natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In line with the Commission’s Green Paper on corporate governance in the financial sector [2], persons who effectively direct the business of the AIFM should also commit sufficient time to perform their functions in the AIFM and act with honesty, integrity and independence of mind to, inter alia, effectively assess and challenge the decisions of the senior management.
Kooskõlas komisjoni rohelise raamatuga äriühingu üldjuhtimise kohta finantssektoris [2] peaksid isikud, kes tegelikult juhivad AIFi valitseja tegevust, pühendama lisaks piisavalt aega oma ülesannete täitmisele AIFi valitseja raames ning tegutsema ausalt, terviklikult ja sõltumatult, et muu hulgas tõhusalt hinnata ja kaaluda kõrgema juhtkonna otsuseid.
To ensure that the relevant activities are performed properly, AIFMs should employ personnel with the necessary skills, knowledge and expertise to carry out tasks assigned to them.
Selleks et tagada asjakohaste ülesannete nõuetekohane täitmine, peaks AIFi valitseja võtma tööle töötajad, kellel on neile määratud ülesannete täitmiseks vajalikud oskused, teadmised ja asjatundlikkus.
AIFMs that provide the service of individual portfolio management have to comply with inducement rules laid down in Commission Directive 2006/73/EC of 10 August 2006 implementing Directive 2004/39/EC of the European Parliament and of the Council as regards organisational requirements and operating conditions for investment firms and defined terms for the purposes of that Directive [3].
Individuaalse väärtpaberiportfelli valitsemise teenust osutav AIFi valitseja peaks järgima hüvesid käsitlevaid eeskirju, mis on sätestatud komisjoni 10. augusti 2006. aasta direktiivis 2006/73/EÜ, millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2004/39/EÜ seoses investeerimisühingute suhtes kohaldatavate organisatsiooniliste nõuete ja tegutsemistingimustega ning nimetatud direktiivi jaoks määratletud mõistetega [3].
For reasons of consistency, those principles should extend to AIFMs that provide the service of collective portfolio management, and marketing.
Ühtsuse tagamiseks tuleks kõnealuseid põhimõtteid laiendada ka AIFi valitsejatele, kes osutavad ühise väärtpaberiportfelli valitsemise teenust ja turustamisteenust.
The existence, nature and amount of the fee, commission or benefit, or, where the amount cannot be ascertained, the method of calculating the amount, should be disclosed in the AIFM’s annual report.
AIFi valitseja aastaaruandes tuleks avalikustada teenustasu, vahendustasu või hüve olemasolu, olemus ja summa või kui summat ei saa kindlaks teha, siis selle arvutamise meetod.
Investors in AIFs should benefit from protection similar to that of AIFM clients to whom AIFMs provide the service of individual portfolio management, as in such a case they have to comply with the best execution rules laid down in Directive 2004/39/EC of the European Parliament and of the Council of 21 April 2004 on markets in financial instruments amending Council Directives 85/611/EEC and 93/6/EEC and Directive 2000/12/EC of the European Parliament and of the Council and repealing Council Directive 93/22/EEC [4] and Directive 2006/73/EC.
AIFi investoritel peaks olema sama kaitse nagu AIFi valitseja klientidel, kellele AIFi valitseja osutab individuaalse väärtpaberiportfelli valitsemise teenust, kuna sel juhul peab ta järgima „parimal viisil täitmise” eeskirju, mis on sätestatud Euroopa parlamendi ja nõukogu 21. aprilli 2004. aasta direktiivis 2004/39/EÜ (finantsinstrumentide turgude kohta, millega muudetakse nõukogu direktiive 85/611/EMÜ ja 93/6/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2000/12/EÜ ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 93/22/EMÜ) [4] ja direktiivis 2006/73/EÜ.
However, the differences between the various types of assets in which AIFs are invested should be taken into account, since best execution is not relevant, for instance, when the AIFM invests in real estate or partnership interests and the investment is made after extensive negotiations on the terms of the agreement.
