natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Italian authorities further noted that Simet produced no documentary evidence that the Ministry rejected its applications for fare changes.
Itaalia ametiasutused märkisid ka, et Simet ei esitanud mingeid dokumente, mis oleksid tõestanud, et ministeerium lükkas tagasi tema taotlused tariife muuta.
Furthermore, Simet never asked for authorisation to reduce fares.
Samuti ei ole Simet küsinud kunagi luba tariifide vähendamiseks.
As regards the memo of the Ministry of Transport of 19 December 1988 (D.C. III Div 32 No 3846) and the subsequent ministerial circular No A/66 of 10 January 1989 (issued by the Ministry’s Provincial Motor Vehicle Office of Catanzaro), according to the Italian authorities these documents allowed scheduled service providers to align their fares with the fares of Ferrovie dello Stato and had to be viewed as part of a wider national transport policy and a wider pricing policy.
Seoses transpordiministeeriumi 19. detsembri 1988. aasta märgukirjaga (D.C. III Div 32 nr 3846) ja sellele järgnenud ministeeriumi 10. jaanuari 1989. aasta ringkirjaga nr A/66 (mille saatis ministeeriumi kohalik mootorsõidukite büroo Catanzaros) märgivad Itaalia ametiasutused, et nendes dokumentides lubati liiniteenuste osutajatel viia oma tariifid vastavusse Ferrovie dello Stato omadega ja neid tuleb käsitada seega laiema riikliku transpordipoliitika ja hinnapoliitika osana.
The same should be said of the letter from the Provincial Office of Catanzaro No 7302 of 3 July 1992 (also referred to by Simet) aimed at enabling scheduled bus service operators to raise fares by up to 6,1 % in line with inflation, implementing circular No 801/92 [26].
Sama tuleb tunnistada Catanzaro büroo 3. juuli 1992. aasta kirja nr 7302 kohta (millele Simet samuti viitab), millega lubati bussiteenuste osutajatel tõsta tariife kuni 6,1 % (inflatsiooni võrra), nagu on ette nähtud ringkirjaga nr 801/92 [26].
That letter also points out that undertakings could operate under a different fare scheme, provided they submitted a specific application.
Kõnealuses kirjas märgitakse samuti, et ettevõtjad võivad osutada teenust ka teistsuguse tariifisüsteemi alusel, tingimusel, et nad esitavad selleks eraldi taotluse.
The Italian authorities note that no such application was ever submitted by Simet.
Itaalia ametisutused märgivad, et Simet ei ole sellist taotlust kunagi esitanud.
In any event, neither the ministerial memo of 1988 nor the Ministry’s 1992 letter constituted a rejection of any application from Simet for termination of a public service obligation relating to fares.
Igal juhul ei ole ei ministeeriumi 1988. aasta märgukiri ega ministeeriumi 1992. aasta kiri eitav vastus Simeti taotlusele tariifidega seotud avaliku teenindamise kohustuse lõpetamiseks.
The Italian authorities also disagree with Simet’s contention that point 2 of circular No 3/02 of 5 April 2002 proves that the fares for the scheduled service were set by the Ministry.
Itaalia ametiasutused ei nõustu ka Simeti väitega, nagu tõestaks 5. aprilli 2002. aasta ringkirja nr 3/02 punkt 2, et liiniveo tariifid määras kindlaks ministeerium.
That circular merely provided instructions for converting fares in lire to euros.
Kõnealuses ringkirjas anti üksnes juhiseid tariifide konverteerimiseks liiridest eurodesse.
Since the service is a scheduled universal service, the details of the services provided, such as routes, bus stops, timetables and fares, must be known in advance, in contrast to occasional services.
Kuna tegemist on üldkasutatavate regulaarsete teenustega, peavad osutatud teenuste üksikasjad, nagu marsruudid, peatused, sõiduplaanid ja tariifid, olema erinevalt juhuvedudest ette teada.
According to the Italian authorities, the same principle exists at Union level for regular services, which are governed by Regulation (EC) No 1073/2009 of the European Parliament and of the Council [27], according to which fares are an integral part of the authorisations for regular services (Article 6(2) of that Regulation).
Itaalia ametiasutuste sõnul kehtib liinivedude puhul sama põhimõte ka liidu tasandil; liiniveod on reguleeritud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1073/2009, [27] mille kohaselt tariif on liiniveo loa lahutamatu osa (nimetatud määruse artikli 6 lõige 2).
In light of these advance scheduling requirements, the Italian authorities also contest Simet’s interpretation of point No 6 of the concession specifications [28], as both Simet’s application and the Ministry’s concession specification referred to pre-set timetables and fares for the scheduled services.
