natgillin/translations-raw huggingface dataset:
On 7 March 2012, the Commission received comments from a third party on the opening of the procedure.
märtsil 2012. aastal sai komisjon kolmandalt isikult märkused menetluse alustamise kohta.
The interested party essentially wished to know why the Commission had restricted the opening of the procedure to the deferral of payment provided for under Law No 10/2011 and not extended it to the provisions of Article 40 bis of Law No 122/2010, which provides for the deferral of payment of the instalments paid under an additional programme of payment by instalment set up by Law No 33/2009 and urged the Commission to extend the scope of the procedure accordingly.
Sisuliselt soovis huvitatud isik teada, miks piiras komisjon seadusega nr 10/2011 ette nähtud menetluse alustamist seoses maksetähtaja edasilükkamisega ega laiendanud seda seaduse 122/2010 artikli 40 bis sätetele, milles nähakse ette seaduses nr 33/2009 kehtestatud osamaksetena tasumise täiendava kava kohaselt makstud osamaksete tasumise edasilükkamine, ning soovitas komisjonil menetlust vastavalt laiendada.
In this respect, the interested party made the point that a complaint regarding the provisions of Article 40 bis of Law No 122/2010 had already been submitted to the Commission and the case closed by the Commission.
Seoses sellega märkis huvitatud isik, et komisjonile juba esitati kaebus seoses seaduse nr 122/2010 artikli 40 bis sätetega ja komisjon lõpetas juhtumi.
On 10 March 2012, the Commission received comments from a second interested party on the opening of the procedure.
märtsil 2012. aastal sai komisjon teiselt huvitatud isikult märkused menetluse alustamise kohta.
The interested party in question drew the Commission’s attention to the provisions of Article 1(4) of Decree-Law No 16/2012, allowing firms in financial difficulty to pay sums due in regular instalments.
Kõnealune huvitatud isik juhtis komisjoni tähelepanu dekreetseaduse nr 16/2012 artikli 1 lõike 4 sätetele, millega lubatakse rahalistes raskustes olevatel äriühingutel maksta võlgu olevad summad korrapäraste osamaksetena.
It asked the Commission to intervene, pointing out that these measures were not compatible with the single market.
Huvitatud isik palus komisjonil sekkuda, märkides, et nimetatud meetmed ei ole ühtse turuga kokkusobivad.
On 14 March 2012, the Commission received comments from a further interested party on the opening of the procedure.
märtsil 2012. aastal sai komisjon veel ühelt huvitatud isikult märkused menetluse alustamise kohta.
In these comments, the interested party also made reference to Decree-Law No 16/2012, stressing the resulting difference in treatment between farmers and also the accuracy of the data used by AGEA (Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura — the Italian paying agency) in order to calculate the additional levy.
Nendes märkustes viitas huvitatud isik samuti dekreetseadusele nr 16/2012, rõhutades sellest tulenevat põllumajandustootjate erinevat kohtlemist ja samuti AGEA (Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura – Itaalia makseasutus) lisamaksu arvutamiseks kasutatud andmete täpsust.
In accordance with Article 107(1) of the Treaty, aid granted by a Member State or by means of State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods, insofar as it affects trade between Member States, is to be deemed incompatible with the common market.
Kooskõlas aluslepingu artikli 107 lõikega 1 on igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik missugusel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, siseturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust.
The measure in question, namely the aid connected to the deferral of payment (the granting of the equivalent of an interest-free loan, see paragraph 13, second indent above), but also the new aid arising from the breach of Decision 2003/530/EC (interest not paid on annual instalments already made and capital and interest not yet paid in respect of remaining years until the expiry of the payment by instalment, i.e. until 31 December 2017) (new aid, see paragraph 13, third indent) falls under the following definition:
Kõnealune meede, nimelt maksetähtaja edasilükkamisega seotud abi (intressivaba laenuga võrdväärse toetuse andmine, vt eespool punkti 13 teine taane), kuid samuti uus abi, mis tekib otsuse nr 2003/530/EÜ rikkumisest (maksmata intress juba tehtud iga-aastastelt osamaksetelt ning maksmata kapital ja intress seoses ülejäänud aastatega kuni osamaksetena maksmise lõpuni, st kuni 31. detsembrini 2017) (uus abi, vt punkti 13 kolmas taane), kuuluvad järgmise määratluse alla.
The measure is imputable to the State since it results from a national law; it is financed using public resources in the sense that the Italian State, by granting the deferral of payment of an annual instalment established in Decision 2003/530/EC and by creating a new aid through that deferral, has denied itself for a specific period of time a sum of money that could be used for other purposes.
Meede on omistatav asjaomasele riigile, kuna see tuleneb siseriiklikust õigusest; seda rahastati riigi vahenditest, mis tähendab, et Itaalia riik, lubades otsuses nr 2003/530/EÜ kehtestatud iga-aastase osamakse tasumise tähtaja edasilükkamist ja luues selle edasilükkamise kaudu uue abi, on jätnud ennast teatud ajavahemikuks ilma rahasummast, mida oleks saanud kasutada muudel eesmärkidel.
This situation favours certain undertakings, in particular milk-producing agricultural holdings.
Selline olukord soosib teatud ettevõtjaid, eeskätt piimatootmisega tegelevaid põllumajandusettevõtteid.
It may also have an impact on trade, given the Italian position on the market [8].
Sellel võib olla mõju ka kaubandusele, arvestades Itaalia seisundit turul [8].
Equally, it has the potential to distort competition, since the undertakings which benefited from it have secured an advantage (the deferral does not earn interest and is therefore equivalent to an interest-free loan) which could not have been acquired under normal market conditions and which has placed the undertaking concerned in a more advantageous competitive situation compared to undertakings which have not received it [9].
