natgillin/translations-raw huggingface dataset:
They can be determined using appropriate methods as described in the relevant Test Methods.
Need on võimalik kindlaks määrata sobivate meetodite abil, nagu on kirjeldatud asjakohastes katsemeetodites.
This Test Method is not designed to address special circumstances, such as the pregnant or lactating animal and offspring, or to evaluate potential residues in exposed food-producing animals.
Käesolev katsemeetod ei ole ette nähtud tegelemiseks eriolukordadega (näiteks tiined või poegi imetavad loomad ja noorloomad) või võimalike jääkide hindamiseks kemikaalidega kokku puutunud loomades, keda inimene tarbib toiduks.
However, the data obtained from a B.36 study can provide background information to guide the design of specific studies for these investigations.
Katsemeetodi B.36 kohase uuringu andmed võivad siiski anda taustteavet, mis aitab kavandada eriuuringuid selliste küsimuste lahendamiseks.
This Test Method is not intended for the testing of nanomaterials.
Käesolev katsemeetod ei ole ette nähtud nanomaterjalide katsetamiseks.
A report on preliminary review of OECD Test Guidelines for their applicability to nanomaterials indicates that TG 417 (equivalent to this Test Method B.36) may not apply to nanomaterials (1).
OECD katsejuhendite esialgse läbivaatamise aruandes, milles käsitletakse nende kohaldatavust nanomaterjalide uurimisele, on märgitud, et katsejuhend nr 417 (mis on samaväärne käesoleva katsemeetodiga B.36) ei pruugi olla kohaldatav nanomaterjalide uurimisele (1).
Definitions used for the purpose of this Test Method are provided in Appendix.
Käesolevas katsemeetodis kasutatud mõisted on esitatud liites.
ANIMAL WELFARE CONSIDERATIONS
LOOMADE HEAOLU KAALUTLUSED
Guidance on humane treatment of animals is available in OECD Guidance Document (GD) 19 (2).
Suunised loomade humaanse kohtlemise kohta on esitatud OECD juhenddokumendis nr 19 (2).
It is recommended that OECD GD 19 be consulted for all in vivo and in vitro studies described in this Test Method.
OECD juhenddokumenti nr 19 soovitatakse kasutada kõigi käesolevas katsemeetodis kirjeldatud in vivo ja in vitro uuringute puhul.
Pilot Studies
Prooviuuringud
The use of pilot studies is recommended and encouraged for the selection of experimental parameters for the toxicokinetics studies (e.g. metabolism, mass balance, analytical procedures, dose-finding, exhalation of CO2, etc.).
Soovitatakse kasutada prooviuuringuid, et valida toksiko-kineetilistel uuringutel jälgitavad parameetrid (näiteks kemikaali metaboliseerimine, massibilanss, analüüside tegemine, dooside valimine, CO2 väljahingamine jne).
Characterisation of some of these parameters may not necessitate the use of radiolabelled chemicals.
Mõnda kõnealustest parameetritest saab määrata ka ilma radiomärgistatud kemikaali kasutamata.
Animal Selection
Loomade valimine
The animal species (and strain) used for TK testing should preferably be the same as that used in other toxicological studies performed with the test chemical of interest.
Toksikokineetika katsetes kasutatav loomaliik (ja liin) peaks eelistatavalt olema sama kui asjakohase uuritava kemikaaliga tehtud muudes toksikoloogilistes uuringutes.
Normally, the rat should be used as it has been used extensively for toxicological studies.
Üldiselt tuleks kasutada rotti, kuna seda liiki on toksikoloogilistes uuringutes palju kasutatud.
The use of other or additional species may be warranted if critical toxicology studies demonstrate evidence of significant toxicity in these species or if their toxicity/toxicokinetics is shown to be more relevant to humans.
Muu või täiendava liigi kasutamine võib olla põhjendatud, kui asjakohased toksikoloogilised uuringud näitavad märkimisväärset mürgisust kõnealuse liigi suhtes või kui mürgisus kõnealuse liigi suhtes või liigi isenditel avalduv toksikokineetika on näidatud olevat inimeste jaoks asjakohasem.