Samas tuleks arvesse võtta erinevusi eri varaklasside puhul, millesse AIF on investeerinud, kuna parimal viisil täitmine ei ole oluline näiteks juhul, kui AIFi valitseja investeerib kinnisvarasse või osalusse ühisettevõttes ning investeeringule eelnevad põhjalikud läbirääkimised lepingutingimuste üle.
Where there is no choice of different execution venues, the AIFM should be able to demonstrate to the competent authorities and auditors that there is no choice of different execution venues.
Kui valik eri täitmiskohtade vahel puudub, peab AIFi valitseja suutma seda pädevatele asutustele ja audiitoritele tõestada.
For reasons of consistency with requirements applying to UCITS managers, rules on handling of orders and on aggregation and allocation of trading orders should apply to AIFMs when providing collective portfolio management.
Selleks et tagada kooskõla eurofondide valitsejate suhtes kohaldatavate nõuetega, tuleks AIFi valitsejate suhtes, kes osutavad ühise väärtpaberiportfelli valitsemise teenust, kohaldada korralduste käitlemist ning tehingukorralduste koondamist ja jaotamist käsitlevaid eeskirju.
However, such rules should not apply where the investment in assets is made after extensive negotiations on the terms of the agreement, such as investment in real estate, partnership interests or non-listed companies as in such cases no order is executed.
Selliseid eeskirju ei tuleks siiski kohaldada juhul, kui varasse investeerimisele eelnevad põhjalikud läbirääkimised lepingutingimuste üle; nt investeerimine kinnisvarasse, osalusse ühisettevõttes või börsil noteerimata äriühingutesse, kuna sel juhul ei toimu korralduse täitmist.
It is important to specify the situations where conflicting interests are likely to occur, in particular where there is a prospect of financial gain or avoidance of financial loss or where financial or other incentives are provided to steer the behaviour of the AIFM in such a way that it favours particular interests at the expense of interests of other parties, such as another AIF, its clients, undertakings for collective investments in transferable securities (UCITS) or other clients of the AIFM.
Oluline on kindlaks määrata olukorrad, mil võib tõenäoliselt tekkida huvide konflikt, eelkõige juhud, mil on rahalise kasu saamise või rahalise kahju ärahoidmise võimalus või mil AIFi valitsejal on rahaline või muu stiimul, mis mõjutab AIFi valitseja tegevust nii, et eelistatakse teatavaid huvisid teiste isikute (nt teine AIF, selle kliendid, eurofondid või AIFi valitseja teised kliendid) huvide arvel.
The conflicts of interest policy established by the AIFM should identify situations in which activities carried out by the AIFM could constitute conflicts of interest that do or do not lead to potential risks of damage to the AIF’s interests or the interests of its investors.
AIFi valitseja kehtestatud huvide konfliktide juhtimise poliitika kohaselt peaks olema võimalik kindlaks teha olukorrad, mil AIFi valitseja tegevusega võib kaasneda huvide konflikt, mis kahjustab või ei kahjusta AIFi või selle investorite huvisid.
To identify them the AIFM should take into account not only the activity of collective portfolio management but also other activities it is authorised to carry out, including activities of its delegates, sub-delegates, external valuer or counterparty.
Selliste olukordade kindlakstegemisel peaks AIFi valitseja võtma arvesse mitte ainult ühise väärtpaberiportfelli valitsemisega seotud tegevust, vaid ka muid tegevusi, mida tal on lubatud teostada, sealhulgas delegeeritavate, isikute, kellele delegeeritav on ülesanded edasi delegeerinud, välishindaja või vastaspoole tegevust.
In line with the approach considered in Directive 2009/65/EC of the European Parliament and of the Council of 13 July 2009 on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to undertakings for collective investment in transferable securities (UCITS) [5] for UCITS management companies and in Directive 2004/39/EC for investment firms, AIFMs should adopt procedures and measures to ensure that relevant persons engaged in different business activities that could involve conflicts of interest carry out these activities at an independent level, appropriate to the size and activities of the AIFM.
