natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Consistent with this interpretation, in view of the distortion created by the DET system, which creates a particular market situation, the Commission replaced the costs recorded by the companies concerned for the purchase of the main raw material in Argentina with the price that would have been paid in the absence of the established distortion.
Kooskõlas selle tõlgendusega ning arvestades diferentseeritud ekspordimaksu süsteemi põhjustatud moonutusi, mis tekitavad erilise turuolukorra, asendas komisjon asjaomaste äriühingute poolt Argentinas peamise tooraine ostuks tehtud kulud hinnaga, mis oleks tulnud maksta, kui kindlakstehtud moonutust poleks esinenud.
The fact that from a pure numerical point of view the result is similar does not mean that the methodology applied by the Commission consisted in simply adding the export taxes to the costs of the raw material.
Asjaolu, et puhtalt arvuliselt võttes on tulemused sarnased, ei tähenda, et komisjoni kasutatud metoodika seisneks lihtsalt ekspordimaksude lisamises tooraine kuludele.
International prices of commodities are set based on supply and demand and there is no evidence that the DET system in Argentina affects the CBOT prices.
Rahvusvahelised kaubahinnad määratakse kindlaks pakkumise ja nõudluse põhjal ning ei ole tõendeid, et Argentina diferentseeritud ekspordimaksu süsteem mõjutaks Chicago kaubabörsi hindu.
Therefore, all claims and allegations that by using an international price the Commission did not make a fair comparison between normal value and export price are unfounded.
Seepärast on alusetud kõik väited ja kinnitused, et rahvusvahelist hinda kasutades ei võrrelnud komisjon normaalväärtust ja ekspordihinda õiglaselt.
The same applies to the claim that the Commission did not take into account the natural competitive advantage of the Argentine producers, because the replacement of the costs recorded by the companies was due to the abnormally low price of raw material in the domestic market, rather than to a comparative advantage.
Sama kehtib ka väite suhtes, et komisjon ei võtnud arvesse Argentina tootjate loomulikku konkurentsieelist, sest äriühingute kajastatud kulude asendamine tulenes tooraine ebanormaalselt madalast hinnast riigi siseturul, mitte aga mingist konkurentsieelisest.
In recital 45 of the provisional Regulation, it was explained that since domestic sales were not considered as being made in the ordinary course of trade, normal value had to be constructed using a reasonable amount for profit of 15 % pursuant to Article 2(6)(c) of the basic Regulation.
Ajutise määruse põhjenduses 45 selgitati, et kuna müüki ei käsitletud tavapärase kaubandustegevuse käigus toimunud müügina, tuli normaalväärtus määrata algmääruse artikli 2 lõike 6 punkti c alusel, kasutades mõistlikku kasumimarginaali 15 %.
Some exporting producers claimed that the percentage used by the Commission as a reasonable profit (15 %) when constructing normal value was unrealistically high and a radical change in the established practice in a number of other investigations in similar commodity-related markets (i.e. where the profit used was about 5 %).
Mõned eksportivad tootjad väitsid, et komisjoni poolt normaalväärtuse määramisel kasutatud mõistlik kasumimarginaal 15 % oli ebarealistlikult kõrge ning et tegemist oli radikaalse hüppega, võrreldes väljakujunenud praktikaga arvukate muude uurimiste puhul, mis on viidud läbi sarnaste toorainega seotud turgude suhtes (nende puhul kasutati kasumimarginaali 5 %).
First of all, it is incorrect that the Commission uses systematically a 5 % profit margin when constructing normal value.
Esiteks ei ole õige, et komisjon kasutab normaalväärtuse määramisel järjekindlalt 5 % kasumimarginaali.
Every situation is assessed on its own merits taking into account the specific circumstances of the case.
Iga juhtumit vaadeldakse eraldi ning arvesse võetakse selle kõiki asjaolusid.
For example, in the 2009 biodiesel case against the United States, various different profit levels were used with the weighted average profit being well above 15 %.