Eelneva kindlaksmääramise kohustust arvestades vaidlustavad Itaalia ametiasutused ka kontsessioonitingimuste punkti 6 [28] Simeti-poolse tõlgenduse, kuna nii ettevõtja esitatud taotluses kui ka ministeeriumi väljastatud kontsessioonis olid liinivedude sõiduplaanid ja nende tariifid eelnevalt kindlaks määratud.
As regards the amount of compensation demanded, Simet claimed only ‘compensation ... within the limits of the amounts proven to be due’.
Nõutud hüvitise suurusega seoses taotles Simet üksnes „hüvitist … maksmisele kuuluvate summade ulatuses”.
According to the Italian authorities, the cost calculations produced over time by Simet are generic, as they cover its entire business activity, and also objectively incorrect and not based on reliable data, given the absence of account separation for the majority of the period under review.
Itaalia ametiasutuste sõnul on Simeti poolt aja jooksul esitatud arvutused kulude kohta üldised, kuna need hõlmavad tema majandustegevust tervikuna, ja objektiivselt ebaõiged, sest need ei põhine usaldusväärsetel andmetel, sest suuremal osal vaatlusalusest ajavahemikust ei kasutatud raamatupidamisarvestuste eristamist.
The Italian authorities consider it entirely irrelevant whether the case in question concerns the award of public service compensation (hence, the direct application of Regulation (EEC) No 1191/69) or the award of damages.
Itaalia ametiasutused peavad täiesti ebaoluliseks, kas antud juhul on tegemist avaliku teenindamise hüvitise määramisega (st määruse (EMÜ) nr 1191/69 otsese kohaldamisega) või kahju hüvitamisega.
Even supposing that the Council of State meant to recognise Simet’s entitlement to damages, which according to the Italian authorities is neither a foregone nor an obvious conclusion based on a reading of judgment 1405/2010 [29], any damage incurred could only arise from the operation of public service obligations.
Isegi kui oletada, et Itaalia haldusasjade ülemkohus tõepoolest tahtis tunnistada Simeti õigust kahju hüvitamisele, mis Itaalia ametiasutuste sõnul ei ole kohtuotsust nr 1405/2010 [29] lugedes ei ilmne ega kindel järeldus, sai kantud kahju tekkida ainult avaliku teenindamise kohustuse täitmisest.
The Italian authorities insist that no such obligations have ever been imposed on Simet.
Itaalia ametiasutused kordavad, et Simetile ei ole selliseid kohustusi pandud.
Finally, the Italian authorities disagree that compensatory damages are required by Article 41 of the Italian Constitution.
Lõpuks ei nõustu Itaalia ametiasutused sellega, et nõutav on kahju hüvitamine vastavalt Itaalia põhiseaduse artiklile 41.
The transport of passengers by means of scheduled inter-regional services cannot be considered to have been completely liberalised by a simple and direct application of Article 41 of the Italian Constitution, being first subject to a concession system (regulated by Law No 1822/39 and Presidential Decree 369/94) and subsequently to an authorisation system (regulated by Legislative Decree 285/05).
Piirkondadevahelist regulaarset reisijatevedu ei saa pidada Itaalia põhiseaduse artikli 41 otsese kohaldamise kaudu täielikult liberaliseerituks, sest sellele kehtis kõigepealt kontsessioonide süsteem (mis on reguleeritud seadusega nr 1822/39 ja presidendi seadlusega nr 369/94) ning seejärel lubade süsteem (mis on reguleeritud seadusandliku dekreediga nr 285/05).
Under Article 107(1) of the Treaty, ‘any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the provision of certain goods shall, in so far as it affects trade between Member States, be incompatible with the internal market’.
ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 kohaselt „on igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik missugusel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, siseturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust”.
For a support measure to be considered state aid within the meaning of Article 107(1), it must fulfil all of the following conditions:
Artikli 107 lõike 1 tähenduses on meede riigiabi, kui on täidetud kõik järgmised tingimused:
it must be granted by the state or through state resources,
see peab olema antud riigi poolt või riigi ressurssidest,
it must confer a selective advantage by favouring certain undertakings or the production of certain goods,
see peab andma valikulise eelise, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist,
it must distort or threaten to distort competition,
see peab kahjustama või ähvardama kahjustada konkurentsi,
it must affect trade between Member States.
see peab kahjustama liikmesriikidevahelist kaubandust.
The Commission will examine whether each of these conditions has been fulfilled in the present case.
Komisjon hindab, kas käesoleval juhtumil on kõik need tingimused täidetud.
