas sätestatud tingimused ning Itaalia esitatud teave ei ole piisav teostatud tegevuste majanduslikkuse välistamiseks, leiab komisjon, et kõnealused mitteärilised üksused tuleb liigitada vähemalt selliste tegevustega seoses ettevõtjateks.
The same holds true for the non-commercial entities under Article 149(4) TUIR, which are effectively allowed to carry on economic activities.
Sama kehtib tulumaksuseaduse artikli 149 lõike 4 kohaste mitteäriliste üksuste suhtes, kellel lubatakse tegelikult tegeleda majandustegevusega.
This latter conclusion is not contested by the Italian authorities.
Viimast järeldust ei ole Itaalia ametivõimud vaidlustanud.
In any event, in line with the case law of the Court of Justice [42], the Commission considers that, in order to classify a scheme as state aid, it is not necessary to demonstrate that all individual aid granted under that scheme qualifies as state aid under Article 107(1) of the Treaty.
Igal juhul ning kooskõlas Euroopa Kohtu praktikaga [42] leiab komisjon, et abikava riigiabiks liigitamiseks ei ole vaja tõendada, et kava alusel antud iga individuaalne abi on riigiabi vastavalt aluslepingu artikli 107 lõikele 1.
In order to conclude that a scheme contains aid elements within the meaning of Article 107(1), it is sufficient for situations to arise during its implementation that constitute aid.
Järeldamaks, et abikava sisaldab riigiabi artikli 107 lõike 1 tähenduses, piisab sellest, et selle rakendamisel tekkivad olukorrad on riigiabi.
Hence, mutatis mutandis, in the context of this Decision it is not necessary to consider the nature of all the individual activities listed in Article 7(1)(i) of Legislative Decree No 504/92.
Seega, mutatis mutandis, ei ole käesoleva otsuse kontekstis vaja arvesse võtta kõikide seadusandliku dekreedi nr 504/92 artikli 7 lõike 1 punktis i loetletud üksiktegevuste laadi.
As already indicated in paragraph 104, the Commission has in fact established that some of the individual applications of the contested aid scheme involved undertakings.
Nagu on juba märgitud punktis 104, on komisjon teinud faktiliselt kindlaks, et teatavad vaidlustatud abikava individuaalsed rakendamised hõlmasid ettevõtjaid.
In the light of the above, the Commission concludes that there is no reason to depart from the position taken in the decision initiating the procedure: the scheme in question also includes economic activities.
Eespool kirjeldatut silmas pidades järeldab komisjon, et ei ole põhjust muuta menetluse algatamise otsuses võetud seisukohta: kõnealune abikava hõlmab ka majandustegevusi.
The specific features of at least some of the activities are such that the Commission can classify them as economic activities.
Vähemalt mõne tegevuse eriomadused on sellised, mis võimaldavad komisjonil liigitada selle majandustegevuseks.
Since the recipients of the measures in question may perform economic activities, it is therefore possible to classify them as undertakings as far as those activities are concerned.
Kuna kõnealuse meetme kasutajad võivad tegeleda majandustegevusega, on seega võimalik liigitada nad ettevõtjateks vähemalt sellise tegevusega seoses.
The ICI exemption
ICI-st vabastamine
In this section, the Commission will examine whether the ICI exemption granted to non-commercial entities, pursuant to Article 7(1)(i) of Legislative Decree No 504/92, in the version in force prior to the amendments introduced by Decree Law No 1/2012, was financed by the State or through state resources; granted a selective advantage, and was furthermore justified by the logic of the Italian taxation system; affected trade between Member States and distorted or threatened to distort competition.
Käesolevas jaos uurib komisjon, kas mitteärilistele üksustele seadusandliku dekreedi nr 504/92 artikli 7 lõike 1 punkti i alusel (nagu see oli jõus enne dekreetseadusega nr 1/2012 kehtestatud muudatusi) antud vabastust ICI-st rahastas riik või rahastati riigivahendite kaudu, kas sellega anti valikuline eelis ning kas see oli põhjendatud Itaalia maksusüsteemi loogika alusel ning kas see mõjutas liikmesriikidevahelist kaubandust või moonutas või ohustas moonutada konkurentsi.
