natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Simet is a private company providing scheduled passenger transport services by bus based on concessions granted by the Italian State under Law 1822/39 [2].
Simet on eraõiguslik ettevõtja, kes osutab Itaalia poolt vastavalt seadusele nr 1822/39 [2] antud kontsessioonide alusel bussidega regulaarset reisijateveo teenust.
More specifically, Simet operates a network of inter-regional scheduled bus connections between the Calabria Region and other Italian regions.
Täpsemalt opereerib Simet piirkondadevahelisi regulaarseid bussiühendusi Calabria ja muude Itaalia piirkondade vahel.
In addition to these services, which account for approximately two thirds of its revenue, Simet also provides other services, including international travel services, tourism services and bus hire with driver [3], which account for the remaining third of its revenue.
Lisaks nendele teenustele, mis moodustavad tema tuludest umbes kaks kolmandikku, osutab Simet ka muid teenuseid, sealhulgas rahvusvahelisi reisiteenuseid, turismiteenuseid ja bussiüürimist koos juhiga, [3] mis moodustavad ülejäänud kolmandiku tema tuludest.
In October 1999 Simet for the first time asked the Ministry for Infrastructure and Transport (‘the Ministry’) for compensation for its inter-regional bus service with respect to the years starting from 1987 [4].
1999. aasta oktoobris taotles Simet esimest korda infrastruktuuri- ja transpordiministeeriumilt (edaspidi „ministeerium”) avaliku teenindamise hüvitist piirkondadevahelise bussiveo eest alates 1987. aastast [4].
The Ministry denied this and subsequent requests, as it considered that it had not entrusted Simet with public service obligations.
Ministeerium lükkas selle ja järgnenud taotlused tagasi, leides, et ta ei olnud pannud Simetile avaliku teenindamise kohustust.
According to the Italian authorities, Simet, like other providers of inter-regional scheduled bus transport services, operated on the basis of provisional licences (concessions) renewed annually at the request of the company.
Itaalia ametiasutuste teatel tegutses Simet, nagu teisedki piirkondadevahelise liiniveo korraldajad, ajutiste litsentside (kontsessioonide) alusel, mida uuendati igal aastal teenust osutava ettevõtja taotlusel.
Those concessions gave the company the exclusive right to provide the relevant services.
Kõnealused kontsessioonid andsid ettevõtjale asjaomaste teenuste osutamise ainuõiguse.
The annual concession specifications stated that delivering the service did not give the company the right to any subsidy or compensation of any kind and that the service was operated entirely at the company’s own risk.
Aastase kontsessiooni tingimustes oli sätestatud, et teenuse osutamine ei anna ettevõtjale õigust mingile toetusele ega hüvitisele ja ettevõtja osutab teenust täielikult omal riskil.
The fares proposed by the company itself were also reflected in the annual concession specifications accepted by the Ministry.
Ettevõtja enda kehtestatud tariifid kajastusid ka aastase kontsessiooni tingimustes, mille kiitis heaks ministeerium.
Over time, the company submitted a number of requests to change the arrangements for delivery of the services provided, which were usually approved in accordance with the procedure laid down in Presidential Decree 369/94 [5].
Aastate jooksul esitas Simet mitu osutatavate teenuste korralduse muutmise taotlust, mis tavaliselt ka rahuldati vastavalt presidendi seadluses nr 369/94 [5] kehtestatud korrale.
Articles 4 and 5 of Presidential Decree 369/1994 provided for a detailed procedure for the assessment and comparative analysis of applications related to the introduction of any new service on the basis of a concession.
Presidendi seadluse nr 369/94 artiklitega 4 ja 5 nähakse ette üksikasjalik kord kontsessiooni alusel uue teenuse avamise taotluste hindamiseks ja võrdlevaks analüüsiks.
THE JUDGMENTS OF THE COUNCIL OF STATE PRIOR TO THE OPENING DECISION
ALGATAMISOTSUSELE EELNENUD ITAALIA HALDUSASJADE ÜLEMKOHTU OTSUSED
In response to the Ministry’s refusal to grant public service compensation for the period starting from 1987, Simet brought a legal action before the Italian administrative courts requesting compensation for the discharge of public service obligations.
