natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In recital 37 of the provisional Regulation it is mentioned that one European importer of palm kernel oil fatty acid methyl ester (‘PKE’) requested that imports of this product be subject to End Use Relief, or otherwise be excluded from the product scope of this proceeding.
Ajutise määruse põhjenduses 37 on märgitud, et üks Euroopa importija, kes impordib Indoneesiast palmituumaõlil põhinevat rasvhapete metüülestrit, taotles lõppkasutusest tulenevat soodustust oma impordi jaoks või vastasel korral oma toote väljajätmist menetluse tootevalikust.
The Union industry commented after provisional disclosure on the use of end use relief for imports of PKE and the possibility of circumvention of the duties proposed.
Liidu tootmisharu esindajad esitasid pärast esialgsete järelduste avaldamist oma märkused seoses lõppkasutusest tuleneva soodustusega palmituumaõlil põhineva rasvhapete metüülestri impordi suhtes ning võimalusega hoiduda kavandatud maksudest kõrvale.
They opposed the Commission’s authorisation to use such a scheme for relief of anti-dumping duties due to the fungible nature of biodiesel; biodiesel declared for non-fuel use could be used for fuel as it has the same physical properties.
Nad avaldasid vastuseisu komisjoni loale sellist dumpinguvastase tollimaksu soodusskeemi kasutada, tuues põhjuseks biodiisli samaväärsuse; muuks otstarbeks kui kütusena kasutamiseks deklareeritud biodiislit saab tegelikkuses kasutada kütusena, kuna sellel on samad füüsikalised omadused.
PKE can be used for fuel use; the unsaturated fatty alcohol that is made out of PKE can also be further processed into biodiesel; and the control that Customs can apply on imports under End Use Relief is limited and the economic burden resulting from the use of this scheme remains significant.
Palmituumaõlil põhinevat rasvhapete metüülestrit saab kasutada kütusena ning sellest saadava küllastumata rasvalkoholi töötlemine annab samuti biodiisli, samuti on tolliasutuste kontrollivõimalused lõppkasutusest tuleneva soodustusega hõlmatud importkauba puhul piiratud ning skeemi kasutamisest tekkiv majanduslik koormus endiselt märkimisväärne.
Following consultations on this issue and in view of the fact that biodiesel declared as for non-fuel use has the same physical properties as biodiesel for fuel use, it is not appropriate to allow End Use Relief for imports of PKE in the present case.
Võttes arvesse selleteemalisi konsultatsioone ning asjaolu, et muuks otstarbeks kui kütusena kasutamiseks deklareeritud biodiisli füüsikalised omadused on samad, mis kütusena kasutataval biodiislil, ei ole kohane lubada käesoleval juhul palmituumaõli metüülestri suhtes lõppkasutusest tuleneva soodustuse kohaldamist.
One German importer repeated their request for product exclusion and/or End Use Relief for a particular fatty acid methyl ester manufactured from palm kernel oil (PKE) which was destined for use other than fuel in the EU.
Üks Saksa importija kordas oma taotlust jätta teatav palmituumaõlist toodetud rasvhappe metüülester, mis oli ette nähtud ELis kasutamiseks muul otstarbel kui kütusena, toote määratluse alt välja ja/või kohaldada selle suhtes lõppkasutusest tulenevat soodustust.
The comments made restated their position which had been rejected at provisional stage and no new evidence was provided that would change the conclusion that End Use Relief should not be granted and that PKE should remain within the product scope.
Oma märkustes kordas ta seisukohta, mis lükati tagasi juba esialgses etapis, ega esitanud uusi tõendeid, mis muutnuksid järeldust, et lõppkasutusest tulenevat soodustust ei võimaldata ja et palmituumaõli metüülester peaks jääma toote määratluse sisse.
One Indonesian exporting producer also referred to their claim for End Use Relief for fractionated methyl esters and requested End Use Relief for these imports for the manufacture of saturated fatty alcohol.