2009. aastal kasutati näiteks Ameerika Ühendriike käsitlevas juhtumis erinevaid marginaale, mille kaalutud keskmine oli oluliselt rohkem kui 15 %.
Second, the Commission looked also at the short and medium term borrowing rate in Argentina which is around 14 % according to the World Bank data.
Teiseks vaatles komisjon ka lühikese ja keskmise tähtajaga laenude intressimäära Argentinas, mis on Maailmapanga andmetel umbes 14 %.
It certainly seems reasonable to expect a higher profit margin to be obtained when doing business in the domestic biodiesel markets than the borrowing cost of capital.
Kindlasti tundub mõistlik eeldada omamaisel biodiisliturul tegutsedes kasumimarginaali, mis on suurem kui kapitali laenukulud.
Furthermore, this profit is even lower than the profit realised during the IP by the producers of the product concerned, albeit that level results from distortions in costs brought about by the DET and domestic biodiesel prices regulated by the State.
Lisaks on määratud kasum madalamgi kui vaatlusaluse toote tootjate uurimisperioodil saadud kasum, sest marginaal on saadud hinnamoonutuste alusel, mis kaasnesid diferentseeritud ekspordimaksu süsteemiga ning riigi reguleeritavate omamaiste biodiislihindadega.
Therefore, and for the reasons explained above, it is maintained that 15 % profit is a reasonable amount that can be achieved by a relatively new, capital-intensive industry in Argentina.
Sellel ning lisaks eespool kirjeldatud põhjustel jääb komisjon arvamusele, et 15 % kasumimarginaal on mõistlik määr, mis on Argentinas võrdlemisi uue ja kapitalimahuka tootmisharu jaoks saavutatav.
Following definitive disclosure, CARBIO and the Argentine authorities claimed that (i) the reference to the profit levels in the US case was unjustified; (ii) the reference of the medium-term borrowing rate lacks logic, was never used in the past and if such a benchmark is to be used, it should not be that of Argentina because investments were made in US dollars together with foreign entities; (iii) the profit actually earned by the Argentine producers could not be taken into account due to the particular market situation; and (iv) by comparison the Union industry target profit was set at 11 %.
Pärast lõplike järelduste avalikustamist väitsid CARBIO ja Argentina ametivõimud, et i) viide USA kasumimääradele ei ole õigustatud, ii) viites keskpika perspektiivi laenuintressidele puudub loogika, seda pole kunagi varem kasutatud ja kui kasutada sellist võrdlustaset, ei peaks see olema Argentina intress, sest investeeringud tehti koos välismaiste üksustega USA dollarites, iii) Argentina tootjate tegelikult teenitud kasumeid ei saa erilise turuolukorra tõttu arvesse võtta ning iv) liidu tootmisharu sihtkasumimarginaaliks määrati 11 %.
Those claims must be rejected.
Need väited tuleb tagasi lükata.
The Commission considered that a 15 % profit margin was reasonable for the biodiesel industry in Argentina, since in that country during the IP it was still a young and capital intensive industry.
Komisjon leidis, et 15 % kasumimarginaal on Argentina biodiislitööstuse jaoks mõistlik, sest nimetaud riigis oli see tootmisharu uurimisperioodil veel noor ja kapitalimahukas.
The reference to the profit margin in the US case was made to rebut the claim that the Commission uses systematically a 5 % profit margin when constructing normal value.
Viide kasumimarginaalile USA juhtumi puhul esitati selleks, et lükata ümber väide, et komisjon kasutab normaalväärtuse arvutamisel süstemaatiliselt 5 % kasumimarginaali.
The reference to the medium-term borrowing rate also was not meant to set a benchmark but to test the reasonableness of the margin used.
Ka viide keskpika perspektiivi laenuintressidele ei olnud mõeldud võrdlustasemena, vaid selleks, et vaadata, kas kasutatud marginaal on mõistlik.
The same applies to the profit actually earned by the sampled companies.
Sama kehtib ka valimisse kaasatud äriühingute poolt tegelikult teenitud kasumi suhtes.