Vastuseks ministeeriumi keeldumisele maksta 1987. aastaga alanud ajavahemiku eest avaliku teenindamise hüvitist algatas Simet Itaalia halduskohtus kohtumenetluse, nõudes hüvitist avaliku teenindamise kohustuse täitmise eest.
On appeal, in judgment 1405/2010 of 9 March 2010 (‘judgment 1405/2010’), the Council of State recognised Simet’s right to receive compensation for its scheduled (predominantly inter-regional) bus services, provided under the concessions granted by the Italian State.
Edasikaebuste järel tunnistas Itaalia haldusasjade ülemkohus oma 9. märtsi 2010. aasta otsusega nr 1405/2010 (edaspidi „kohtuotsus nr 1405/2010”) Simeti õigust saada hüvitist regulaarse (peamiselt piirkondadevahelise) bussiveo teenuste eest, mida osutati Itaalia riigi antud kontsessioonide alusel.
The precise amount of the compensation was to be determined on the basis of reliable data from the company’s accounts.
Hüvitise täpne summa tuli kindlaks määrata usaldusväärsete andmete põhjal, mis saadakse ettevõtja raamatupidamisest.
As explained in more detail in the opening decision, judgment 1405/2010 does not precisely identify by which legal act the public service obligation was imposed, or in what form.
Nagu on üksikasjalikumalt selgitatud algatamisotsuses, ei ole kohtuotsuses nr 1405/2010 täpselt määratletud, millise õigusakti alusel ja millisel kujul avaliku teenindamise kohustus kehtestati.
Order 2072 of the Council of State issued on 18 January 2011, following the failure of the administration to comply with judgment 1405/2010, is more explicit in this respect, stating that ‘the Ministry has repeatedly denied the company the opportunity to change routes, times and stops and ordered it to keep fares at or below those charged by Ferrovie dello Stato (Italian State Railways) – these are elements that the company believes are indicative of carrying out a public service.’
Itaalia haldusasjade ülemkohtu korraldus nr 2072/2011, mis väljastati 18. jaanuaril 2011, pärast seda, kui valitsusasutus ei olnud täitnud kohtuotsust nr 1405/2010, on selles suhtes sõnaselgem ning selles märgitakse, et „ministeerium keeldus korduvalt andmast ettevõtjale võimalust muuta marsruute, sõiduplaane ja peatusi ning kohustas teda hoidma tariife Ferrovie dello Stato (Itaalia riigiraudtee) tariifidega samal tasemel või neist madalamal – need asjaolud viitavad ettevõtja arvates avaliku teenuse osutamisele”.
While judgment 1405/2010 does mention the new Regulation (EC) No 1370/2007 of the European Parliament and of the Council [6], which governs public service compensation, insofar as it ‘lays down compensation criteria which are not dissimilar to those laid down in previous Community regulations’, the Council of State ordered the responsible authorities to pay compensation to Simet on the basis of Articles 6, 10 and 11 of Council Regulation (EEC) No 1191/69 [7].
Ehkki kohtuotsuses nr 1405/2010 nimetatakse uut Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 1370/2007, [6] millega reguleeritakse avaliku teenuse hüvitamist, kuna selles „sätestatakse hüvitamistingimused, mis ei erine ühenduse varasemates määrustes sätestatutest”, andis Itaalia haldusasjade ülemkohus pädevatele ametiasutustele korralduse maksta Simetile hüvitist nõukogu määruse (EMÜ) nr 1191/69 [7] artiklite 6, 10 ja 11 alusel.
The Italian authorities have decided to await the assessment of the notified measure by the Commission before executing the rulings of the Council of State (judgment 1405/2010 and order 2072/2010) and paying Simet the compensation.
Itaalia ametiasutused otsustasid enne Itaalia haldusasjade ülemkohtu otsuste (kohtuotsuse nr 1405/2010 ja korralduse nr 2072/2010) täitmist ja Simetile hüvitise maksmist oodata ära komisjoni hinnangu teatatud meetmele.
