natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Article 38(2) to (5)
Artikli 38 lõiked 2–5
Article 30(1)
Artikkel 30 lõige 1
Article 37(1)
Artikkel 37 lõige 1
Article 30(2) to (4)
Artikli 30 lõiked 2–4
Article 30(5) and (6)
Artikli 30 lõiked 5 ja 6
Article 37(3) and (4)
Artikli 37 lõiked 3 ja 4
Article 40(3), first sentence
Artikli 40 lõike 3 esimene lause
Article 40(3), second sentence
Artikli 40 lõike 3 teine lause
Article 32(7), first subparagraph
Artikli 32 lõike 7 esimene lõik
Article 40(6)(a)
Artikli 40 lõike 6 punkt a
Article 40(6)(b)
Artikli 40 lõike 6 punkt b
Article 32(7), second subparagraph
Artikli 32 lõike 7 teine lõik
Article 40(6), second subparagraph
Artikli 40 lõike 6 teine lõik
Article 34(1) and (2)(a)
Artikli 34 lõige 1 ja lõike 2 punkt a
Article 42(1) and (2)(a)
Artikli 42 lõige 1 ja lõike 2 punkt a
Article 34(2)(b)
Artikli 34 lõike 2 punkt b
Article 34(2)(c)
Artikli 34 lõike 2 punkt c
Article 34(3)(a)
Artikli 34 lõike 3 punkt a
Article 34(3)(b)
Artikli 34 lõike 3 punkt b
Article 43(1)(a)
Artikli 43 lõike 1 punkt a
Article 43(1)(b)
Artikli 43 lõike 1 punkt b
Article 35(2) and (3)(a) to (f)
Artikli 35 lõige 2 ja lõike 3 punktid a–f
Article 43(3)
Artikli 43 lõige 3
Article 36(1) to (2)(c)
Artikli 36 lõige 1 kuni lõike 2 punkt c
Article 39(1) to (2)(c)
Artikli 39 lõige 1 kuni lõike 2 punkt c
Article 36(2)(d)
Artikli 36 lõike 2 punkt d
Article 36(4) to (6)
Artikli 36 lõiked 4–6
Article 39(4) to (6)
Artikli 39 lõiked 4–6
Article 36(7)
Artikli 36 lõige 7
Article 46(1)(a)(i)
Artikli 46 lõike 1 punkti a alapunkt i
Article 39(1)(a)(i) and (ii)
Artikli 39 lõike 1 punkti a alapunktid i ja ii
Article 46(1)(a)(ii) and (iii)
Artikli 46 lõike 1 punkti a alapunktid ii ja iii
Article 39(1)(a)(iii)
Artikli 39 lõike 1 punkti a alapunkt iii
Article 39(1)(b)
Artikli 39 lõike 1 punkt b
Article 46(1)(b)
Artikli 46 lõike 1 punkt b
Article 39(1)(c) and (d)
Artikli 39 lõike 1 punktid c ja d
Article 39(1)(e)
Artikli 39 lõike 1 punkt e
Article 46(1)(c)
Artikli 46 lõike 1 punkt c
Article 46(4), second and third subparagraphs
Artikli 46 lõike 4 teine ja kolmas lõik
Article 46(5) to (9)
Artikli 46 lõiked 5–9
Article 46(10)
Artikli 46 lõige 10
Article 41(11)
Artikli 41 lõige 11
Article 43, first subparagraph
Artikli 43 esimene lõik
Article 43, second and third subparagraphs
Artikli 43 teine ja kolmas lõik
Article 52, first subparagraph
Artikli 52 esimene lõik
Article 52, second subparagraph
Artikli 52 teine lõik
The European Council, at its meeting of 4 November 2004, adopted The Hague Programme, which set the objectives to be implemented in the area of freedom, security and justice in the period 2005-10.
Euroopa Ülemkogu võttis oma 4. novembri 2004. aasta kohtumisel vastu Haagi programmi, milles seati vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneval alal rakendatavad eesmärgid aastateks 2005 – 2010.