On the other hand, since the purpose of constructing normal value is different from the calculation of the target profit for the Union industry in the absence of dumped imports, any comparison between the two is irrelevant.
Kuna aga normaalväärtust arvutatakse hoopis muul otstarbel kui liidu tootmise sihtkasumimarginaali dumpinguhinnaga impordi puudumise korral, ei puutu nende kahe omavaheline võrdlus üldse asjasse.
Therefore, recital 46 of the provisional Regulation is hereby confirmed.
Seega kinnitatakse ajutise määruse põhjendus 46.
One exporting producer manufactures biodiesel partly in its own plants and partly via a tolling agreement with an independent producer.
Üks eksportiv tootja valmistab biodiislit osaliselt enda tootmisettevõtetes ning osaliselt ühe sõltumatu tootjaga sõlmitud töötlemislepingu alusel.
This exporting producer requested that its cost of production be recalculated using a different weighted average of its own cost of production and of the cost of production of the toller than the one used by the Commission at provisional stage.
Osutatud eksportiv tootja taotles oma tootmiskulu ümberarvutamist, see tähendab komisjoni poolt esialgses etapis kasutatud kaalutud keskmise asemel tema enda tootmiskuludel ning töötleja tootmiskuludel põhineva kaalutud keskmise kasutamist.
This request was analysed and found to be justified and the cost of production for the company concerned was recalculated accordingly.
Taotlust analüüsiti ja leiti, et see on õigustatud, mistõttu arvutati asjaomase äriühingu tootmiskulu vastavalt ümber.
The Commission received other minor company-specific claims but they became moot following the change in methodology of constructing the normal value as explained above.
Komisjoni laekus ka väiksemaid äriühinguspetsiifilisi väiteid, mis siiski muutusid pärast eespool selgitatud normaalväärtuse määramise meetodi muutmist tühiseks.
Therefore, the findings in recitals 40 to 46 of the provisional Regulation are, with the modifications explained above, hereby confirmed.
Seetõttu kiidetakse heaks ajutise määruse põhjendused 40–46 eespool selgitatud muudetud kujul.
In recital 49 of the provisional Regulation, it was explained that when export sales were made through related trading companies located inside the Union, adjustments were made to the export price, including for the profit accruing to the related trader in accordance with Article 2(9) of the basic Regulation.
Ajutise määruse põhjenduses 49 selgitati, et kui eksportmüük liitu toimus liidus paiknevate seotud kaubandusettevõtete kaudu, kohandati ekspordihinda, sealhulgas vastavalt algmääruse artikli 2 lõikele 9 hinna alusel, millega imporditud toode esimest korda seotud kaubandusettevõttele edasi müüdi, võttes arvesse kasumit.
For the purpose of that calculation, a level of profit of 5 % for the related trader inside the Union was considered reasonable.
Kõnealuse arvutuse eesmärgil käsitleti mõistlikuna 5 % suurust kasumit liidus paiknevale seotud kaubandusettevõttele.
Two exporting producers claimed that a 5 % profit margin for the related trader within the Union was too high in the commodity trading business and that either no profit, or a lower percentage should be used (up to 2 % depending on the companies).
Eksportivate tootjate väitel on 5 % kasumimarginaal liidus paikneva seotud kaubandusettevõtte suhtes asjaomase kauba turuga võrreldes liiga kõrge ning kasutada tuleks kas nullkasumit või madalamat protsendimäära (sõltuvalt äriühingust kuni 2 %).
No evidence was provided in support of this claim.
Asjaomase väite kinnitamiseks ei esitatud ühtegi tõendit.
In these circumstances the 5 % profit level for related traders within the EU is confirmed.
Seepärast kinnitatakse liidus paiknevate seotud kaubandusettevõtete 5 % kasumimarginaal.
Following definitive disclosure, CARBIO maintained that a profit margin of 5 % was too high in the commodity trading business and referred to a study prepared by KPMG specifically for this purpose and submitted to the Commission on 1 July 2013 following disclosure of the provisional Regulation.