Üks Indoneesia eksportiv tootja viitas samuti oma taotlusele saada fraktsioneeritud metüülestrile lõppkasutusest tulenev soodustus ja taotles lõppkasutusest tuleneva soodustuse võimaldamist selle toote importimisel küllastunud rasvalkoholi tootmiseks.
As set out above, all requests for End Use Relief have been denied and the arguments set out by this interested party did not change that conclusion.
Nagu on märgitud eespool, on kõik lõppkasutusest tuleneva soodustuse taotlused tagasi lükatud ja ka selle huvitatud isiku esitatud argumendid ei muutnud seda järeldust.
In the absence of other comments regarding the product concerned and the like product, recitals 29 to 39 of the provisional Regulation are hereby confirmed.
Kuna muid märkusi vaatlusaluse ja samasuguse toote kohta esitatud ei ole, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 29–39.
Recitals 44 and 64 of the provisional Regulation explained that both the Argentine and the Indonesian biodiesel markets are heavily regulated by the State and thus domestic sales were not considered as being made in the ordinary course of trade.
Ajutise määruse põhjendustes 44 ja 64 on sedastatud, et Argentinas ja Indoneesias reguleerib biodiisli turgu tugevasti riik ning et omamaist müügitegevust ei käsitata tavapärase kaubandustegevuse käigus toimuvana.
As a consequence, the normal value of the like product had to be constructed pursuant to Article 2(3) and (6) of the basic Regulation.
Seepärast tuli samasuguse toote normaalväärtus määrata algmääruse artikli 2 lõigete 3 ja 6 alusel.
That finding was not contested by any interested party and is therefore confirmed.
Et ükski huvitatud isik järeldust ei vaidlustanud, see kinnitatakse.
For both Argentina and Indonesia the constructed normal value at provisional stage was calculated on the basis of the companies’ own actual (and recorded) production costs during the IP, selling, general and administrative expenses (‘SG&A’) incurred and a reasonable profit margin.
Nii Argentina kui ka Indoneesia puhul arvutati normaalväärtus esialgses etapis äriühingute endi tegelike (ja dokumenteeritud) tootmishindade alusel uurimisperioodil, võttes arvesse müügi-, üldisi ja halduskulusid ning mõistlikku kasumimarginaali.
Recitals 45 and 63 of the provisional Regulation noted in particular that the Commission would further examine the claim that the Differential Export Tax systems (‘DET’) in Argentina and Indonesia distort raw material prices and that, therefore, the recorded costs of production did not reasonably reflect the costs associated with the production of the product concerned.
Ajutise määruse põhjendustes 45 ja 63 märgiti eelkõige, et komisjon uurib lähemalt väidet, et Argentina ja Indoneesia diferentseeritud ekspordimaksu süsteem lööb alla tooraine hinnad ning seetõttu ei kajastanud dokumenteeritud kulud mõistlikul viisil vaatlusaluse toote tootmisega seotud kulusid.
The further investigation has demonstrated that indeed the DET systems depressed the domestic prices of the main raw material input in both Argentina and Indonesia to an artificially low level, as explained below in recitals 35 onwards for Argentina and recital 66 for Indonesia and, as a consequence, affect the costs of the biodiesel producers in both countries concerned.
Edasisest uurimisest nähtus, et diferentseeritud ekspordimaksu süsteem viis peamise sisendtooraine hinnad nii Argentina kui ka Indoneesia puhul tõepoolest kunstlikult madalale, nagu on selgitatud allpool põhjenduses 35 ja edaspidi Argentina kohta ning põhjenduses 66 Indoneesia kohta, ning et see mõjutas mõlema riigi biodiislitootjate kulusid.
In view of this finding it is considered appropriate that this cost distortion of the main raw materials should be taken into account in establishing the normal values in both countries, given the particular market situation prevailing both in Argentina and Indonesia.
Nimetatud tähelepaneku valguses peetakse asjakohaseks, et põhitoorainete hinnamoonutusi tuleks mõlema riigi puhul normaalväärtuse määramisel arvesse võtta, arvestades nii Argentinas kui ka Indoneesias valitsevat erilist turuolukorda.