INITIALLY NOTIFIED SUM OF POSSIBLE PUBLIC SERVICE COMPENSATION
VÕIMALIKU AVALIKU TEENINDAMISE HÜVITISE ALGSELT TEATATUD SUMMA
As regards the amount of compensation to be paid to Simet for the services rendered, the Italian authorities submitted a report to the Commission, commissioned by Simet and prepared by an outside consultant (‘the initial report’), without endorsing the estimates it contained.
Osutatud teenuste eest Simetile makstava hüvitise suuruse kohta esitasid Itaalia ametiasutused komisjonile Simeti tellitud ja ettevõttevälise nõustaja koostatud aruande (edaspidi „algne aruanne”), milles sisalduvaid hinnanguid nad ei toetanud.
The initial report estimated the compensation due at approximately EUR 59,4 million [8].
Algses aruandes hinnati maksmisele kuuluva hüvitise suuruseks ligikaudu 59,4 miljonit eurot [8].
Subsequently, however, the claims for compensation were reassessed as, following the opening decision, the Council of State asked for an independent evaluation of the appropriate level of compensation.
Hiljem vaadati hüvitamistaotlused läbi, sest pärast algatamisotsust küsis Itaalia haldusasjade ülemkohus hüvitise sobiva suuruse kohta sõltumatu hinnangu.
The outcome of that evaluation is discussed in sections 2.6 and 2.7.
Selle hindamise tulemusi käsitletakse jaotistes 2.6 ja 2.7.
Although SIMET claims compensation for services provided until the end of 2013 [9], the Italian authorities consider that the relevant period for the purposes of this notification covers only 1987 to 2003, as judgment 1405/2010 relates only to the appeal covering that period.
Ehkki Simet nõudis hüvitist 2013. aasta lõpuni osutatud teenuste eest, [9] leiavad Itaalia ametiasutused, et teatise seisukohalt on asjakohane ainult ajavahemik 1987–2003, sest kohtuotsus nr 1405/2010 käib ainult seda ajavahemikku käsitleva apellatsioonikaebuse kohta.
In particular, point 3.1 of judgment 1405/2010 clearly refers to compensation for the years 1987 to 2003.
Täpsemalt viidatakse kõnealuse kohtuotsuse punktis 3.1 selgelt hüvitistele 1987.–2003. aasta eest.
DEVELOPMENTS IN THE NATIONAL COURT PROCEEDINGS FOLLOWING THE OPENING DECISION
RIIKLIKU KOHTUMENETLUSE KÄIK PÄRAST ALGATAMISOTSUST
Following the Italian authorities’ refusal to execute judgment 1405/2010 and order 2072/2011, the Council of State made a new order, No 270/2012, appointing a panel of independent experts to decide how to enforce judgment 1405/2010.
Pärast Itaalia ametiasutuste keeldumist täita kohtuotsust nr 1405/2010 ja korraldust nr 2072/2011 võttis Itaalia haldusasjade ülemkohus vastu uue korralduse – korralduse nr 270/2012 –, millega moodustati sõltumatu eksperdikomisjon, et otsustada, kuidas jõustada kohtuotsust nr 1405/2010.
The panel, comprising a chairman and two members, was tasked with calculating the amount of compensation payable to Simet under judgment 1405/2010.
Esimehest ja kahest liikmest koosnevale komisjonile tehti ülesandeks arvutada välja hüvitis, mis tuleb kohtuotsuse nr 1405/2010 kohaselt Simetile maksta.
At the same time the parties to the dispute appointed their own experts, who commented on the preliminary findings of the panel of experts.
Samal ajal määrasid kohtuvaidluse pooled oma eksperdid, kes kommenteerisid eksperdikomisjoni esialgseid järeldusi.
This led to the exchange of a number of reports and replies over the ensuing months.
Selle tulemusena vahetati järgnenud kuude jooksul korduvalt aruandeid ja vastuväiteid.
On 29 August 2012, a minority report signed by the chairman of the panel appointed by the Council of State was submitted, which concluded that there was not enough data available to determine the compensation to be paid to Simet and therefore that no compensation could be awarded.
29. augustil 2012 esitati Itaalia haldusasjade ülemkohtu moodustatud komisjoni esimehe allkirjastatud vähemusaruanne, milles jõuti järeldusele, et Simetile makstava hüvitise kindlaksmääramiseks ei ole piisavalt andmeid ning seetõttu ei saa mingit hüvitist maksta.