In this respect, The Hague Programme invited the European Commission to conclude the evaluation of the first-phase legal instruments and to submit the second-phase instruments and measures to the European Parliament and to the Council.
Seepärast kutsuti Haagi programmis Euroopa Komisjoni üles lõpetama esimese etapi õigusaktide hindamine ning esitama teise etapi õigusaktid ja meetmed Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
The best interests of the child should be a primary consideration of Member States when applying this Directive, in accordance with the Charter of Fundamental Rights of the European Union (the Charter) and the 1989 United Nations Convention on the Rights of the Child.
Käesoleva direktiivi kohaldamisel on liikmesriikide esmaseks kohuseks lähtuda kooskõlas Euroopa Liidu põhiõiguste harta („harta”) ja ÜRO 1989. aasta lapse õiguste konventsiooniga lapse parimatest huvidest.
In assessing the best interest of the child, Member States should in particular take due account of the minor’s well-being and social development, including his or her background.
Lapse parimate huvide hindamisel peaksid liikmesriigid võtma eelkõige nõuetekohaselt arvesse alaealise heaolu ja sotsiaalse arengut, sealhulgas tema tausta.
In order to ensure the correct application of the safe country concepts based on up-to-date information, Member States should conduct regular reviews of the situation in those countries based on a range of sources of information, including in particular information from other Member States, EASO, UNHCR, the Council of Europe and other relevant international organisations.
Selleks et tagada ajakohasel teabel põhinevate turvalise riigi mõistete nõuetekohane kohaldamine, peaksid liikmesriigid korrapäraselt hindama olukorda nendes riikides erinevate teabeallikate põhjal, sealhulgas eelkõige teistelt liikmesriikidelt, EASO-lt, ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ametilt, Euroopa Nõukogult ja muudelt asjakohastelt rahvusvahelistelt organisatsioonidelt saadud teabe põhjal.
When Member States become aware of a significant change in the human rights situation in a country designated by them as safe, they should ensure that a review of that situation is conducted as soon as possible and, where necessary, review the designation of that country as safe.
Kui liikmesriigid saavad teada, et riigis, mida nad peavad turvaliseks, on inimõiguste olukord oluliselt muutunud, peaksid nad tagama võimalikult kiiresti selle olukorra hindamise läbiviimise ning vajaduse korral vaatama läbi otsuse riigi turvaliseks nimetamise kohta.
Member States shall bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Articles 1 to 30, Article 31(1), (2) and (6) to (9), Articles 32 to 46, Articles 49 and 50 and Annex I by 20 July 2015 at the latest.
Liikmesriigid jõustavad artiklite 1 kuni 30, artikli 31 lõigete 1, 2 ja 6 kuni 9, artiklite 32 kuni 46, artiklite 49 ja 50 ning I lisa järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 20. juuliks 2015.
Member States shall bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Article 31(3), (4) and (5) by 20 July 2018.
Liikmesriigid jõustavad artikli 31 lõigete 3, 4 ja 5 järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 20. juuliks 2018.
Directive 2013/33/EU of the European Parliament and of the Council
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2013/33/EL,
laying down standards for the reception of applicants for international protection (recast)
millega sätestatakse rahvusvahelise kaitse taotlejate vastuvõtu nõuded (uuesti sõnastatud)
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 78(2)(f) thereof,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 78 lõike 2 punkti f,
A number of substantive changes are to be made to Council Directive 2003/9/EC of 27 January 2003 laying down minimum standards for the reception of asylum seekers [4].
Nõukogu 27. jaanuari 2003. aasta direktiivi 2003/9/EÜ, millega sätestatakse varjupaigataotlejate vastuvõtu miinimumnõuded, [4] tuleb teha mitmeid olulisi muudatusi.
In the interests of clarity, that Directive should be recast.
Selguse huvides tuleks nimetatud direktiiv uuesti sõnastada.
Such a policy should be governed by the principle of solidarity and fair sharing of responsibility, including its financial implications, between the Member States.
See poliitika peaks juhinduma solidaarsuse ja vastutuse, sealhulgas selle rahalise mõju õiglase jagamise põhimõttest liikmesriikide vahel.