Kooskõlas lähenemisviisiga, mida kohaldatakse eurofondide suhtes vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta direktiivile 2009/65/EÜ (vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse ühiseks investeeringuks loodud ettevõtjaid (eurofondid) käsitlevate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta) [5] ja investeerimisühingute suhtes vastavalt direktiivile 2004/39/EÜ, peaksid AIFi valitsejad võtma vastu menetlused ja meetmed, millega tagatakse, et asjaomased isikud, kes teostavad tegevusi, mille puhul võib tekkida huvide konflikt, teostavad neid tegevusi sellisel tasemel sõltumatusega, mis on AIFi valitseja suuruse ja tegevuse seisukohast asjakohane.
It is essential to provide for a general framework according to which conflicts of interest, if they occur, should be managed and disclosed.
Oluline on kehtestada üldraamistik, mille kohaselt tuleks huvide konflikte nende tekkimise korral juhtida ja avalikustada.
The detailed steps and procedures to be followed in such situations should be clarified in the conflicts of interest policy to be established by the AIFM.
Üksikasjalikud sammud ja menetlused, mida tuleb sellistel juhtudel järgida, tuleks kindlaks määrata huvide konfliktide juhtimise poliitikas, mille kehtestab AIFi valitseja.
One of the central components of a risk management system is a permanent risk management function.
Riskijuhtimissüsteemi keskne osa on alaline riskijuhtimisfunktsioon.
In the interest of consistency, its tasks and responsibilities should be similar in nature to those assigned by Commission Directive 2010/43/EU of 1 July 2010 implementing Directive 2009/65/EC of the European Parliament and of the Council as regards organisational requirements, conflicts of interest, conduct of business, risk management and content of the agreement between a depositary and a management company [6] to the permanent risk management function in UCITS management companies.
Ühtsuse tagamiseks peaksid riskijuhtimisfunktsiooni ülesanded ja vastutus olema olemuselt samad nagu eurofondi valitseja alalise riskijuhtimisfunktsiooni puhul, mis on kindlaks määratud 1. juuli 2010. aasta komisjoni direktiiviga 2010/43/EL, millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/65/EÜ seoses organisatsiooniliste nõuete, huvide konfliktide, äritegevuse, riskijuhtimise ning depositooriumi ja fondivalitseja vahelise lepingu sisuga [6].
This function should have a primary role in shaping the risk policy of the AIF, risk monitoring and risk measuring in order to ensure that the risk level complies on an ongoing basis with the AIF’s risk profile.
Kõnealusel funktsioonil peaks olema keskne roll AIFi riskipoliitika kujundamisel, riski seirel ja riski mõõtmisel, tagamaks, et riskitase oleks pidevalt kooskõlas AIFi riskiprofiiliga.
The permanent risk management function should have the necessary authority, access to all relevant information and regular contacts with the senior management and the governing body of the AIFM in order to provide them with updates so that they can take prompt remedial action where needed.
Alalisel riskijuhtimisfunktsioonil peaksid olema vajalikud ametivolitused ja juurdepääs kogu asjakohasele teabele ning ta peaks olema korrapäraselt kontaktis AIFi valitseja kõrgema juhtkonna ja juhtorganiga, et anda neile ajakohastatud teavet, mille alusel saab kõrgem juhtkond või juhtorgan vajaduse korral võtta viivitamatult parandusmeetmeid.
The risk management policy forms another pillar of the risk management system.
Riskijuhtimissüsteemi teine sammas on riskijuhtimispoliitika.
That policy should be appropriately documented and should explain, in particular, measures and procedures employed to measure and manage risks, the safeguards for independent performance of the risk management function, the techniques used to manage risks and the details of the allocation of responsibilities within the AIFM for risk management and operating procedures.
Kõnealune poliitika peaks olema asjakohaselt dokumenteeritud ja selles tuleks eelkõige täpsustada riskide mõõtmiseks ja juhtimiseks kasutatavaid meetmeid ja protseduure, kaitsemeetmeid riskijuhtimisfunktsiooni sõltumatu tegutsemise tagamiseks, riskijuhtimismeetodeid ja AIFi valitseja sisest vastutuse jaotust riskijuhtimise ja muu töökorra puhul.