Justification should be provided for the selection of the animal species and its strain.
Loomaliigi ja liini valikut tuleks põhjendada.
Unless mentioned otherwise, this Test Method refers to the rat as the test species.
Kui ei ole öeldud teisiti, viidatakse käesolevas katsemeetodis katseliigina rotile.
Certain aspects of the method might have to be modified for the use of other test species.
Muu katseliigi kasutamise korral võib meetodi teatavaid aspekte muuta.
Age and Strain
Vanus ja liin
Young healthy adult animals (normally 6-12 weeks at the time of dosing) should be used (see also paragraphs 13 and 14).
Tuleks kasutada noori terveid täiskasvanud loomi, kes on annustamise ajal tavaliselt 6–12 nädala vanused (vt ka punktid 13 ja 14).
Justification should be provided for the use of animals that are not young adults.
Muude kui noorte täiskasvanud loomade kasutamise korral tuleks seda põhjendada.
All animals should be of similar age at the outset of the study.
Kõik loomad peaksid uuringu alguses olema sarnases vanuses.
The weight variation of individual animals should not exceed ± 20 % of the mean weight of the test group.
Üksiku looma kehamass ei tohiks erineda rohkem kui ±20% katserühma keskmisest kehamassist.
Ideally, the strain used should be the same as that used in deriving the toxicological database for the test chemical.
Kõige parem oleks kasutada sama liini, mida kasutati uuritava kemikaali toksikoloogilise andmebaasi koostamisel.
Number and Sex of Animals
Loomade arv ja sugu
A minimum of four animals of one sex should be used for each dose tested.
Iga uuritava doosi korral tuleks kasutada vähemalt nelja samast soost looma.
Justification should be provided for the sex of the animals used.
Kasutatud loomade soo valikut tuleks põhjendada.
The use of both sexes (four males and four females) should be considered if there is evidence to support significant sex-related differences in toxicity.
Tuleks kaaluda mõlema soo kasutamist (neli isas- ja neli emaslooma), kui on tõendeid, et mürgisus oleneb oluliselt soost.
Animals should generally be housed individually during the testing period.
Loomi tuleks katse ajal üldjuhul eraldi pidada.
Group housing might be justified in special circumstances.
Eriolukorras võib olla põhjendatud rühmas pidamine.
Lighting should be artificial, the sequence being 12 h light/12 h dark.
Valgustus peaks olema kunstlik, 12 tundi valgust ja 12 tundi pimedust.
The temperature of the experimental animal room should be 22 °C (± 3 °C) and the relative humidity 30-70 %.
Katseloomade pidamise ruumi temperatuur peaks olema 22 °C (±3 °C) ja suhteline õhuniiskus 30–70 %.
Test Chemical
Uuritav kemikaal
A radiolabelled test chemical using 14C should be used for all mass balance and metabolite identification aspects of the study; however, if it can be demonstrated that:
Uuringu kõigi massibilansi ja metaboliitide tuvastamise andmete saamiseks tuleks kasutada 14C abil radiomärgistatud uuritavat kemikaali. Kui on aga võimalik tõendada, et
mass balance and metabolite identification can be adequately evaluated using the unlabelled test chemical,
massibilanssi ja metaboliite on võimalik õigesti hinnata märgistamata uuritava kemikaaliga,
the analytical specificity and sensitivity of the method used with non-radioactive test chemical is equal to or greater than that which could be obtained with the radiolabelled test chemical,
mitteradioaktiivse uuritava kemikaaliga kasutatud meetodi analüütiline täpsus ja tundlikkus on radiomärgistatud uuritava kemikaali kasutamisega võrreldes samaväärne või suurem,
then a radiolabelled test chemical does not need to be used.
ei ole radiomärgistatud uuritavat kemikaali vaja kasutada.
Furthermore, other radioactive and stable isotopes may be used, particularly if the element is responsible for or is a part of the toxic portion of the test chemical.
Samuti võib kasutada muid radioaktiivseid ja stabiilseid isotoope, eelkõige juhul, kui kõnealune element põhjustab uuritava kemikaali mürgisuse või on selle osa.