At its special meeting in Tampere on 15 and 16 October 1999, the European Council agreed to work towards establishing a Common European Asylum System, based on the full and inclusive application of the Geneva Convention Relating to the Status of Refugees of 28 July 1951, as supplemented by the New York Protocol of 31 January 1967 (‘the Geneva Convention’), thus affirming the principle of non-refoulement.
Oma erakorralisel kohtumisel Tamperes 15. ja 16. oktoobril 1999 otsustas Euroopa Ülemkogu püüelda sellise Euroopa ühise varjupaigasüsteemi loomise poole, mis põhineb pagulasseisundit käsitleva 28. juuli 1951. aasta Genfi konventsiooni, mida on täiendatud 31. jaanuari 1967. aasta New Yorgi protokolliga („Genfi konventsioon”), täielikul kohaldamisel, kinnitades sellega tagasi- ja väljasaatmise lubamatuse põhimõtte järgimist.
The first phase of a Common European Asylum System was achieved through the adoption of relevant legal instruments, including Directive 2003/9/EC, provided for in the Treaties.
Euroopa ühise varjupaigasüsteemi loomise esimene etapp viidi lõpule aluslepingutega ettenähtud asjaomaste õigusaktide vastuvõtmise teel, mille raames võeti vastu ka direktiiv 2003/9/EÜ.
The European Council, at its meeting of 10-11 December 2009, adopted the Stockholm Programme, which reiterated the commitment to the objective of establishing by 2012 a common area of protection and solidarity based on a common asylum procedure and a uniform status for those granted international protection based on high protection standards and fair and effective procedures.
Ülemkogu võttis oma 10.–11. detsembri 2009. aasta kohtumisel vastu Stockholmi programmi, milles kinnitati veel kord pühendumust kohustusele luua 2012. aastaks kaitse ja solidaarsuse ühine ala, mis põhineb ühisel varjupaigamenetlusel ja rahvusvahelise kaitse saanud isikute ühesugusel seisundil ning mille aluseks oleksid ranged kaitsenõuded ning õiglased ja tõhusad menetlused.
The Stockholm Programme further provides that it is crucial that individuals, regardless of the Member State in which their application for international protection is made, are offered an equivalent level of treatment as regards reception conditions.
Samuti nähakse Stockholmi programmiga ette, et on äärmiselt oluline kohaldada isikutele samaväärseid vastuvõtutingimusi, olenemata sellest, millises liikmesriigis nad rahvusvahelise kaitse taotluse esitavad.
The resources of the European Refugee Fund and of the European Asylum Support Office should be mobilised to provide adequate support to Member States’ efforts in implementing the standards set in the second phase of the Common European Asylum System, in particular to those Member States which are faced with specific and disproportionate pressures on their asylum systems, due in particular to their geographical or demographic situation.
Kasutada tuleks Euroopa Pagulasfondi ja Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiameti vahendeid, et piisavalt toetada liikmesriikide jõupingutusi Euroopa ühise varjupaigasüsteemi teises etapis kehtestatud nõuete rakendamisel, eelkõige nende liikmesriikide jõupingutusi, kelle varjupaigasüsteem on eelkõige riigi geograafilise asendi või demograafilise olukorra tõttu sattunud erilise ja ebaproportsionaalse surve alla.
In the light of the results of the evaluations undertaken of the implementation of the first-phase instruments, it is appropriate, at this stage, to confirm the principles underlying Directive 2003/9/EC with a view to ensuring improved reception conditions for applicants for international protection (‘applicants’).
Pidades silmas esimese etapi õigusaktide rakendamise hindamise tulemusi, on praeguses etapis asjakohane kinnitada direktiivi 2003/9/EÜ aluspõhimõtteid, et tagada rahvusvahelise kaitse taotlejate („taotlejad”) vastuvõtutingimuste parandamine.
In order to ensure equal treatment of applicants throughout the Union, this Directive should apply during all stages and types of procedures concerning applications for international protection, in all locations and facilities hosting applicants and for as long as they are allowed to remain on the territory of the Member States as applicants.