State resources and imputability
Riigi ressursid ja omistatavus
The Commission observes that the judgments of the Council of State require the Ministry to pay compensation to Simet for the provision of inter-regional bus transport services from 1987 to 2003 on routes under state responsibility.
Komisjon märgib, et Itaalia haldusasjade ülemkohtu otsustes antakse ministeeriumile korraldus maksta Simetile hüvitist piirkondadevahelise bussiveoteenuse osutamise eest ajavahemikul 1987–2003 riigi pädevuses olevatel ühendustel.
The resources from which this compensation would be paid are those available to the Ministry and thus constitute state resources.
Ressursid, millest kõnealust hüvitist makstaks, on ministeeriumi käsutuses olevad vahendid ning seega riigi ressursid.
The decision to pay that compensation, which has been taken by the court, is imputable to the state.
Otsus kõnealust hüvitist maksta, mille tegi kohus, on omistatav riigile.
The Commission notes first and foremost that Simet is engaged in an economic activity, namely passenger transportation against remuneration.
Komisjon märgib esmalt, et Simet tegeleb majandustegevusega, täpsemalt reisijate veoga tasu eest.
Therefore, Simet should be considered an ‘undertaking’ within the meaning of Article 107(1) of the Treaty.
Seetõttu tuleb Simetit pidada ettevõtjaks ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
The granting of the measure should also be considered selective, since it benefits only Simet.
Abi andmist tuleb pidada ka valikuliseks, sest selle saaks ainult Simet.
As regards the granting of an economic advantage, it follows from the Altmark judgment that compensation granted by the state or through state resources to undertakings in consideration for public service obligations imposed on them does not confer such an advantage on the undertakings concerned, and hence does not constitute aid within the meaning of Article 107(1), provided the following four conditions are met [30]:
Majandusliku eelise andmise küsimuses tuleneb Altmarki otsusest, et riigi poolt või riigi ressurssidest ettevõtjale makstud hüvitis vastutasuks neile pandud avaliku teenindamise kohustuse täitmise eest ei anna asjaomasele ettevõtjale eelist ega ole seega riigiabi artikli 107 lõike 1 tähenduses tingimusel, et täidetud on järgmised neli nõuet [30]:
first, the recipient undertaking must actually be required to discharge public service obligations and those obligations have to be clearly defined;
esiteks peab abi saav ettevõtja olema reaalselt vastutav avaliku teenindamise kohustuse täitmise eest ja see kohustus peab olema täpselt määratletud;
second, the parameters on the basis of which the compensation is calculated must be established beforehand in an objective and transparent manner;
teiseks peavad parameetrid, mille alusel hüvitis arvutatakse, olema eelnevalt objektiivselt ja läbipaistvalt kindlaks määratud;
third, the compensation must not exceed what is necessary to cover all or part of the costs incurred in discharging the public service obligations, taking into account the relevant receipts and a reasonable profit for discharging those obligations; and
kolmandaks ei tohi hüvitis olla suurem, kui on vajalik avaliku teenindamise kohustuse täitmisest tulenevate kulude täielikuks või osaliseks katmiseks, arvestades selle kohustuse täitmisega seotud tulu ja mõistlikku kasumit;
fourth, where the undertaking which is to discharge public service obligations is not chosen in a public procurement procedure, the level of compensation needed must have been determined on the basis of an analysis of the costs which a typical undertaking, well run and adequately provided with means of transport so as to be able to meet the necessary public service requirements, would have incurred in discharging those obligations, taking into account the relevant receipts and a reasonable profit for discharging the obligations.
neljandaks, kui avaliku teenindamise kohustust täitvat ettevõtjat ei valitud avalikus hankemenetluses, peab sobiva hüvitise tase olema kindlaks määratud selliste kulude analüüsi alusel, mida keskmise suurusega, hästi korraldatud juhtimise ja asjaomase avaliku teenindamise nõudluse rahuldamiseks vajalike sobivate transpordivahenditega varustatud ettevõtja oleks nende kohustuste täitmiseks kandnud, arvestades nende kohustuste täitmisega seotud tulusid ja mõistlikku kasumit.
As regards the second condition, the parameters that serve as the basis for calculating compensation must be established in advance in an objective and transparent manner in order to ensure that they do not confer an economic advantage that could favour the recipient undertaking over competing undertakings.
Teises tingimuses nõutakse, et parameetrid, mille alusel hüvitis arvutatakse, peavad olema eelnevalt objektiivselt ja läbipaistvalt kindlaks määratud, vältimaks seda, et hüvitis annab abi saavale ettevõtjale majandusliku eelise võrreldes konkureerivate ettevõtjatega.
However, the need to establish the compensation parameters in advance does not mean that the compensation has to be calculated on the basis of a specific formula.