Pärast lõplike järelduste avalikustamist kordas CARBIO seisukohta, et 5 % kasumimarginaal on börsikaubaga kauplemise puhul liiga kõrge, ning viitas uuringule, mille KPMG oli spetsiaalselt sel otstarbel koostanud ja 1. juulil 2013, pärast ajutise määruse avalikustamist, komisjonile esitanud.
The Commission considered that the findings of the study could not be relied upon due to the limitations to the analysis referred to in the study itself, which led to a selection of a limited number of trading companies, half of which were not selling agricultural products.
Komisjon leidis, et uuringu järeldustele ei saa tugineda uuringus endas osutatud analüüsi piirangute tõttu, mille tulemusena valiti piiratud arv kaubandusettevõtteid, millest pooled ei tegelenud põllumajandussaaduste müügiga.
Therefore, the evidence provided is considered to be inconclusive.
Seepärast leitakse, et esitatud tõendid ei ole veenvad.
As a consequence, the 5 % margin of profit for the related traders in the EU is confirmed.
Seega kinnitatakse ELis asuvate seotud kaubandusettevõtete jaoks 5 % kasumimarginaal.
One exporting producer complained that when establishing the export price the Commission did not take into account the so-called ‘hedging results’, i.e. the gain or losses incurred by the producer when selling and purchasing future contracts of soybean oil at the Chicago Board of Trade (CBOT).
Ühe eksportiva tootja väite kohaselt ei võtnud komisjon ekspordihinna määramisel arvesse nn riskitehinguid, s.o tootja kasumit või kahjumit seoses sojaoa tulevaste ostu-müügitehingute sõlmimisega Chicago kaubabörsil.
The company insisted that hedging is a necessary element of the biodiesel business because of the volatility of raw material price, and that the net revenue for the biodiesel seller is not only the price paid by the purchaser, but also the profit (or loss) of the underlying hedging operations.
Äriühing rõhutas, et riskitehingud on tooraine hindade volatiilsuse tõttu biodiislikaubanduse oluline osa ning et biodiisli müüja netotulu ei koosne üksnes ostja makstud hinnast, vaid ka vastavate riskitehingute kasumist (või kahjumist).
That claim must be rejected because Article 2(8) of the basic Regulation clearly provides that the export price shall be the price actually paid or payable for the product when sold for export, regardless of any separate — albeit related — gain or loss linked to hedging practices.
Komisjon peab selle väite tagasi lükkama, sest algmääruse artikli 2 lõikes 8 on selgelt sätestatud, et ekspordihind on ekspordiriigist ühendusse ekspordiks müüdud toote eest tegelikult makstud või makstav hind, olenemata mis tahes muust (seotud) kasumist või kahjumist, mis kaasneb riskitehingutega.
In the absence of any further comments regarding export prices, recitals 47 to 49 of the provisional Regulation are, with the changes mentioned above, hereby confirmed.
Kuna täiendavaid märkusi ekspordihindade kohta esitatud ei ole, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 47–49 eespool selgitatud muudetud kujul.
In recital 53 of the provisional Regulation, it was explained that when export sales were made through related trading companies located outside the EU, the Commission examined whether the related trader should be treated as an agent working on a commission basis and, if so, an adjustment was made in accordance with Article 2(10)(i) of the basic Regulation to take account of a notional mark-up received by the trader.
Ajutise määruse põhjenduses 53 selgitati, et kui ekspordimüük liitu toimus väljaspool liitu paiknevate seotud kaubandusettevõtete kaudu, uuris komisjon, kas neid seotud kaubandusettevõtteid tuleks käsitleda vahendustasu alusel töötava agendina; sellisel juhul tehti kohandus vastavalt algmääruse artikli 2 lõike 10 punktile i, et võtta arvesse müüja saadud oletatavat hinnalisandit.
One company claimed that the profit margin used by the Commission for the related trader outside the EU as a notional mark-up was too high and that a lower profit margin would be more reasonable.