Taotlejate võrdse kohtlemise tagamiseks kogu liidus peaks direktiivi kohaldama rahvusvahelise kaitse taotluste menetluste kõikide etappide ja liikide suhtes, kõikides taotlejaid vastuvõtvates kohtades ja asutustes ning niikaua kuni taotlejatel on lubatud viibida asjaomase liikmesriigi territooriumil taotlejana.
In applying this Directive, Member States should seek to ensure full compliance with the principles of the best interests of the child and of family unity, in accordance with the Charter of Fundamental Rights of the European Union, the 1989 United Nations Convention on the Rights of the Child and the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms respectively.
Liikmesriigid peaksid käesoleva direktiivi kohaldamisel püüdma täielikult tagada lapse parimate huvide ja perekonna ühtsuse põhimõtete täitmise vastavalt Euroopa Liidu põhiõiguste hartale, ÜRO 1989. aasta lapse õiguste konventsioonile ning Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonile.
With respect to the treatment of persons falling within the scope of this Directive, Member States are bound by obligations under instruments of international law to which they are party.
Käesoleva direktiivi reguleerimisalasse kuuluvate isikute kohtlemisel on liikmesriigid seotud kohustustega, mis tulenevad rahvusvahelistest õigusaktidest, millega nad on ühinenud.
Standards for the reception of applicants that will suffice to ensure them a dignified standard of living and comparable living conditions in all Member States should be laid down.
Taotlejate vastuvõtmisele tuleks sätestada nõuded, mis oleksid piisavad, et tagada taotlejatele kõikides liikmesriikides inimväärne elatustase ning võrreldavad elutingimused.
The harmonisation of conditions for the reception of applicants should help to limit the secondary movements of applicants influenced by the variety of conditions for their reception.
Taotlejate vastuvõtutingimuste ühtlustamine peaks aitama piirata taotlejate edasist liikumist ühest liikmesriigist teise erinevuste tõttu nende vastuvõtutingimustes.
With a view to ensuring equal treatment amongst all applicants for international protection and guaranteeing consistency with current EU asylum acquis, in particular with Directive 2011/95/EU of the European Parliament and of the Council of 13 December 2011 on standards for the qualification of third-country nationals or stateless persons as beneficiaries of international protection, for a uniform status for refugees or for persons eligible for subsidiary protection, and for the content of the protection granted [5], it is appropriate to extend the scope of this Directive in order to include applicants for subsidiary protection.
Selleks et tagada kõikide rahvusvahelise kaitse taotlejate võrdne kohtlemine ja kooskõla liidu kehtivate varjupaigaalaste õigusaktidega, eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. detsembri 2011 direktiiviga 2011/95/EL, mis käsitleb nõudeid, millele kolmandate riikide kodanikud ja kodakondsuseta isikud peavad vastama, et kvalifitseeruda rahvusvahelise kaitse saajaks, ning nõudeid pagulaste või täiendava kaitse saamise kriteeriumidele vastavate isikute ühetaolisele seisundile ja antava kaitse sisule, [5] on asjakohane laiendada käesoleva direktiivi reguleerimisala selliselt, et see hõlmaks ka täiendava kaitse taotlejaid.
The reception of persons with special reception needs should be a primary concern for national authorities in order to ensure that such reception is specifically designed to meet their special reception needs.
Erivajadustega isikute vastuvõtmine peaks olema siseriiklike ametiasutuste esmane eesmärk, et tagada selliste isikute vastuvõtmisel spetsiaalselt nende vastuvõtu erivajaduste arvesse võtmine.
The detention of applicants should be applied in accordance with the underlying principle that a person should not be held in detention for the sole reason that he or she is seeking international protection, particularly in accordance with the international legal obligations of the Member States and with Article 31 of the Geneva Convention.
Taotlejate kinnipidamist tuleks kohaldada kooskõlas põhimõttega, et isikut ei või kinni pidada üksnes selle alusel, et ta taotleb rahvusvahelist kaitset, eelkõige kooskõlas liikmesriikide rahvusvaheliste õiguslike kohustustega ja Genfi konventsiooni artikliga 31.