The General Court has confirmed [4] that when the prices of raw materials are regulated in such a way that they are artificially low on the domestic market, it may be presumed that the cost of producing the product concerned is affected by a distortion.
Üldkohus on kinnitanud, [4] et kui tooraine hindu reguleeritakse viisil, mis viib need omamaisel turul kunstlikult madalale, võib eeldada, et vaatlusaluse toote tootmiskulu on moonutatud.
The General Court considered that under such circumstances, the Union institutions are entitled to conclude that one of the items in the records cannot be regarded as reasonable and that, consequently, such item can be adjusted.
Üldkohus leidis, et liidu institutsioonidel on sellises olukorras õigus järeldada, et ühte dokumenteeritud kirjet ei saa pidada mõistlikuks ning seetõttu võib seda kohandada.
The General Court also concluded that it is apparent from the first subparagraph of Article 2(5) of the basic Regulation that the records of the party concerned do not serve as a basis for calculating normal value if the costs associated with the production of the product under investigation are not reasonably reflected in those records.
Ühtlasi järeldas Üldkohus, et algmääruse artikli 2 lõike 5 esimesest lõigust ilmneb, et kui uuritava toote tootmiskulud ei kajastu mõistlikult uuritava isiku dokumentides, siis ei saa võtta selle isiku dokumente aluseks normaalväärtuse määramisel.
In that case, the second sentence of the first subparagraph provides that the costs are to be adjusted or established on the basis of sources of information other than those records.
Sama lõigu teise lause kohaselt tuleb sel juhul dokumentide korrigeerimiseks või koostamiseks võtta aluseks mõni muu teabeallikas.
That information may be taken from the costs incurred by other producers or exporters or, when that information is not available or cannot be used, any other reasonable source of information, including information from other representative markets.
Aluseks võib võtta teiste tootjate või eksportijate kulud, kui aga selline teave ei ole kättesaadav või seda ei ole võimalik kasutada, võib valida mõne muu mõistliku aluse, sealhulgas teabe teiste tüüpiliste turgude kohta.
In the provisional calculations, the actual domestic purchase price of soya beans and the actual booked cost for crude palm oil was used when computing the costs of production for respectively Argentine and Indonesian producing exporters.
Esialgsetes arvutustes võeti Argentina ja Indoneesia eksportivate tootjate tootmiskulude kindlakstegemisel aluseks vastavalt sojaoa tavaline omamaine sisseostuhind ja toorpalmiõli tavaline dokumenteeritud kulu.
Given that certain costs of production, and namely the costs of the main raw material and (soybean oil and soya beans in Argentina and crude palm oil in Indonesia), were found to be distorted, they were established on the basis of reference prices published by the relevant authorities of the countries concerned.
Arvestades, et teatavad tootmiskulud, täpsemalt põhitooraine (sojaõli ja sojauba Argentinas ning toorpalmiõli Indoneesias) hind, leiti olevat moonutatud, määrati tootmiskulud kindlaks vaatlusaluste riikide pädevate asutuste avaldatud võrdlushindade põhjal.
Those prices reflect the level of international prices.
Nimetatud hinnad kajastavad rahvusvahelisi hindu.
As mentioned above, the Commission has now reached the conclusion that the DET system in Argentina distorts the costs of production for biodiesel producers in that country.
Nagu eespool öeldud, on komisjon jõudnud järeldusele, et diferentseeritud ekspordimaksu süsteem moonutab Argentinas biodiisli tootjate tootmiskulusid.
The investigation established that during the IP export taxes on raw material (35 % on soya beans and 32 % on soybean oil) were significantly higher than the export taxes on the finished product (nominal rate of 20 % on biodiesel, with an effective rate of 14,58 % taking into account a tax rebate).
Uurimise käigus tuvastati, et uurimisperioodil olid tooraine ekspordimaksud (sojauba 35 %, sojaõli 32 %) märkimisväärselt kõrgemad kui lõpptootel (biodiisli nominaalmäär 20 %, kusjuures kui võtta arvesse maksutoetust, siis oli tegelik määr 14,58 %).