In order to ensure its effectiveness, the risk management policy should be reviewed at least annually by the senior management.
Riskijuhtimispoliitika tõhususe tagamiseks peaks kõrgem juhtkond selle läbi vaatama vähemalt korra aastas.
As required by Directive 2011/61/EU, the function of risk management should be functionally and hierarchically separated from the operating units.
Nagu on ette nähtud direktiiviga 2011/61/EL, peaks riskijuhtimisfunktsioon olema tegevüksustest funktsionaalselt ja hierarhiliselt eraldatud.
It should thus be clarified that such separation should be ensured up to the governing body of the AIFM and that those in the risk management function should not carry out any conflicting tasks or be supervised by someone who is in charge of conflicting functions.
Seega tuleks täpsustada, et selline eraldatus peaks olema tagatud kuni AIFi valitseja juhtorganini ning et riskijuhtimisfunktsiooni täitvad isikud ei tohiks täita mis tahes muid vastuolus olevaid ülesandeid ega olla sellise isiku järelevalve all, kes täidab vastuolus olevaid ülesandeid.
It is essential to specify the safeguards to be employed by the AIFM in any event in order to ensure the independent performance of the risk management function, and in particular, that those performing the risk management function should not be entrusted with conflicting duties, that they should make decisions on the basis of the data which they can appropriately assess and that the decision making process should be capable of being reviewed.
Oluline on määrata kindlaks kaitsemeetmed, mida AIFi valitseja pidevalt kohaldab, et tagada riskijuhtimisfunktsiooni sõltumatu toimimine ning eelkõige et riskijuhtimisfunktsiooni täivatele isikutele ei seataks vastuolus olevaid kohustusi, et nad saaksid teha otsuseid andmete alusel, mida nad saavad asjakohaselt hinnata ning et otsuste tegemise protsessi saaks kontrollida.
Although Directive 2011/61/EU does not impose any investment restrictions on AIFs, the risks incurred by each AIF cannot be managed effectively if the risk limits have not been set in advance by AIFMs.
Kuigi direktiiviga 2011/61/EL ei ole AIFide suhtes kehtestatud mingeid investeerimispiiranguid, ei saa AIFi riske juhtida tõhusalt, kui AIFi valitseja ei ole eelnevalt kehtestanud riskipiiranguid.
The risk limits should be in line with the risk profile of the AIF, and should be disclosed to investors in accordance with Directive 2011/61/EU.
Riskipiirangud peaksid olema kooskõlas AIFi riskiprofiiliga ja need tuleks investoritele avalikustada vastavalt direktiivile 2011/61/EL.
For consistency reasons, the requirements relating to identification, measuring and monitoring of risk are built on similar provisions of Directive 2010/43/EU.
Ühtsuse tagamiseks tuleks riskide tuvastamist, mõõtmist ja seiret käsitlevate nõuete aluseks võtta direktiivi 2010/43/EL vastavad sätted.
AIFMs should deal appropriately with the possible vulnerability of their risk measurement techniques and models by carrying out stress tests, back tests and scenario analysis.
Selleks et võtta nõuetekohaselt arvesse riskide mõõtmise meetodite ja mudelite võimalikke puudusi, peaks AIFi valitseja viima läbi stressiteste, järelteste ja stsenaariumianalüüse.
Where stress tests and scenario analysis reveal particular vulnerability to a given set of circumstances, AIFMs should take prompt steps and corrective actions.
Kui stressitestide ja stsenaariumianalüüside tulemused osutavad, et teatavate asjaolude korral ei pruugi meetodid ja mudelid nõuetekohaselt toimida, peaks AIFi valitseja viivitamata võtma parandusmeetmeid.
Directive 2011/61/EU requires the Commission to specify the liquidity management systems and procedures enabling the AIFM to monitor the liquidity risk of the AIF, except where the AIF is an un-leveraged closed-ended AIF, and ensure that the liquidity profile of the AIF’s investments complies with its underlying obligations.