Applicants may be detained only under very clearly defined exceptional circumstances laid down in this Directive and subject to the principle of necessity and proportionality with regard to both to the manner and the purpose of such detention.
Taotlejaid võib kinni pidada ainult käesoleva direktiiviga ette nähtud väga selgelt kindlaksmääratud erandlike asjaolude korral ning lähtuma nii sellise kinnipidamise viisi kui ka eesmärgi puhul vajaduse ja proportsionaalsuse põhimõttest.
Where an applicant is held in detention he or she should have effective access to the necessary procedural guarantees, such as judicial remedy before a national judicial authority.
Kui taotlejat peetakse kinni, peaks tal olema tõhus juurdepääs vajalikele menetlustagatistele, näiteks õiguskaitsevahendile siseriiklikus kohtus.
With regard to administrative procedures relating to the grounds for detention, the notion of ‘due diligence’ at least requires that Member States take concrete and meaningful steps to ensure that the time needed to verify the grounds for detention is as short as possible, and that there is a real prospect that such verification can be carried out successfully in the shortest possible time.
Nõuetekohase hoolsuse põhimõte eeldab kinnipidamise alustega seotud administratiivmenetluste korral vähemalt seda, et liikmesriik võtab konkreetseid ja asjakohaseid meetmeid, tagamaks, et kinnipidamise aluste kontrollimiseks vajalik aeg on võimalikult lühike ning on reaalne võimalus viia kontrollimine läbi võimalikult kiiresti.
Detention shall not exceed the time reasonably needed to complete the relevant procedures.
Kinnipidamine ei tohi ületada aega, mida on mõistlikult vaja asjakohaste menetluste lõpule viimiseks.
The grounds for detention set out in this Directive are without prejudice to other grounds for detention, including detention grounds within the framework of criminal proceedings, which are applicable under national law, unrelated to the third country national’s or stateless person’s application for international protection.
Käesolevas direktiivis sätestatud kinnipidamise alused ei piira muude kinnipidamise aluste, sealhulgas kriminaalmenetluse raames siseriikliku õiguse kohaste kinnipidamisaluste kohaldamist, mis ei ole seotud kolmanda riigi kodaniku või kodakondsuseta isiku esitatud rahvusvahelise kaitse taotlusega.
Applicants who are in detention should be treated with full respect for human dignity and their reception should be specifically designed to meet their needs in that situation.
Kinnipeetud taotlejaid tuleks kohelda täielikult inimväärikust austades ja nende vastuvõtmisel tuleks spetsiaalselt arvesse võtta nende vajadusi selles olukorras.
In particular, Member States should ensure that Article 37 of the 1989 United Nations Convention on the Rights of the Child is applied.
Eelkõige peaksid liikmesriigid tagama ÜRO 1989. aasta lapse õiguste konventsiooni artikli 37 kohaldamise.
There may be cases where it is not possible in practice to immediately ensure certain reception guarantees in detention, for example due to the geographical location or the specific structure of the detention facility.
Võib esineda juhtumeid, kus teatavaid vastuvõtutagatisi ei ole isiku kinnipidamise korral näiteks kinnipidamisasutuse geograafilise asukoha või spetsiifilise struktuuri tõttu võimalik praktikas kohe tagada.
However, any derogation from those guarantees should be temporary and should only be applied under the circumstances set out in this Directive.
Siiski peaks neist tagatistest tehtavad võimalikud erandid olema ajutised ja neid tuleks kohaldada üksnes käesolevas direktiivis sätestatud asjaolude korral.
Derogations should only be applied in exceptional circumstances and should be duly justified, taking into consideration the circumstances of each case, including the level of severity of the derogation applied, its duration and its impact on the applicant concerned.
Erandeid tuleks kohaldada üksnes erakorraliste asjaolude korral ja need peaksid olema nõuetekohaselt põhjendatud, võttes arvesse iga juhtumiga seonduvaid asjaolusid, sealhulgas kohaldatava erandi raskusastet, selle kestust ja mõju asjaomasele taotlejale.