Hüvitamise parameetrite eelneva kindlaksmääramise nõue ei tähenda, et hüvitis tuleb arvutada kindla valemi alusel.
Rather, what matters is that it is clear from the outset how the compensation is to be determined.
Oluline on see, et algusest peale oleks selge, mil viisil hüvitis kindlaks määratakse.
In the present case, Simet has not provided any evidence to show that the compensation parameters for the provision of the services in question over the period under consideration were ever established in advance in an objective and transparent manner.
Käesoleval juhtumil ei ole Simet esitanud mingeid tõendeid, mis näitaksid, et kõnealusel perioodil osutatud uuritavate teenuste hüvitamise parameetrid oleksid olnud eelnevalt objektiivselt ja läbipaistvalt kindlaks määratud.
Rather, the concessions specifications upon which Simet relies to demonstrate that a public service obligation was imposed upon it state that the operation of the services does not give the company any right to a subsidy or compensation of any kind and that the service is operated entirely at the company’s own risk.
Kontsessioonitingimustes, millele Simet toetub, et tõestada avaliku teenindamise kohustuse olemasolu, märgitakse hoopis, et teenuste osutamine ei anna ettevõtjale õigust mingile toetusele ega hüvitisele ja ettevõtja osutab teenust täielikult omal riskil.
It is for this reason that judgment 1405/2010 of the Council of State ordered that that compensation be calculated on the basis of reliable data from the company’s accounts.
Sel põhjusel sätestatigi Itaalia haldusasjade ülemkohtu otsuses nr 1405/2010, et hüvitis tuleb arvutada ettevõtja raamatupidamisest pärinevate usaldusväärsete andmete alusel.
Any such calculations, in the absence of compensation parameters established in advance, are necessarily based solely on ex post estimates of the net costs involved in the provision of the inter-regional scheduled bus services in question, such as the calculations contained in the initial report and the majority report.
Eelnevalt kindlaks määratud hüvitamisparameetrite puudumise korral põhineb igasugune selline arvutus – nagu algse aruande ja enamusaruande arvutuskäigud – paratamatult üksnes asjaomaste piirkondadevahelise liiniveo teenuste puhaskulu hindamisel tagantjärele.
The second Altmark condition has therefore not been met in the present case.
Altmarki otsuse teine tingimus ei ole seega käesoleval juhul täidetud.
In order to exclude the presence of an economic advantage where compensation is granted to undertakings in consideration for public service obligations imposed on them, the Altmark judgment requires that all four conditions be satisfied, and there is consequently no reason for the Commission to examine whether the other three conditions have been met in the present case.
Kuna Altmarki otsuse kohaselt peavad kõik neli tingimust olema samaaegselt täidetud, et välistada majandusliku eelise olemasolu juhtumi korral, kus ettevõtjale makstakse hüvitist talle pandud avaliku teenindamise kohustuste eest, ei ole komisjonil seega põhjust hinnata, kas ülejäänud kolm nõuet on antud juhul täidetud.
Accordingly, the payment of compensation to Simet for the provision of inter-regional bus transport services for the period 1987-2003 does confer on that undertaking a selective economic advantage.
Seega annab Simetile hüvitise maksmine ajavahemikul 1987–2003 osutatud piirkondadevahelise bussiveo teenuse eest kõnealusele ettevõtjale valikulise majandusliku eelise.
As regards these two criteria, it is necessary to verify whether the notified measure is likely to distort competition to the extent that it affects trade between Member States.
Nende kahe kriteeriumi puhul on vajalik kontrollida, kas teatatud meede võib moonutada konkurentsi sel määral, et see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust.
As reflected in the Altmark judgment [31], since 1995 several Member States have opened certain transport markets to competition from undertakings established in other Member States, so that a number of undertakings are already offering their urban, suburban or regional transport services in Member States other than their state of origin.
Nagu on osutatud Altmarki otsuses, [31] on mitu liikmesriiki alates 1995. aastast avanud teatud veoteenuste turud teistes liikmesriikides asuvate ettevõtjate konkurentsile, tänu millele osutavad juba paljud ettevõtjad linna- ja linnalähi- või piirkondliku transpordi teenuseid nende päritoluriigist erinevas liikmesriigis.
This tendency is even more pronounced for inter-regional scheduled transport services such as those provided by Simet.
Eriti ilmne on see suundumus piirkondadevahelise regulaarse bussiveo teenuste puhul, mida osutab ka Simet.
Accordingly, any compensation granted to Simet should be considered liable to distort competition for the provision of inter-regional bus transportation services and liable to affect trade between Member States to the extent that it negatively impacts on the ability of transport undertakings established in other Member States to offer their services in Italy and strengthens the market position of Simet.