As a matter of fact, the difference between the export tax on soya beans and biodiesel was 20,42 percentage points, and between soya bean oil and biodiesel was 17,42 percentage points during the IP.
Uurimisperioodil oli sojaoa ja biodiisli ekspordimaksu vahe 20,42 protsendipunkti, sojaõli ja biodiisli vahe aga 17,42 protsendipunkti.
To determine the level of the export tax for soya beans and soya bean oil, the Argentine Ministry of Agriculture, Livestock and Fisheries publishes on a daily basis the FOB price for soya beans and soya bean oil — ‘the reference price’ [5].
Sojaoa ja sojaõli ekspordimaksu määramiseks avaldab Argentina põllumajandus-, loomakasvatus- ja kalandusministeerium iga päev sojaoa ja sojaõli FOB-hinna – võrdlushinna [5].
This reference price reflects the level of international prices [6] and is used to calculate the amount of the export tax to be paid to the tax authorities.
Võrdlushind kajastab rahvusvahelisi hindu [6] ja seda kasutatakse maksuametile tasutava ekspordimaksu arvutamiseks.
The domestic prices follow the trends of the international prices.
Omamaised hinnad järgivad rahvusvahelisi hinnasuundumusi.
The investigation established that the difference between the international and the domestic price of soya beans and soya bean oil is the export tax on the product and other expenses incurred for exporting it.
Uurimisel tuvastati, et sojaoa ja sojaõli rahvusvaheliste ja omamaiste hindade vahe on võrdne toodete vastavate ekspordimaksude ja muude ekspordikuludega.
The domestic reference prices of soya beans and soya bean oil are also published by the Argentine Ministry of Agriculture as the ‘FAS theoretical price’ [7].
Argentina põllumajandusministeerium avaldab ka sojaoa ja sojaõli omamaiseid võrdlushindu nimetuse „teoreetilised FAS-hinnad” all [7].
The producers of soya beans and soya bean oil therefore obtain the same net price no matter whether they sell for export or domestically.
Sojaoa ja sojaõli tootjad saavad seega nii ekspordi- kui ka omamaise müügi puhul kätte sama netohinna.
In conclusion, the domestic prices of the main raw material used by biodiesel producers in Argentina were found to be artificially lower than the international prices due to the distortion created by the Argentine export tax system and, consequently, the costs of the main raw material were not reasonably reflected in the records kept by the Argentinean producers under investigation in the meaning of Article 2(5) of the basic Regulation as interpreted by the General Court as explained above.
Kokkuvõtteks võib öelda, et Argentina biodiislitootjate kasutatud peamiste toorainete omamaised hinnad osutusid rahvusvahelistest hindadest kunstlikult madalamaks Argentina ekspordimaksusüsteemi tekitatud moonutuse tõttu ning seepärast ei kajastunud peamise tooraine kulud vaatlusaluste Argentina tootjate dokumentides mõistlikult algmääruse artikli 2 lõike 5 tähenduses, nagu seda on vastavalt eespool osutatule tõlgendanud Üldkohus.
The Commission has therefore decided to revise recital 63 of the provisional Regulation and disregard the actual costs of soya beans (the main raw material purchased and used in the production of biodiesel) as recorded by the companies concerned in their accounts and to replace them with the price at which those companies would have purchased the soya beans in the absence of such a distortion.
Seega otsustas komisjon vaadata läbi ajutise määruse põhjenduse 63 ning mitte võtta arvesse vaatlusaluste äriühingute arvepidamistes kajastuvaid sojaoa (kui peamise ostetava ja biodiisli tootmisel kasutatava tooraine) tegelikke kulusid, vaid asendada need hinnaga, mida asjaomased äriühingud oleksid maksnud sojaoa eest moonutuse puudumisel.
In order to establish the cost at which companies concerned would have purchased the soya beans in the absence of such a distortion, the Commission took the average of the reference prices of soya beans published by the Argentine Ministry of Agriculture for export FOB Argentina during the IP [8].