The measure involved the use of state resources and involved foregoing tax revenue for the amount corresponding to the reduced tax liability.
Meede sisaldas riigi vahendite kasutamist ja maksutulust loobumist ulatuses, mis vastas maksusoodustusele.
A loss of tax revenue is effectively equivalent to consumption of state resources in the form of fiscal expenditure.
Maksutulu kaotamine on tegelikkuses võrdne riigi vahendite kasutamisega fiskaalkulu vormis.
By allowing entities, which could be classified as undertakings, to reduce their tax burden through exemptions, the Italian authorities were foregoing revenue to which they would have been entitled in the absence of the tax exemption.
Lubades üksustel, mida võib liigitada ettevõtjateks, vähendada oma maksukoormust maksuvabastuste kaudu, loobusid Itaalia ametivõimud tulust, mida neil oleks ilma maksuvabastuseta olnud õigus saada.
For these reasons, the Commission finds that the measure at issue caused a loss of state resources since it provided for a tax exemption.
Nendel põhjustel leiab komisjon, et kõnealune meede põhjustas riigi vahendite kaotamist, kuna sellega anti maksuvabastust.
According to the case law, the concept of aid embraces not only positive benefits, but also measures which in various forms mitigate the charges which are normally included in the budget of an undertaking [43].
Kohtupraktika kohaselt hõlmab abi mõiste lisaks kasudele ka meetmeid, mis eri viisidel vähendavad tasusid, mida ettevõtja eelarve tavaliselt sisaldab [43].
Therefore, since the ICI tax exemption reduced the charges normally included in the operating costs of any undertaking owning real estate in Italy, it gave the entities concerned an economic advantage in comparison with other undertakings that were not entitled to these tax advantages.
Kuna ICI-st vabastamisega vähendati tasusid, mis tavaliselt kuuluvad Itaalias kinnisvara omava ettevõtja tegevuskuludesse, anti seega asjakohastele üksustele majanduslik eelis, võrreldes teiste ettevõtjatega, kellel ei olnud õigust sellistele maksusoodustustele.
To constitute state aid, a measure must be selective [44], in the sense that it must favour certain undertakings or the production of certain goods.
Selleks et olla riigiabi, peab meede olema valikuline [44], mis tähendab, et see peab soosima teatavaid ettevõtjaid või teatavate kaupade tootmist.
According to established case law [45], in order to classify a domestic tax measure as ‘selective’, first, it is generally necessary to identify and examine the common or ‘normal’ tax system applicable in the Member State concerned.
Kehtestatud kohtupraktika alusel [45] on riigisisese maksumeetme valikuliseks liigitamiseks vaja üldiselt esmalt kindlaks teha asjaomases liikmesriigis kohaldatav tavaline maksusüsteem ja seda uurida.
Second, it is in relation to this common or ‘normal’ tax system that it is necessary to establish whether any tax advantage granted by the measure at issue is selective.
Teiseks tuleb sellise tavalise või normaalse maksusüsteemi alusel kindlaks teha, kas kõnealuse meetmega antud maksusoodustus on valikuline.
This must be done by demonstrating that the measure departs from that common system as it differentiates between economic operators that, in the light of the objective pursued by that system, are in a comparable factual and legal situation.
Selleks tuleb tõestada, et meede erineb tavasüsteemist, kuna teeb vahet ettevõtjate vahel, kes süsteemi eesmärke arvestades on võrreldavas faktilises ja juriidilises olukorras.
Third, if this departure exists, it is necessary to examine whether it results from the nature or general scheme of the taxation system of which it forms part and could hence be justified by the nature or general scheme of the system.
Kolmandaks, kui selline kõrvalekalle esineb, on vaja uurida, kas see tuleneb maksusüsteemi, mille osa see on, olemusest või üldskeemist ja on seega põhjendatav süsteemi üldskeemi või olemusega.