Seega võib igasugust Simetile makstavat hüvitist pidada potentsiaalselt piirkondadevahelise bussiveo teenuste osutamise valdkonnas konkurentsi kahjustavaks ja potentsiaalselt liikmesriikidevahelist kaubandust sel määral mõjutavaks, et see mõjub negatiivselt teiste liikmesriikide transpordiettevõtjate võimalusele osutada oma teenuseid Itaalias ning tugevdab Simeti positsiooni turul.
The Commission also notes that Simet is active in other markets, such as international travel services, tourism services and bus rental services, and thus clearly competes with other companies within the Union in those markets.
Komisjon märgib ka, et Simet tegutseb teistel turgudel, näiteks rahvusvaheliste reisiteenuste, turismiteenuste ja bussiüürimise turul, ning konkureerib seega teiste liidu ettevõtjatega, kes nendel turgudel tegutsevad.
Any compensation granted to Simet would necessarily also distort competition and affect trade between Member States on those markets as well.
Igasugune Simetile makstav hüvitis kahjustaks paratamatult konkurentsi ja mõjutaks ka liikmesriikidevahelist kaubandust kõnealustel turgudel.
Accordingly, the Commission takes the view that the notified measure is liable to distort competition and affect trade between Member States.
Komisjon leiab seega, et teatatud meede võib kahjustada konkurentsi ja mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust.
In light of the above, the Commission finds that the notified measure constitutes state aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty.
Eespool kirjeldatut arvestades leiab komisjon, et teatatud meede on riigiabi ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
EXEMPTION FROM THE NOTIFICATION OBLIGATION UNDER REGULATION (EEC) NO 1191/69
TEAVITAMISKOHUSTUSE MITTEKOHALDAMINE VASTAVALT MÄÄRUSELE (EMÜ) NR 1191/69
According to the reasoning of the Council of State, Simet acquired the right to obtain compensation for the provision of the transport services in question at the point in time at which it carried out those services.
Itaalia haldusasjade ülemkohtu põhjenduse kohaselt sai Simet õiguse hüvitisele uuritavate transporditeenuste osutamise eest sel ajal, kui ta neid teenuseid osutas.
For this reasoning to hold, the compensation payments would have to have been exempted from the compulsory notification procedure pursuant to Article 17(2) of Regulation (EEC) No 1191/69: otherwise failure to notify that compensation would have rendered it illegal, as it would have been contrary to the state aid provisions of the Treaty.
See põhjendus eeldab, et hüvitismaksetele ei tulnud kohaldada kohustusliku teavitamise korda, nagu on sätestatud määruse (EMÜ) nr 1191/69 artikli 17 lõikes 2; vastasel juhul oleks hüvitisest teatamata jätmine muutnud selle ebaseaduslikuks, sest see oleks olnud vastuolus ELi toimimise lepingu sätetega riigiabi kohta.
This is because, under Article 17(2) of that Regulation (EEC) No 1191/69, compensation paid pursuant to the Regulation is exempted from the preliminary information procedure laid down in Article 108(3) of the Treaty and thus from prior notification.
Nimelt ei kohaldata määruse (EMÜ) nr 1191/69 artikli 17 lõike 2 kohaselt kõnealuse määruse alusel makstava hüvitise suhtes ELi toimimise lepingu artikli 108 lõikes 3 sätestatud eelinformeerimise korda ning sellest ei pea seega eelnevalt teatama.
It follows from the Combus judgment that the concept of ‘public service compensation’ within the meaning of that provision must be interpreted in a very narrow manner [32].
Combusi kohtuasjas tehtud otsusest ilmneb, et „avaliku teenindamise hüvitist” selle sätte tähenduses tuleb tõlgendada väga kitsalt [32].
The exemption from notification provided by Article 17(2) covers only compensation for public service obligations imposed unilaterally on an undertaking, pursuant to Article 2 of that Regulation, which are calculated using the method described in Articles 10 to 13 of that Regulation (the common compensation procedure), and not to public service contracts as defined by Article 14.
Artikli 17 lõikega 2 ette nähtud teatamiskohustuse mittekohaldamine hõlmab ainult kõnealuse määruse artikli 2 kohaste ühepoolselt ettevõtjale pandud avaliku teenindamise kohustuste eest makstavaid hüvitisi, mis arvutatakse kõnealuse määruse artiklites 10–13 kirjeldatud meetodil (ühine hüvitamiskord), mitte aga kõnealuse määruse artiklis 14 defineeritud avaliku teenindamise lepinguid.