Selleks et määrata hind, mida asjaomased äriühingud oleksid maksnud sojaoa eest eespool kirjeldatud moonutuse puudumisel, arvutas komisjon välja Argentina põllumajandusministeeriumi poolt uurimisperioodil avaldatud sojaoa FOB-ekspordihindade keskmise [8].
The association of Argentine exporting producers (CARBIO) and the Argentine authorities claimed that an adjustment to the costs borne by the companies under Article 2(5) of the basic Regulation is only possible when the records, and not the costs incurred by the companies, do not reasonably reflect the costs associated with the production and sale of the product concerned.
Argentina eksportivate tootjate liit (CARBIO) ja Argentina ametiasutused väitsid, et äriühingute kantud kulude kohandamine algmääruse artikli 2 lõike 5 alusel on võimalik üksnes siis, kui dokumendid (mitte aga äriühingute kantud kulud) on need, kus vaatlusaluse toote tootmise ja müügiga seotud kulud ei kajastu mõistlikult.
They stated that in practice the Commission added the export taxes to the price paid by the companies when purchasing soya beans, thus including in the costs of productions an item which is not associated with the production or sale of the product concerned.
Nad väitsid, et praktikas lisas komisjon ekspordimaksud hinnale, mida äriühingud maksid sojaube ostes, arvates seega tootmiskulude hulka kulu, mis ei ole seotud vaatlusaluse toote tootmise või müügiga.
They added that the General Court’s ruling ‘Acron’ quoted in the disclosure document [9] is based on a wrong interpretation of Article 2.2.1.1 of the WTO Anti-Dumping Agreement (ADA), it is currently being appealed before the Court of Justice and in any event the factual considerations are different from those in the present case, since raw material prices in Argentina are not ‘regulated’ as it is the gas price in Russia and are not distorted but determined freely without any State intervention and therefore there is not a particular market situation in Argentina that would allow the Commission to apply Article 2(5) of the basic Regulation.
Nad lisasid, et Üldkohtu otsus Acroni kohtuasjas, mida tsiteeriti järelduste avaldamise dokumendis, [9] põhineb WTO dumpinguvastase lepingu artikli 2.2.1.1 valel tõlgendamisel ning selle kohta on praegu esitatud Euroopa Kohtusse kaebus ja igal juhul on faktilised järeldused erinevad kui käesoleval juhul, sest Argentinas ei ole toormaterjali hinnad „reguleeritud” nagu gaasi hind Venemaal ning pole moonutatud, vaid kujunevad vabalt ilma riigi sekkumiseta ning seepärast ei valitse Argentinas mingi eriline turuolukord, mis võimaldaks komisjonil kohaldada algmääruse artikli 2 lõiget 5.
They declared that the DET system in Argentina is not inconsistent with any trade rules.
Nad kinnitasid, et Argentina diferentseeritud ekspordimaksu süsteem ei ole vastuolus kaubandusreeglitega.
In addition, CARBIO claimed that, since export taxes were not taken into account when establishing the export price, the Commission did not make a fair comparison between constructed normal value (which takes into account export taxes) and export price (which does not take into account export taxes).
Peale selle väitis CARBIO, et kuna ekspordihinna kindlaksmääramisel ekspordimakse ei arvestatud, ei olnud komisjoni võrdlus arvestusliku normaalväärtuse (milles võetakse arvesse ekspordimakse) ja ekspordihinna (milles ei võeta arvesse ekspordimakse) vahel õiglane.
Moreover, they claimed that by referring to the international prices of soya beans as established in the Chicago Board of Trade (CBOT) when constructing normal value, but disregarding the gains or losses linked to the hedging activities at the CBOT when establishing the export price (see below), again the Commission did not make a fair comparison between normal value and export price.
Peale selle väitsid nad, et viidates normaalväärtuse kindlakstegemisel sojaoa rahvusvahelistele hindadele, mille määrab kindlaks Chicago kaubabörs, ent jättes ekspordihinna kindlakstegemisel arvestamata Chicago kaubabörsil tehtavate riskitehingute kasumid või kahjumid (vt allpool), on komisjoni võrdlus normaalväärtuse ja ekspordihinna vahel taas kord ebaõiglane.