Direktiiviga 2011/61/EL on ette nähtud, et komisjon määrab kindlaks likviidsuse juhtimise korra ja menetlused, mille alusel AIFi valitseja jälgib AIFi likviidsusriski (välja arvatud juhul, kui AIF on finantsvõimenduseta kinnine AIF) ja tagab, et AIFi investeeringute likviidsusprofiil on kooskõlas AIFi aluskohustustega.
Therefore, it is important to set out fundamental general requirements addressed to all AIFMs, the application of which should be adapted to the size, structure and nature of the AIFs managed by the AIFM concerned.
Seepärast on oluline kehtestada kõigi AIFi valitsejate suhtes peamised üldnõuded, mille kohaldamisel tuleks arvesse võtta asjaomase AIFi valitseja valitsetava AIFi suurust, struktuuri ja olemust.
AIFMs should be able to demonstrate to their competent authorities that appropriate and effective liquidity management policies and procedures are in place.
AIFi valitseja peaks suutma pädevatele asutustele tõendada, et kehtestatud on asjakohased ja tõhusad likviidsuse juhtimise põhimõtted ja menetlused.
That requires due consideration to be given to the nature of the AIF, including the type of underlying assets and the amount of liquidity risk to which the AIF is exposed, the scale and complexity of the AIF or the complexity of the process to liquidate or sell assets.
Selleks tuleb võtta nõuetekohaselt arvesse AIFi olemust, sealhulgas alusvarade klassi ja AIFi likviidsusriski, AIFi ulatust ja keerukust või varade likvideerimise või müümise keerukust.
Liquidity management systems and procedures can allow AIFMs to apply the tools and arrangements necessary to cope with illiquid assets and related valuation problems in order to respond to redemption requests.
Likviidsuse juhtimise kord ja menetlused peaksid võimaldama AIFi valitsejal kohaldada mittelikviidsete varade valitsemisel ja asjaomaste hindamisprobleemide lahendamisel vahendeid ja korda, millega tagatakse tagasivõtmise taotluste täitmine.
Such tools and arrangements may include, where allowed under national law, gates, partial redemptions, temporary borrowings, notice periods and pools of liquid assets.
Kui see on lubatud riiklike õigusaktidega, võivad sellised vahendid ja kord hõlmata väljumise piiranguid, osalist tagasivõtmist, ajutist laenamist, etteteatamisperioodi ja likviidsete varade kogumeid.
‘Side pockets’ and other mechanisms where certain assets of the AIF are subject to similar arrangements between the AIF and its investors should be regarded as ‘special arrangements’ as they impact the specific redemption rights of investors in the AIF.
Kõrvalkontosid ja muid mehhanisme, mille puhul AIFi teatavate varade suhtes kohaldatakse AIFi ja selle investorite vahel samalaadset korda, tuleks käsitada erikorrana, kuna need mõjutavad AIFi investorite spetsiifilist tagasivõtmisõigust.
The suspension of an AIF should not be considered as a special arrangement as this applies to all of the AIF’s assets and all of the AIF’s investors.
AIFi peatamist ei tuleks käsitada erikorrana, kuna seda kohaldatakse kõigi AIFi varade ja investorite suhtes.
The use of tools and special arrangements to manage liquidity should be made dependent on concrete circumstances and should vary according to the nature, scale and investment strategy of the AIF.
Likviidsuse juhtimise vahendite ja erikorra kasutamine peaks sõltuma konkreetsetest asjaoludest ja arvesse tuleks võtta AIFi olemust, ulatust ja investeerimisstrateegiat.
The requirement to monitor the liquidity management of underlying collective investment undertakings in which AIFs invest, along with the requirements to put in place tools and arrangements to manage liquidity risk and identify, manage and monitor conflicts of interest between investors should not apply to AIFMs managing AIFs of the closed-ended type regardless of whether they are deemed to be employing leverage.