On 20 August 2012, a majority report signed by two of the three experts appointed by the Council of State was submitted, concluding that the compensation payable to Simet amounted to EUR 22049796.
20. augustil 2012 esitati enamusaruanne, millele oli alla kirjutanud Itaalia haldusasjade ülemkohtu nimetatud kolmest eksperdist kaks ja milles jõuti järeldusele, et Simetile makstava hüvitise suurus on 22049796 eurot.
As the state aid procedure is still ongoing before the Commission, the Council of State has not yet adopted a final decision on the amount of compensation payable to Simet.
Kuna komisjoni riigiabimenetlus alles kestab, ei ole Itaalia haldusasjade ülemkohus Simetile makstava hüvitise suuruse kohta veel lõplikku otsust langetanud.
THE MINORITY REPORT
VÄHEMUSARUANNE
The minority report stresses the following points in particular:
Vähemusaruandes rõhutatakse eelkõige järgmisi punkte:
the lack of reliable data for calculating compensation (required by order 2072/2011 and judgment 1405/2010);
hüvitise väljaarvutamiseks puuduvad usaldusväärsed andmed (mida nõutakse korralduses nr 2072/2011 ja kohtuotsuses nr 1405/2010);
the lack of separate accounting required by Regulation (EEC) No 1191/69 as a necessary condition for awarding compensation (in order to prevent overcompensation);
puudub raamatupidamisarvestuste eristamine, mida nõutakse määruses (EMÜ) nr 1191/69 hüvitise maksmise eeltingimusena (et vältida liigset hüvitamist);
the impossibility of replacing the separate accounting system with other accounting systems, which have not yet been shown to allow accurate identification of all elements of cost and revenue;
raamatupidamisarvestuste eristamise süsteemi ei ole võimalik asendada muude raamatupidamissüsteemidega, mille põhjal ei ole seni osutunud võimalikuks kõikide kulu- ja tulukomponentide täpne kindlakstegemine;
as to the years for which analytical accounting data are available (only two, 2002 and 2003): the documents enclosed with the financial statements (notes to the financial statements and report on operations) make no reference to such data.
nende aastate puhul, mille kohta kuluarvestus on olemas (neid on ainult kaks, 2002 ja 2003), ei sisalda finantsaruannetele lisatud dokumendid (märkused finantsaruannete kohta ja tegevusaruanne) sellele mingeid viiteid.
This would seem to indicate that the analytical accounts were not used by the corporate governance bodies to monitor the company’s operations;
See näib osutavat sellele, et äriühingu juhtorganid ei kasutanud kuluarvestust ettevõtte tegevuse kontrollimiseks;
the lack of predetermined parameters for calculating compensation;
puuduvad eelnevalt kindlaks määratud parameetrid hüvitise arvutamiseks;
the company’s failure to identify precise, specific and unequivocal public service obligations (with reference to the types identified in Union legislation) for individual routes;
ettevõtja ei ole määratlenud täpseid, konkreetseid ja ühemõttelisi avaliku teenindamise kohustusi (vastavalt liidu õigusaktides kindlaks määratud liikidele) marsruutide kaupa;
the failure to identify precisely the ‘economic disadvantage’ arising from such obligations;
ei ole määratletud sellistest kohustustest tulenevat „majanduslikku halvemust”;
the lack of evidence of the damage incurred by Simet, which had the burden of providing such evidence in the proceedings that led to judgment 1405/10.
puuduvad tõendid Simeti kantud kahju kohta, mille esitamise kohustus kohtuotsuseni nr 1405/2010 viinud menetlustes lasus Simetil.
In light of these deficiencies, the minority report concludes that there are no reliable data for calculating the compensation ordered by judgment 1405/2010 and thus that no amount of compensation can be determined.
Eespool nimetatud puuduste tõttu jõutakse vähemusaruandes järeldusele, et puuduvad usaldusväärsed andmed kohtuotsusega nr 1405/2010 ette nähtud hüvitise arvutamiseks ning seega ei saa mingit summat kindlaks määrata.
THE MAJORITY REPORT
ENAMUSARUANNE
The majority report uses the following methodology to calculate the compensation due to Simet:
Enamusaruandes kasutatakse Simetile makstava hüvitise arvutamiseks alljärgnevat metoodikat.