If possible, the radiolabel should be located in a core portion of the molecule which is metabolically stable (it is not exchangeable, is not removed metabolically as CO2, and does not become part of the one-carbon pool of the organism).
Kui võimalik, peaks radiomärgis asuma molekuli metaboliseerimise suhtes stabiilses põhiosas (osa, mis ei ole vahetatav, mida ei eemaldata metaboliseerimisel CO2-na ja mis organismis ei lähe ühe süsinikuaatomiga ühendite puuli).
Labelling of multiple sites or specific regions of the molecule may be necessary to follow the metabolic fate of the test chemical.
Uuritava kemikaali metaboliseerimise käigu väljaselgitamiseks võib olla vajalik märgistada molekulis mitu aatomit või konkreetset piirkonda.
The radiolabelled and non-radiolabelled test chemicals should be analysed using appropriate methods to establish purity and identity.
Radiomärgisega ja radiomärgiseta uuritavat kemikaali tuleks asjakohaste meetodite abil analüüsida, et veenduda kemikaali puhtuses ja vastavuses keemilisele määratlusele.
The radio-purity of the radioactive test chemical should be the highest attainable for a particular test chemical (ideally it should be greater than 95 %) and reasonable effort should be made to identify impurities present at or above 2 %.
Radioaktiivse uuritava kemikaali radioloogiline puhtus peaks olema nii suur, kui konkreetse uuritava kemikaali puhul on võimalik saavutada (ideaaljuhul üle 95 %), ning tuleks teha mõistlikud jõupingutused, et tuvastada kõik lisandid, mida on 2 % või rohkem.
The purity, along with the identity and proportion of any impurities which have been identified, should be reported.
Tuleb esitada andmed uuritava kemikaali puhtuse kohta ja kõikide kindlakstehtud lisandite keemilise määratluse ja osakaalu kohta.
Individual regulatory programmes may choose to provide additional guidance to assist in the definition and specifications of test chemicals composed of mixtures and methods for determination of purity.
Igas regulatiivses kavas võidakse otsustada anda täiendavaid suuniseid, kuidas määratleda ja kirjeldada uuritavat kemikaali, mis kujutab endast segu, ning milliseid meetodeid tuleb kasutada selle puhtuse määramiseks.
Dose Selection
Doosi valik
Pilot Study
Prooviuuring
Usually a single oral dose is sufficient for the pilot study.
Üldjuhul on prooviuuringuks piisav üks suukaudne doos.
The dose should be non-toxic, but high enough to allow for metabolite identification in excreta (and plasma, if appropriate) as well as to meet the stated purpose of the pilot study as noted in paragraph 12 of this Test Method.
Doos ei tohiks olla mürgine, kuid peaks olema piisavalt suur, et võimaldada metaboliitide tuvastamist väljaheidetes ja väljahingatud õhus (ja plasmas, kui see on asjakohane) ning saavutada prooviuuringu nimetatud eesmärk, mis on märgitud käesoleva katsemeetodi punktis 12.
Main Studies
Põhiuuring
For the main studies, a minimum of two doses is preferred since information gathered from at least two dose groups may aid in dose setting in other toxicity studies, and help in the dose-response assessment of already available toxicity tests.
Põhiuuringu puhul eelistatakse vähemalt kahe doosi kasutamist, kuna vähemalt kahest doosirühmast kogutud teave võib aidata määrata doosi muudes mürgisuse uuringutes ja hinnata juba olemasolevate mürgisuse katsete mõju sõltuvust doosist.
Where two doses are administered, both doses should be high enough to allow for metabolite identification in excreta (and plasma, if appropriate).
Kui manustatakse kahte doosi, peaksid mõlemad doosid olema piisavalt suured selleks, et võimaldada metaboliitide tuvastamist väljaheidetes (ja plasmas, kui see on asjakohane).
Information from available toxicity data should be considered for dose selection.
Doosi valimisel tuleks arvesse võtta olemasolevatest toksilisuse andmetest saadud teavet.