Furthermore CARBIO claimed that by mere replacing the costs recorded by the companies under investigation with an international price, the Commission did not take into account the natural competitive advantage of the Argentine producers.
Lisaks väitis CARBIO, et juba pelgalt sellega, et uuritavate äriühingute kirjendatud kulud asendati rahvusvahelise hinnaga, ei võtnud komisjon arvesse Argentina tootjate loomulikku konkurentsieelist.
Finally, CARBIO complained that the Commission did not take into account the fact that in the absence of the DET in Argentina, the CBOT prices of soya beans would have been much lower.
Lõpuks kaebas CARBIO veel, et komisjon ei võtnud arvesse asjaolu, et kui Argentinas puudunuks diferentseeritud ekspordimaksu süsteem, olnuksid sojaubade hinnad Chicago kaubabörsil palju madalamad.
These claims must be rejected.
Need väited tuleb tagasi lükata.
Even if the facts of the ‘Acron’ case are not the same as the facts in the present case, the General Court has nevertheless established the principle of law that if the costs associated with the production of the product under investigation are not reasonably reflected in the records of the companies, they do not serve as a basis for calculating normal value.
Isegi kui Acroni kohtuasja asjaolud ei ole samad kui käesoleva juhtumi puhul, on Üldkohus siiski määranud kindlaks õiguspõhimõtte, et kui uurimisaluse toote tootmisega seotud kulud ei kajastu mõistlikult äriühingute dokumentides, siis ei saa neid normaalväärtuse arvutamisel aluseks võtta.
In the ‘Acron’ case the costs were not reasonably reflected in the records of the company concerned because the gas price was regulated.
Acroni kohtuasjas ei olnud kulud asjaomase äriühingu dokumentides mõistlikult kajastatud, sest gaasihind oli reguleeritud.
In the present case it was established that the costs associated with the production of the product concerned are not reasonably reflected in the records of the companies concerned as they are artificially low due to the distortion caused by the Argentine DET system.
Käesoleval juhul leiti, et vaatlusaluse toote tootmisega seotud kulud ei kajastu mõistlikult asjaomaste äriühingute dokumentides, sest nad on Argentina diferentseeritud ekspordimaksu süsteemi põhjustatud moonutuste tõttu kunstlikult madalad.
This holds true regardless of whether or not DET systems in general may be as such contrary to the WTO Agreement.
See tõsiasi kehtib, olenemata sellest, kas diferentseeritud ekspordimaksu süsteemid kui niisugused on vastuolus WTO lepinguga või mitte.
Furthermore, the Commission considers that the General Court based itself on a correct interpretation of the ADA.
Peale selle on komisjon seisukohal, et Üldkohus lähtus dumpinguvastase lepingu korrektsest tõlgendusest.
In fact, in China — Broilers [10], the panel found that although Article 2.2.1.1 of the ADA sets up a presumption that the books and records of the respondent shall normally be used to calculate the cost of production, the investigating authority retains the right to decline to use such books if it determines that they are either (i) inconsistent with GAAP or, (ii) do not reasonably reflect the costs associated with the production and sale of the product under consideration.
Hiina kaebuses broilerite asjus [10] leidiski vaekogu, et ehkki dumpinguvastase lepingu artiklis 2.2.1.1 on loodud eeldus, et harilikult kasutatakse tootmiskulude arvutamisel kostja raamatupidamist ja dokumente, jätab uurimise korraldaja endale õiguse keelduda sellise raamatupidamise kasutamisest, kui ta teeb kindlaks, et see on i) vastuolus üldtunnustatud raamatupidamispõhimõtetega või ii) ei kajasta mõistlikult vaatlusaluse toote tootmise ja müügiga seotud kulusid.
However, when making such a determination to derogate from the norm, the investigating authority must set forth its reasons for doing so.
Ent kui uurimise korraldaja otsustab sel viisil normist kõrvale kalduda, peab ta esitama põhjused, miks ta seda teeb.