Compensation element based on the difference between operating costs and revenue
Tegevuskulu ja tulu vahel põhinev hüvitise osa
Method for estimating revenue
Tulu hindamise meetod
For the years 1987 to 1992 and 2002 to 2003, the experts extrapolated revenue derived from scheduled bus services directly from the financial account statements.
Aastatel 1987–1992 ja 2002–2003 liiniveoteenusest saadud tulu ekstrapoleerisid eksperdid otse finantsaruannetest.
For the period 1993-2001 the experts used Simet’s documentation on revenue, since the financial account statements for that period do not detail revenue derived from those services [10].
Ajavahemiku 1993–2001 puhul kasutasid eksperdid Simeti tuludokumente, sest selle perioodi finantsaruannetes ei esitata üksikasjalikke andmeid kõnealusest teenusest saadud tulu kohta [10].
On the basis of these calculations, the total revenue for the period 1987-2003 was found to be EUR 57213440.
Nende arvutuste põhjal saadi ajavahemiku 1987–2003 kogutuluks 57213440 eurot.
Method for estimating bus service costs
Bussiteenuste kulu hindamise meetod
Since no analytical accounts were available for the period 1987 to 1992, the experts allocated costs to inter-regional scheduled bus services on the basis of the percentage of revenue generated by those same services during that period.
Kuna ajavahemiku 1987–1992 kohta puudus kuluarvestus, jaotasid eksperdid piirkondadevahelise liiniveo kulu vastavalt samadest teenustest sel ajavahemikul saadud tulu protsentuaalsele osakaalule.
The experts took the total amount of costs from each of the annual financial statements.
Eksperdid võtsid iga aasta finantsaruandest kulude kogusumma.
Then, to reconstruct the operating costs, the experts deducted from total costs all the following non-operating costs: interest payable, financial charges, losses on disposal of assets, miscellaneous losses and costs, direct taxes and final inventories.
Seejärel lahutasid eksperdid üksnes tegevuskulu saamiseks kogukulust kõik kulud, mis ei olnud tegevuskulud, st makstud intressid, finantseerimiskulud, varade võõrandamisest saadud kahju, erinevad kahjumid ja kulud, otsesed maksud ja laojäägid.
Finally, the operating costs attributable to inter-regional scheduled bus services were determined on the basis of the percentage of revenue generated by the same scheduled bus services.
Lõpuks määrati kindlaks piirkondadevahelise liiniveo tegevuskulu, võttes aluseks samadest teenustest saadud tulu protsentuaalse osakaalu.
For the period 1993 to 2001, Simet changed the presentation of data in its annual financial statements [11].
Ajavahemikul 1993–2001 esitas Simet iga-aastastes finantsaruannetes andmeid teisiti [11].
Consequently, for those years the experts deducted from the company’s annual financial statements the value of total operating costs, being the algebraic sum of the following production cost items: ancillary and consumable materials, outside services, use of property not owned, personnel costs, amortisation and depreciation, variation in stocks of raw, ancillary and consumable materials, and miscellaneous operating expenses.
Seetõttu tuletasid eksperdid nende aastate puhul äriühingu iga-aastastest finantsaruannetest tegevuskulu kogusumma kui järgmiste tootmiskulu artiklite algebralise summa: abi- ja tarbematerjalid, sisseostetud teenused, kolmandatele isikutele kuuluvate varade kasutamine, personalikulu, amortiseerimine ja allahindamine, tooraine ning abi- ja tarbematerjalide jääkide varieerumine ning erinevad halduskulud.
The operating costs attributable to scheduled bus services were then determined on the basis of the percentage of revenue generated by those same scheduled bus services (as was done for the period 1987-1992).
Liiniveo tegevuskulu määrati seejärel kindlaks vastavalt samadest teenustest saadud tulu protsentuaalsele osakaalule (nagu ka ajavahemiku 1987–1992 puhul).
For the years 2000 and 2001, even if some cost accounting was applied, the relevant documents were not exhaustive, which was why it was decided to use the same method for the identification of costs stemming from the scheduled bus service as for the previous years.