If information is not available (e.g. from acute oral toxicity studies recording clinical signs of toxicity, or from repeated dose toxicity studies) a value for the higher dose that is below the LD50 (oral and dermal routes) or LC50 (inhalation route) estimate or below the lower value of the acute toxicity range estimate may be considered.
Kui teavet (näiteks ägeda suukaudse mürgisuse või korduvdoosi mürgisuse uuringute teavet kliiniliste mürgistusnähtude kohta) ei ole, võib kaaluda suuremat annust, mis on allpool LD50 (suukaudsel ja nahakaudsel manustamisel) või LC50 (sissehingamise kaudu manustamisel) hinnangulist väärtust või allpool ägeda mürgisuse hinnangulise vahemiku alumist väärtust.
The lower dose should be some fraction of the higher dose.
Väiksem annus peaks olema suurema doosi mingi murdosa.
If only one dose level is investigated, ideally the dose should be high enough to allow for metabolite identification in excreta (and plasma, if appropriate), while not producing apparent toxicity.
Ainult ühe doositaseme uurimise korral peaks doos ideaaljuhul olema piisavalt suur, et võimaldada metaboliitide tuvastamist väljaheidetes (ja plasmas, kui see on asjakohane), põhjustamata ilmset mürgistust.
A rationale should be provided as to why no second dose level has been included.
Teise doositaseme lisamata jätmist tuleks põhjendada.
If the effect of dose on kinetic processes needs to be established, two doses may not be sufficient and at least one dose should be high enough so as to saturate these processes.
Kui on vaja määrata doosi mõju kineetilistele protsessidele, ei pruugi kahest doosist piisata ja vähemalt üks neist peaks olema piisavalt suur, et saavutada kõnealuses protsessis küllastumist.
If the area under the plasma concentration-time curve (AUC) is not linear between two dose levels used in the main study, this is a strong indication that saturation of one or more of the kinetic processes is occurring somewhere between the two dose levels.
Kui plasmas oleva kontsentratsiooni ajast sõltuvuse kõvera alune pindala (AUC) ei ole põhiuuringus kasutatud kahe doositaseme vahel lineaarne, on see oluline tõend, et ühe või enama kineetilise protsessi küllastumine toimub kusagil kahe doositaseme vahel.
For test chemicals of low toxicity, a maximum dose of 1000 mg/kg body weight (oral and dermal routes) should be used (if administration is by the inhalation route, refer to Chapter B.2 of this Annex for guidance; typically this dose would not exceed 2 mg/l).
Vähese mürgisusega uuritavate kemikaalide puhul tuleks (suu- ja nahakaudse manustamise korral) kasutada maksimumdoosi 1000 mg kehakaalu kg kohta (sissehingamise teel manustamise puhul vt suunised, käesoleva lisa peatükk B.2; üldjuhul ei ületa see doos 2 mg/l).
Chemical-specific considerations may necessitate a higher dose depending on regulatory needs.
Kemikaalist olenevalt võib regulatiivsete nõuete täitmiseks osutuda vajalikuks suurema doosi kasutamine.
Dose selection should always be justified.
Doosi valik peaks olema alati põhjendatud.
Single dose toxicokinetic and tissue distribution data may be adequate to determine the potential for accumulation and/or persistence.
Ühe doosi toksiko-kineetilised ja kudedes jaotumise andmed võivad olla piisavad bioakumuleerumise ja/või püsivuse võimalikkuse kindlaksmääramiseks.
However in some circumstances repeated dose administration may be needed (i) to address more fully the potential for accumulation and/or persistence or changes in TK (i.e. for instance, enzyme induction and inhibition), or (ii) as required by the applicable regulatory system.
Mõnel juhul võib siiski olla vajalik korduvdoosi manustamine, i) et käsitleda täpsemalt bioakumuleerumise ja/või püsivuse võimalikkust või muutusi toksikokineetikas (s.o näiteks ensüümide induktsioon ja inhibeerimine), või ii) kui seda nõuab kohaldatav õigussüsteem.
In studies involving repeated dosing, while repeated low dose administration is usually sufficient, under certain circumstances repeated high dose administration may also be necessary (see also paragraph 57).