Ühe äriühingu väitel oli komisjoni poolt väljaspool liitu paikneva seotud kaubandusettevõtte suhtes kasutatud kasumimarginaal kui müüja saadud oletatav hinnalisand liiga kõrge ning mõistlikum olnuks madalama kasumimarginaali määramine.
The Commission examined carefully the arguments put forward by the exporting producer, but concluded that in light of the extensive activities carried out by the related traders, a profit margin of 5 % was considered reasonable.
Komisjon analüüsis eksportiva tootja argumente väga põhjalikult, kuid tegi järelduse, et seotud kaubandusettevõtete ulatusliku tegevuse valguses peetakse 5 % kasumimarginaali mõistlikuks.
Therefore, that claim must be rejected.
Seega tuleb nimetatud väide tagasi lükata.
In the absence of any other comments regarding comparison, recitals 50 to 55 of the provisional Regulation are hereby confirmed.
Kuna muid märkusi võrdluse kohta eiesitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 50–55.
All cooperating Argentine exporting producers requested that if an anti-dumping duty were to be imposed on imports of biodiesel from Argentina, there should be a single duty for all cooperating exporting producers, based on the weighted average of the anti-dumping duties of all exporting producers in the sample.
Kõik koostööd tegevad Argentina tootjad taotlesid dumpinguvastase tollimaksu kehtestamise korral Argentinast pärit biodiisli impordi suhtes kõigile koostööd tegevatele eksportivatele tootjatele ühesugust tollimaksu, mis põhineks kõigi valimisse kaasatud eksportivate tootjate suhtes määratud eri dumpinguvastaste tollimaksude kaalutud keskmisel.
They supported this request by claiming that all sampled producers have commercial or other links among each other, they produce, sell, loan or swap biodiesel to each other and often the product of various companies is loaded together in the same ocean vessel and shipped to the EU and it is no longer possible for customs authorities to identify and distinguish the product of different producers.
Oma taotlust põhjendasid nad väitega, et kõigil valimisse kaasatud tootjatel on omavahel kaubanduslikud või muud sidemed, et nad toodavad, müüvad, laenavad või vahetavad üksteisele biodiislit ning et sageli lastitakse eri äriühingute tooted koos samale ookeanilaevale, et transportida need ELi, mistõttu ei ole tolliasutustel enam võimalik eri tootjate kaupa kindlaks teha ja eristada.
These peculiar circumstances were said to render the imposition of individual duties impracticable.
Need erilised asjaolud muudaksid nende sõnul eraldi tollimaksud teostamatuks.
Notwithstanding the fact that the request comes from all exporting producers, even including those with a lower individual dumping margin than the weighted average margin, and despite the potential simplification for the customs authorities, this request should be rejected.
Olenemata asjaolust, et tegemist on kõigi eksportivate tootjate ühise taotlusega, mis hõlmas isegi tootjaid, kelle dumpingumarginaal oleks eraldi väiksem kui kaalutud keskmine, ning olenemata menetluse võimalikust lihtsustumisest tolliasutustele tuleb asjaomane taotlus tagasi lükata.
Indeed, alleged practical difficulties should not be used as an excuse to derogate from the provisions of the basic Regulation unless it is unavoidable.
Väidetavaid praktilisi probleeme ei tohiks kasutada vabandusena algmääruse eiramiseks, v.a juhul, kui see on vältimatu.
In this case, the companies’ practice to swap, borrow or otherwise mingle the product concerned does not in itself render the imposition of individual duties impracticable in the meaning of Article 9(6) of the basic Regulation.
Käesoleval juhul ei muuda äriühingute tavad seoses vaatlusaluse toote vahetamise, laenamise või muu toiminguga eraldi tollimaksu kehtestamist iseenesest teostamatuks algmääruse artikli 9 lõike 6 tähenduses.
Three companies requested that their names be included in the list of cooperating exporting producers in order to benefit from the anti-dumping duty rate of the cooperating non-sampled companies rather than the residual duty for ‘all other companies’.