In this context, it is for the Member State to show that the differentiated tax treatment derives directly from the basic and guiding principles of its tax system [46].
Siinjuures peab liikmesriik tõestama, et diferentseeritud maksustamislahendus tuleneb otseselt riigi maksusüsteemi alus- ja juhtpõhimõtetest [46].
Reference system
Alussüsteem
ICI was an autonomous tax, due annually to the municipalities.
ICI oli sõltumatu maks, mida tuli maksta kord aastas omavalitsusüksusele.
In its decision initiating the procedure, the Commission concluded that the reference system for assessing the ICI exemption was the municipal real estate tax itself.
Menetluse algatamise otsuses järeldas komisjon, et ICI-st vabastamise hindamise alussüsteem on munitsipaalne kinnisvaramaks ise.
Neither Italy nor any of the other interested parties contested this conclusion.
Ei Itaalia ega ükski teine huvitatud isik ei vaidlustanud seda järeldust.
The Commission therefore concludes that there is no reason to review the position taken in the decision initiating the procedure, namely that the reference system is the ICI itself.
Seepärast järeldab komisjon, et menetluse algatamise otsuses võetud seisukohta, et alussüsteem on ICI ise, ei ole põhjust läbi vaadata.
Departure from the reference system
Kõrvalekalle alussüsteemist
Under the ICI legislation, all legal persons in possession of real estate, irrespective of the use made of it, were liable for ICI [47].
ICI-d käsitleva õigusakti kohaselt peavad kõik kinnisvara omavad juriidilised isikud tasuma ICI-d, olenemata sellest, kuidas kinnisvara kasutatakse [47].
Article 7 indicated which categories of real estate were exempted from this tax.
Artiklis 7 oli märgitud, millised kinnisvarakategooriad on sellest maksust vabastatud.
The Commission notes that Article 7(1)(i) of Decree Law No 504/92 departed from the reference system, on the basis of which every person in possession of real estate had to pay the ICI tax, irrespective of the use made of it.
Komisjon märgib, et dekreetseaduse nr 504/92 artikli 7 lõike 1 punkt i kaldus kõrvale alussüsteemist, mille alusel pidi iga kinnisvara omav isik maksma ICI-d, olenemata sellest, kuidas kinnisvara kasutati.
As demonstrated above, the non-commercial entities in question could perform activities of a commercial nature, like any other undertaking that performed similar economic activities.
Nagu on tõestatud eespool, võisid kõnealused mitteärilised üksused teostada ärilisi tegevusi sarnaselt teiste ettevõtjatega, kes tegelesid sarnase majandustegevusega.
In view of the objective pursued by the ICI tax system - i.e. taxation of the possession of real estate by the municipalities - non-commercial entities were therefore in a comparable legal and factual situation to the undertakings liable for ICI.
Arvestades ICI maksusüsteemi eesmärke, st kinnisvara omamise maksustamist omavalitsusüksuse poolt, olid mitteärilised üksused seega juriidilises ja faktilises olukorras, mis oli võrreldav ICI-d maksma kohustatud ettevõtjate omaga.
For instance, according to the conditions laid down in the Circular, cinemas that were managed by non-commercial entities on a non-exclusively commercial basis were entitled to the ICI exemption.
Näiteks oli vastavalt ringkirjas sätestatud tingimustele kinodel, mida juhtisid mitteärilised üksused mittetäielikult ärilisel alusel, õigus saada ICI-st vabastust.
These services, offered on the market on a structured basis and against remuneration, none the less constitute economic activities.
Need teenused, mida osutatakse turul struktureeritud viisil ja tasu eest, on igal juhul majandustegevus.
It is undisputed that, in cases where the activities listed in Article 7(1)(i) were performed by non-commercial entities, these entities benefited from the ICI exemption for the property in which these activities were performed, provided that the minimum requirements of the Circular were met.