Nõuet jälgida selliste ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjate likviidsuse juhtimist, millesse AIF investeerib, ja nõuet näha ette vahendid ja kord likviidsusriski juhtimiseks ja investoritevaheliste huvide konfliktide tuvastamiseks, juhtimiseks ja seireks, ei tuleks kohaldada kinniseid AIFisid valitsevate AIFi valitsejate suhtes, hoolimata sellest, kas kõnealuste AIFide puhul kasutatakse finantsvõimendust.
The exemption from those redemption-related liquidity management requirements should reflect the differences in the general redemption terms of investors in a closed-ended AIF compared to those in an open-ended AIF.
Kõnealuste tagasivõtmistega seotud likviidsusjuhtimise nõuete täitmisest vabastamine peaks kajastama erinevusi investorite üldistes tagasivõtmistingimustes kinniste AIFide puhul võrreldes avatud AIFidega.
The use of minimum limits regarding the liquidity or illiquidity of the AIF could provide an effective monitoring tool for certain types of AIFMs.
AIFi likviidsuse või mittelikviidsusega seotud miinimumpiirangute kasutamine võiks olla tõhus seirevahend teatavat liiki AIFide puhul.
Exceeding a limit may not of itself require action by the AIFM as this depends on the facts and circumstances and the tolerances set by the AIFM.
Piirangu ületamine ei peaks iseenesest tingima meetmete võtmist AIFi valitseja poolt, kuna see sõltub konkreetsetest asjaoludest ja AIFi valitseja lubatud hälbest.
Limits could thus be used in practice in relation to monitoring average daily redemption versus fund liquidity in terms of days over the same period.
Praktikas saaks piiranguid kasutada keskmise päevase tagasivõtmise jälgimiseks võrreldes fondi likviidsusega (päevades) samal perioodil.
That could also be used to monitor investor concentration to support stress testing scenarios.
Samuti saaks neid kasutada investorite kontsentratsiooni seireks stressitestistsenaariumide puhul.
Those limits could provide triggers for continued monitoring or remedial action depending on the circumstances.
Kõnealused piirangud käivitaksid sõltuvalt asjaoludest jätkuva seire või parandusmeetmed.
The stress tests should, where appropriate, simulate shortage of liquidity of the assets as well as atypical redemption requests.
Stressitestidega tuleks vajaduse korral teostada varade puuduliku likviidsuse ja tagasivõtmise ebatavapärase aktiivsuse simulatsioone.
Recent and expected future subscriptions and redemptions should be taken into consideration together with the impact of anticipated AIF performance relative to peers on such activity.
Arvesse tuleks võtta hiljutist ja prognoositavat märkimist ja tagasivõtmist ning seda, kuidas AIFi prognoositav tootlus võrreldes samalaadsete AIFide tulemustega võiks AIFi mõjutada.
The AIFM should analyse the period of time required to meet redemption requests in the stress scenarios simulated.
AIFi valitseja peaks stressistsenaariumide raames analüüsima, kui palju aega on vaja tagasivõtmistaotluste rahuldamiseks.
The AIFM should also conduct stress tests on market factors such as foreign exchange movements which could materially impact the credit profile of the AIFM or that of the AIF and as a result collateral requirements.
Samuti peaks AIFi valitseja viima läbi stressitestid seoses selliste turuteguritega nagu vahetuskursi muutused, mis võivad oluliselt mõjutada AIFi valitseja või AIFi krediidiprofiili ja seega tagatisnõudeid.
The AIFM should account for valuation sensitivities under stressed conditions in its approach to stress testing or scenario analysis.
Stressitestide või stsenaariumianalüüside teostamisel peaks AIFi valitseja võtma arvesse väärtuse hindamise tundlikkust stressitingimustes.
The frequency with which stress tests should be conducted should depend on the nature of the AIF, the investment strategy, liquidity profile, type of investor and redemption policy of the AIF.
Stressitestide läbiviimise sagedus peaks sõltuma AIFi olemusest, investeerimisstrateegiast, likviidsusprofiilist, investorite laadist ja tagasivõtmispoliitikast.