In order to better ensure the physical and psychological integrity of the applicants, detention should be a measure of last resort and may only be applied after all non-custodial alternative measures to detention have been duly examined.
Selleks et tagada paremini taotlejate kehaline ja vaimne puutumatus, peaks nende kinnipidamine olema viimane abinõu ja seda võib kohaldada alles siis, kui kõik muud alternatiivsed vabadusekaotust mittehõlmavad kinnpidamismeetmed on nõuetekohaselt läbi vaadatud.
Any alternative measure to detention must respect the fundamental human rights of applicants.
Mis tahes alternatiivne kinnipidamismeede peab austama taotlejate põhilisi inimõigusi.
In order to ensure compliance with the procedural guarantees consisting in the opportunity to contact organisations or groups of persons that provide legal assistance, information should be provided on such organisations and groups of persons.
Selleks et tagada kooskõla menetlustagatistega, mis seisnevad võimaluses võtta ühendust õigusabi andvate organisatsioonide või isikurühmadega, tuleks jagada teavet selliste organisatsioonide ja isikurühmade kohta.
When deciding on housing arrangements, Member States should take due account of the best interests of the child, as well as of the particular circumstances of any applicant who is dependent on family members or other close relatives such as unmarried minor siblings already present in the Member State.
Kui otsustatakse elukoha valiku üle, peaksid liikmesriigid võtma nõuetekohaselt arvesse lapse parimaid huvisid ning samuti taotleja konkreetset olukorda, kui ta on liikmesriigis juba viibivate pereliikmete või muude lähisugulaste ülalpidamisel, näiteks vallalised alaealised õed ja vennad.
In order to promote the self-sufficiency of applicants and to limit wide discrepancies between Member States, it is essential to provide clear rules on the applicants’ access to the labour market.
Taotlejate iseseisva toimetuleku soodustamiseks ja suurte erinevuste vähendamiseks liikmesriikide vahel on hädavajalik sätestada selged eeskirjad taotlejate tööturule juurdepääsu kohta.
To ensure that the material support provided to applicants complies with the principles set out in this Directive, it is necessary that Member States determine the level of such support on the basis of relevant references.
Selleks et tagada taotlejatele antava materiaalse toe kooskõla käesolevas direktiivis sätestatud põhimõtetega, on vaja, et liikmesriigid määraksid sellise toe taseme kindlaks asjakohaste näitajate alusel.
That does not mean that the amount granted should be the same as for nationals.
See ei tähenda, et ettenähtud summa peaks olema võrdne riigi kodanikele ettenähtud summaga.
Member States may grant less favourable treatment to applicants than to nationals as specified in this Directive.
Liikmesriigid võivad võimaldada taotlejatele oma kodanikega võrreldes vähemsoodsat kohtlemist, nagu on käesolevas direktiivis määratletud.
The possibility of abuse of the reception system should be restricted by specifying the circumstances in which material reception conditions for applicants may be reduced or withdrawn while at the same time ensuring a dignified standard of living for all applicants.
Vastuvõtusüsteemi kuritarvitamise võimalikkust tuleks piirata, täpsustades asjaolud, mille korral võib taotlejate materiaalseid vastuvõtutingimusi kitsendada või tühistada, tagades samal ajal kõikidele taotlejatele inimväärse elatustaseme.
The efficiency of national reception systems and cooperation among Member States in the field of reception of applicants should be secured.
Tagada tuleks siseriiklike vastuvõtusüsteemide ja liikmesriikide vahel taotlejate vastuvõtmise vallas tehtava koostöö tõhusus.
Appropriate coordination should be encouraged between the competent authorities as regards the reception of applicants, and harmonious relationships between local communities and accommodation centres should therefore be promoted.
Pädevaid ametiasutusi tuleks julgustada kasutama taotlejate vastuvõtmisel rohkem omavahelist kooskõlastamist ning seepärast tuleks edendada kohalike kogukondade ja majutuskeskuste vahel harmoonilisi suhteid.