Aastatel 2000 ja 2001 kasutati küll kuluarvestust, kuid kuna asjaomased dokumendid ei olnud täielikud, otsustati kasutada liiniveo kulu kindlaksmääramiseks sama meetodit nagu eelnevate aastate puhul.
For the years 2002 and 2003, cost accounting data were available.
Aastate 2002 ja 2003 kohta oli olemas kuluarvestus.
The experts therefore divided costs into the following categories: (i) costs related to mileage; (ii) costs directly allocable to scheduled bus services; and (iii) allocable costs based on turnover.
Seetõttu jagasid eksperdid kulud järgmistesse kategooriatesse: i) kilometraažiga seotud kulu, ii) otseselt liiniveole omistatav kulu ja iii) käibe alusel omistatav kulu.
The first category of costs includes costs related to fuel, engine oil, tyres, spare parts, outside work, vehicle wash, motorway tolls, compulsory vehicle servicing, leasing and depreciation of assets.
Esimesse kategooriasse kuuluvad kulud, mis on seotud kütuse, mootoriõli, rehvide, varuosade, sisseostetud töö, sõidukite pesu, teemaksude, sõidukite kohustusliku hoolduse, liisingu ja amortisatsiooniga.
Each of these cost items was divided by the total number of kilometres travelled and the cost per kilometre was then multiplied by the number of kilometres travelled by scheduled bus services only.
Iga kuluartikkel jagati läbitud kilomeetrite koguarvuga ning kulu kilomeetri kohta korrutati seejärel üksnes liiniveo kilometraažiga.
The second category of costs includes those cost items which, on the basis of the analytical accounts, are directly attributable to inter-regional scheduled bus services.
Teise kategooriasse kuuluvad need kuluartiklid, mis on kuluarvestuse põhjal otseselt piirkondadevahelisele liiniveole omistatavad.
These include: direct employment, waste disposal, commissions payable, miscellaneous charges, parking fees, rental of third-party vehicles for scheduled bus services, purchases for on-board services, and reimbursement of travelling personnel’s expenses.
Need hõlmavad otsest tööjõudu, jäätmekäitlust, komisjonitasusid, erinevaid tasusid, parkimistasusid, kolmandatele isikutele kuuluvate sõidukite rentimist liiniveoks, bussis osutatavate teenuste tarbeks ostetud kaupu ja reisivate töötajate kulude hüvitamist.
The third category of costs includes ‘indirect costs’ and comprises indirect labour costs, overheads, bus insurance, vehicle ownership tax and rent for premises.
Kolmandasse kategooriasse kuuluvad „kaudsed kulud”, mis hõlmavad kaudset tööjõukulu, üldkulu, busside kindlustust, sõidukite omandimaksu ja ruumide renti.
Those costs were allocated on the basis of the percentage of revenue generated by the same scheduled bus services.
Need kulud jaotati vastavalt samadest liiniveoteenustest saadud tulu protsentuaalsele osakaalule.
After adding up the figures thus calculated for each of the above periods, the total costs related to the scheduled bus services for the period 1987-2003 were found to amount to EUR 59510413.
Iga eespool nimetatud perioodi jaoks sellisel viisil arvutatud summade liitmisel saadi liiniveo kogukuluks ajavahemikul 1987–2003 59510413 eurot.
Consequently, after subtracting these costs from the revenues derived from scheduled bus services, the majority report arrives at an operating loss of EUR 2296973 for the period 1987-2003.
Seejärel lahutati see kulu liiniveo tulust, mille tulemusena saadi enamusaruandes ajavahemiku 1987–2003 tegevuskahjumiks 2296973 eurot.
Compensation element related to the need to ensure remuneration of the capital employed
Kasutatud kapitali tulususe tagamisega seotud hüvitise osa
For each year under review, the experts determined the capital employed, being the sum of:
Eksperdid määrasid iga vaatluse all oleva aasta jaoks kindlaks kasutatud kapitali, liites järgmised komponendid:
equity (E), whose value was taken from the annual financial statements, considering the shareholder’s equity and
omakapital (E), mille väärtus saadi iga-aastastest finantsaruannetest, võttes arvesse aktsiakapitali, ja
loan capital (D).
laenukapital (D).