Ei saa vaidlustada asjaolu, et juhul kui artikli 7 lõike 1 punktis i loetletud tegevusi teostasid mitteärilised üksused, said need üksused kinnisvara, milles selliseid tegevusi teostati, ICI-st vabastamise korral kasu, eeldusel et ringkirja minimaalsed tingimused olid täidetud.
Commercial entities did not enjoy the same tax exemption, even if they performed the same activities and met the conditions of the Circular regarding the nature of the films.
Äriüksused ei saanud sama maksuvabastust, isegi kui nad tegid samu tegevusi ja vastasid ringkirjas sätestatud filmide liigi tingimustele.
The Commission accordingly concludes that the ICI exemption under Article (1)(i), in the version in force before the amendments introduced by Decree Law No 1/2012, departed from the reference system and constituted a selective measure within the meaning of the case law.
Sellest tulenevalt järeldab komisjon, et artikli 7 lõike 1 punkti i alusel antud vabastus ICI-st enne dekreetseadusega nr 1/2012 kehtestatud muudatusi kaldus kõrvale alussüsteemist ja see kujutas endast valikulist meedet kohtupraktika tähenduses.
Justification by the nature and general scheme of the tax system
Põhjendamine maksusüsteemi olemuse ja üldskeemi alusel
Since the Commission considers that the tax exemption at issue is selective, it will have to determine, in accordance with the case law of the Court of Justice, whether this exemption is justified by the nature and general scheme of the system of which it forms part.
Kuna komisjon leiab, et kõnealune maksuvabastus on valikuline, peab ta kooskõlas Euroopa Kohtu praktikaga otsustama, kas see vabastus on põhjendatud süsteemi, mille osa see on, olemuse ja üldskeemi alusel.
A measure that departs from the application of the general tax system may be justified by the nature and general scheme of the tax system if the Member State concerned can show that the measure results directly from the basic or guiding principles of its tax system.
Meede, mis kaldub kõrvale üldise maksusüsteemi kohaldamisest, võib olla põhjendatud maksusüsteemi olemuse ja üldskeemi alusel, kui asjakohane liikmesriik suudab tõendada, et meede tuleneb otseselt riigi maksusüsteemi alus- või juhtpõhimõtetest.
The Italian authorities, supported by the 78 interested parties, consider that the ICI exemption represents the application of the guiding principles of the Italian tax system.
Itaalia ametivõimud, keda toetasid 78 huvitatud isikut, leiavad, et ICI-st vabastamine esindab Itaalia maksusüsteemi juhtpõhimõtete kohaldamist.
According to them, differentiated treatment of activities which have a high social value and are provided in the public interest is in keeping with the logic of the taxation system.
Nende sõnul järgib suure sotsiaalse väärtusega ning avalikku huvi teenivate tegevuste diferentseeritud kohtlemine maksusüsteemi loogikat.
These activities are inspired by the solidarity principle, which is a fundamental principle of both domestic and Union law.
Selline tegevus lähtub solidaarsuse põhimõttest, mis on nii riikliku kui ka liidu õiguse aluspõhimõte.
In addition, the non-commercial entities concerned share specific social functions with the State.
Lisaks on asjaomastel mitteärilistel üksustel riigiga ühised sotsiaalsed erifunktsioonid.
In this regard, the Commission finds that the Italian authorities have not demonstrated that the measure at issue results directly from the basic or guiding principles of the Italian taxation system.
Selles küsimuses leiab komisjon, et Itaalia ametivõimud ei ole tõestanud, et kõnealune meede tuleneb otseselt Itaalia maksusüsteemi alus- või juhtpõhimõtetest.
The Articles of the Italian Constitution invoked by Italy do not actually refer to any guiding principle of the Italian tax system but merely to general principles of social solidarity.
Itaalia põhiseaduse artiklid, millele Itaalia viitas, ei osuta tegelikult ühelegi Itaalia maksusüsteemi juhtpõhimõttele, vaid üksnes sotsiaalse solidaarsuse üldpõhimõtetele.