Kuigi üldjuhul piisab väikese doosi korduvast manustamisest, võib korduvdoosiuuringute puhul olla mõnedel tingimustel vajalik ka suure doosi korduv manustamine (vt punkt 57).
Administration of Test Chemical
Uuritava kemikaali manustamine
The test chemical should be dissolved or suspended homogeneously in the same vehicle employed for the other oral gavage toxicity studies performed with the test chemical, if such vehicle information is available.
Uuritav kemikaal tuleks lahustada või tekitada selle ühtlane suspensioon samas kandeaines, mida on kasutatud muude suukaudse mürgisuse sundsöötmisega manustamisega uuringutes, kui kõnealune teave kandeaine kohta on olemas.
Rationale for the choice of vehicle should be provided.
Kandeaine valikut tuleks põhjendada.
The choice of the vehicle and the volume of dosing should be considered in the design of the study.
Kandeaine ja doseerimiskoguse valimist tuleks käsitleda juba uuringu koostamisel.
The customary method of administration is by gavage; however, administration by gelatine capsule or as a dietary mixture may be advantageous in specific situations (in both cases, justification should be given).
Tavaline manustamismeetod on sundsöötmisega; manustamine želatiinkapslis või söödasegu osana võib siiski olla konkreetses olukorras kasulikum (mõlemal juhul tuleks valitud meetodit põhjendada).
Verification of the actual dose administered to each animal should be provided.
Igale loomale tegelikult manustatud doosi tuleks kontrollida.
The maximum volume of liquid to be administered by oral gavage at one time depends on the size of the test animals, the type of dose vehicle, and whether or not feed is withheld prior to administration of the test chemical.
Suukaudsel sundsöötmisel korraga manustatava vedeliku maksimaalne kogus oleneb katselooma suurusest, doosi kandeaine tüübist ja sellest, kas loomi enne uuritava kemikaali manustamist näljutatakse või mitte.
The rationale for administering or restricting food prior to dosing should be provided.
Enne manustamist sööda andmist või mitteandmist tuleks põhjendada.
Normally the volume should be kept as low as practical for either aqueous or non-aqueous vehicles.
Üldiselt peaks manustatav maht nii veepõhiste kui ka muude kandeainete puhul olema nii väike, kui praktiliselt võimalik.
Dose volumes should not normally exceed 10 ml/kg body weight for rodents.
Doosi kogus näriliste puhul ei tohiks üldiselt ületada 10 ml kehakaalu kg kohta.
Volumes of vehicles used for more lipophilic test chemicals might start at 4 ml/kg body weight.
Lipofiilsema uuritava kemikaali puhul kasutatav kandeaine kogus võiks alata 4 ml-st kehakaalu kg kohta.
For repeated dosing, when daily fasting would be contraindicated, lower dose volumes (e.g. 2-4 ml/kg body weight) should be considered.
Korduvdoosiuuringutes, kus igapäevane näljutamine on vastunäidustatud, tuleks kaaluda väiksema doosikoguse (näiteks 2–4 ml kehakaalu kg kohta) kasutamist.
Where possible, consideration may be given to the use of a dose volume consistent with that administered in other oral gavage studies for a test chemical.
Kui võimalik, tuleks püüda kasutada sellist doosikogust, mis on kooskõlas uuritava kemikaaliga tehtud muude suukaudse sundsöötmise uuringutega.
Intravenous (IV) administration of the test chemical and measurement of the test chemical in blood and/or excreta may be used to establish bioavailability or relative oral absorption.
Uuritava kemikaali intravenoosset manustamist ning uuritava kemikaali mõõtmist veres ja/või väljaheidetes võib kasutada biosaadavuse või suhtelise suukaudse imendumise määramiseks.
For the IV study, a single dose (usually equivalent to but not to exceed the lower oral dose – see dose selection) of test chemical is administered using an appropriate vehicle.
Intravenoosse manustamise uuringu puhul manustatakse asjakohase kandeaine abil üks doos uuritavat kemikaali (mis on üldiselt võrdväärne väikese suukaudse doosiga, aga ei tohi seda ületada, vt doosi valimine).