Kolm äriühingut taotles enda lisamist koostööd tegevate eksportivate tootjate nimekirja, et nende suhtes kehtestataks valimisse kaasamata koostööd tegevate äriühingute dumpinguvastane tollimaksu määr ja mitte kõigile muudele äriühingutele kehtestatav jääktollimaks.
Two of the three companies were already manufacturing biodiesel for the domestic market or under tolling agreements for other exporting producers during the IP, but they were not themselves exporting to the Union.
Kolmest nimetatud äriühingust kaks on juba uurimisperioodil tootnud biodiislit omamaisele turule või siis töötlemislepingute alusel eksportivatele tootjatele, kuid ise mitte eksportinud liitu.
The third company was not producing biodiesel during the IP since its plant was still under construction at that time.
Kolmas äriühing ei tootnud uurimisperioodi ajal biodiislit, sest tema tootmisobjekt oli sel ajal veel ehitamisjärgus.
The Commission considers that the conditions for being considered a cooperating exporting producer are not met in the cases of the three companies referred to above.
Komisjoni arvamusel ei ole nimetatud kolme äriühingu puhul täidetud tingimused nende käsitlemiseks koostööd tegevate eksportivate tootjatena.
This applies not only to the company which was not producing biodiesel at all during the IP, but also to the companies which cooperated with the investigation by submitting a sampling form, since in their sampling reply they made it clear that they were producing for the domestic market or for third parties but they were not exporting biodiesel to the Union on their own name.
See kehtib nii äriühingu kohta, kes ei tootnud biodiislit terve uurimisperioodi vältel, kui ka äriühingute kohta, kes tegid uurimise ajal koostööd väljavõttelise uuringu vormi esitamise näol, kuna vormis esitatud vastustes selgitasid nad selgesõnaliselt, et tootsid kas omamaisele turule või kolmandatele isikutele, kuid ei eksportinud biodiislit liitu oma nime all.
This request must therefore be rejected and the ‘residual’ anti-dumping duty should apply to the three companies in question.
Seega peab komisjon taotluse tagasi lükkama ja kehtestama kolme kõnealuse äriühingu suhtes kõigile ülejäänud äriühingutele kehtiva dumpinguvastase tollimaksu.
Taking into account the adjustments made to the normal value and to the export price as set out above, and in the absence of any further comments, the table in recital 59 of the provisional Regulation is replaced by the following and the definitive dumping margins, expressed as a percentage of the CIF Union frontier price, duty unpaid, are as follows:
Võttes arvesse normaalväärtuses ja ekspordihinnas tehtud kohandusi, nagu on kirjeldatud eespool, ning kuna täiendavaid märkusi ei ole esitatud, asendatakse ajutise määruse põhjenduses 59 esitatud tabel järgmisega ning lõplikud dumpingumarginaalid, väljendatuna protsendimäärana CIF-hinnast liidu piiril enne tollimaksude tasumist, on järgmised:
Group ‘Renova’ (Molinos Río de la Plata S.A., Oleaginosa MoreNo Hermanos S.A.F.I.C.I. y A. and Vicentin S.A.I.C.)
Kontsern „Renova” (Molinos Río de la Plata S.A., Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A. ja Vicentin S.A.I.C.)
Group ‘T6’ (Aceitera General Deheza S.A., Bunge Argentina S.A.)
Kontsern „T6” (Aceitera General Deheza S.A., Bunge Argentina S.A.)
As mentioned above in recitals 28 to 34, the Commission has now reached the conclusion that the DET system in Indonesia distorts the costs of production of biodiesel producers in that country and that therefore the costs associated with the production and sale of the product concerned are not reasonably reflected in the records kept by the Indonesian producers under investigation.
Nagu on sätestatud eespool põhjendustes 28–34, on komisjon jõudnud järeldusele, et diferentseeritud ekspordimaksu süsteem moonutab Indoneesias biodiisli tootjate tootmiskulusid ning seetõttu ei kajastanud uuritavate Indoneesia tootjate dokumenteeritud kulud mõistlikul viisil vaatlusaluse toote tootmise ja müügiga seotud kulusid.