This material should be administered in a suitable volume (e.g. 1 ml/kg bw) at the chosen site of administration to at least four animals of the appropriate sex (both sexes might be used, if warranted, see paragraph 16).
Seda materjali tuleks manustada sobiv kogus (näiteks 1 ml kehakaalu kg kohta) valitud manustamiskohas vähemalt neljale asjakohasest soost loomale (kui see on põhjendatud, siis võib kasutada mõlemat sugu, vt punkt 16).
A fully dissolved or suspended dose preparation is necessary for IV administration of the test chemical.
Intravenoosseks manustamiseks tuleb ette valmistada uuritava kemikaali täielikult lahustatud või suspendeeritud doos.
The vehicle for IV administration should not interfere with blood integrity or blood flow.
Intravenoosse manustamise kandeaine ei tohiks mõjutada vere koostist ega voolamist.
If the test chemical is infused, the infusion rate should be reported and standardised between animals, provided an infusion pump is used.
Kui uuritav kemikaal kanti üle infusioonipumbaga, tuleks katseprotokollis teatada ülekandmise kiirus, mis peaks kõigi loomade puhul olema standardne.
Anaesthesia should be used if one cannulates the jugular vein (for administration of test chemical and/or collection of blood) or if one uses the femoral artery for administration.
Kanüüli viimisel jugulaarveeni (uuritava kemikaali manustamiseks ja/või vere kogumiseks) või reiearterisse (uuritava kemikaali manustamiseks) tuleks kasutada tuimestust.
Due consideration should be given to the type of anaesthesia as it may have effects on toxicokinetics.
Tuimestuse tüüpi tuleks hoolega kaaluda, kuna see võib toksikokineetikat mõjutada.
Animals should be allowed to recover adequately before administration of the test chemical plus the vehicle.
Loomad peaksid saama enne uuritava kemikaali ja kandeaine manustamist piisavalt toibuda.
Other routes of administration, such as dermal and inhalation, (see paragraphs 74-78) may be applicable for certain test chemicals, considering their physico-chemical properties and the expected human use or exposure.
Teatava uuritava kemikaali puhul võib olla asjakohane muu manustamistee, näiteks nahakaudne või sissehingamise teel manustamine (vt punktid 74–78), olenevalt kemikaali füüsikalis-keemilistest omadustest ja eeldatavast kasutamisest inimeste poolt või inimestega kokkupuute teest.
Mass Balance
Massibilanss
Mass balance is determined by summation of the percent of the administered (radioactive) dose excreted in urine, faeces, and expired air, and the percent present in tissues, residual carcass, and cage wash (see paragraph 46).
Massibilansi määramiseks liidetakse manustatud (radioaktiivse) doosi kogused (protsent esialgsest doosist), mis leitakse uriinis, väljaheites ja väljahingatud õhus ning tehakse kindlaks kudedes, korjusejääkides ja puuripesuvedelikus (vt punkt 46).
Generally, total recoveries of administered test chemical (radioactivity) in the order of > 90 % are considered to be adequate.
Üldiselt peetakse piisavaks, kui manustatud uuritavast kemikaalist (radioaktiivsusest) suudetakse liitmisega koguda > 90 %.
Absorption
ADME
An initial estimation of absorption can be achieved by excluding the percentage of dose in the gastro-intestinal (GI) tract and/or faeces from the mass balance determination.
Esialgne imendumise hinnang saadakse sel teel, et massibilansi arvutusest lahutatakse seedetraktis ja/või väljaheites oleva doosi osakaal.
For the calculation of percent absorption, see paragraph 33.
Imendumise protsendi arvutus on esitatud punktis 33.
For investigation of excreta, see paragraphs 44-49.
Väljahingatava õhu, väljaheite ja uriini uurimise kohta vt punktid 44–49.
If the exact extent of absorption following oral dosing cannot be established from mass balance studies (e.g. where greater than 20 % of the administered dose is present in faeces), further investigations might be necessary.
Kui pärast suukaudset manustamist ei ole imendumise täpset ulatust võimalik massibilansi abil kindlaks määrata (näiteks kui üle 20 % manustatud doosist leitakse väljaheitest), võib vajalik olla täpsem uuring.