Samuti võib see moonutada konkurentsi, kuna ettevõtjatele, kes abi said, on tagatud kasu (edasilükkamisel ei kogune intress ja seega on see võrdväärne intressivaba laenuga), mida ei oleks saanud tavapäraste turutingimuste korral ja mis asetas asjaomased ettevõtjad soodsamasse konkurentsiolukorda võrreldes ettevõtjatega, kes abi ei saanud [9].
However, in the light of the additional information provided by the Italian authorities in response to the opening of the procedure under Article 108(2) of the Treaty, there is a need to establish whether the measure in question can be considered de minimis aid in accordance with Regulation (EC) No 1535/2007, and therefore not be considered State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty.
Arvestades lisateavet, mille esitasid Itaalia ametiasutused vastusena aluslepingu artikli 108 lõike 2 kohase menetluse alustamise kohta, on siiski vaja teha kindlaks, kas kõnealust meedet saab pidada vähese tähtsusega abiks kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1535/2007 ja seega mitte pidada seda riigiabiks aluslepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
In their letter sent by email on 26 April 2012, the Italian authorities explained that the interest connected to the deferral of payments was between EUR 0,08 and EUR 694,19.
Oma 26. aprillil 2012. aastal saadetud e-kirjas selgitasid Itaalia ametiasutused, et maksetähtaegade edasilükkamisega seotud intress oli vahemikus 0,08–694,19 eurot.
They also stated that checks carried out had shown that the ceiling established for Italy over three fiscal years had not been exceeded, but that they would still have to verify whether there continued to be a risk of an individual ceiling being exceeded in the event of cumulated de minimis aid for the 2009, 2010 and 2011 fiscal years.
Nad märkisid samuti, et tehtud kontrollid näitasid, et Itaalia jaoks kolmeks eelarveaastaks kindlaks määratud ülempiiri ei ületatud, kuid nad peavad veel kontrollima, kas jätkuvalt on olemas oht, et ületatakse individuaalne ülempiir eelarveaastateks 2009, 2010 ja 2011 kumuleerunud vähese tähtsusega abi korral.
The Commission can certainly note that the amount of interest relating to the deferral, taken in isolation, does not exceed the EUR 7500 provided for in Article 3(2) of Regulation (EC) No 1535/2007.
Komisjon võib kindlasti märkida, et määruse (EÜ) nr 1535/2007 artikli 3 lõikes 2 sätestatud edasilükkamisega seotud intressi summa ei ületa eraldi võetuna 7500 eurot.
It also notes that the total aid amount granted by the deferral, i.e. EUR 50877,41, has not resulted in the ceiling of EUR 320505000 allowed for Italy in the Annex to the Regulation being exceeded.
Komisjon märgib ka, et edasilükkamisega antud abi kogusumma, st 50877,41 eurot, ei ole kaasa toonud määruse lisas Itaaliale lubatud ülempiiri – 320505000 eurot – ületamist.
Nevertheless, the Commission does not have any new information to indicate that the individual ceiling of EUR 7500 has not been exceeded in any cases, also taking into account all de minimis aid received by the same beneficiary during the period of three fiscal years, because as of 26 April 2012, it had not received any information from the Italian authorities involved in performing these checks.
Sellest hoolimata ei ole komisjonil uut teavet, mis näitaks, et 7500 euro suurust individuaalset ülempiiri ei ole ühelgi juhul ületatud, võttes samuti arvesse kogu vähese tähtsusega abi, mida sai sama abisaaja kolme eelarveaasta jooksul, sest alates 26. aprillist 2012 ei ole komisjon saanud nende kontrollide tegemisega seotud Itaalia ametiasutustelt enam teavet.
It cannot therefore conclude that that individual aid ceiling has been respected in all cases, particularly since the Commission also has to take into account the new aid arising from the breach of Decision 2003/530/EC.
Seega ei saa järeldada, et kõikidel juhtudel peeti kinni üksikabi ülempiirist, eeskätt seetõttu, et komisjon peab arvesse võtma ka otsuse nr 2003/530/EÜ rikkumisest tekkivat uut abi.
Indeed, it has to examine the measure in question in its entirety (i.e. the aid related to the granting of the deferral, the granting of the equivalent of an interest-free loan and the new aid arising from the breach of Decision 2003/530/EC): a considerable number of beneficiaries (more than 1250) have benefited from this deferral and the amount of the aid also includes part of the principal sum (i.e. that corresponding to the annual instalments due on 31 December of the years 2013, 2014, 2015, 2016 and 2017) plus interest, which far exceeds the interest relating to the deferral of payment taken into account by the Italian authorities in support of their arguments.
Tõepoolest, komisjon peab kontrollima kõnealust meedet tervikuna (st edasilükkamisega seotud abi, intressivaba laenuga võrdväärse abi andmist ja otsuse nr 2003/530/EÜ rikkumisest tekkivat uut abi): märkimisväärne hulk abisaajaid (rohkem kui 1250) on sellest edasilükkamisest kasu saanud ja abi summa sisaldab ka osa põhisummast (st seda, mis vastab aastate 2013, 2014, 2015, 2016 ja 2017 31. detsembriks makstavale iga-aastasele osamaksele) ning lisaks intressi, mis ületab kaugelt maksetähtaja edasilükkamisega seotud intressi, mida Itaalia ametiasutused oma väidete toetuseks arvesse võtsid.
Article 3(7) of Regulation (EC) No 1535/2007 also states that ‘de minimis aid shall not be cumulated with State aid in respect of the same eligible costs if such cumulation would result in an aid intensity exceeding that laid down by Community rules in the specific circumstances of each case’.
Määruse (EÜ) nr 1535/2007 artikli 3 lõikes 7 märgitakse: „Vähese tähtsusega abi ei või kumuleerida samadele abikõlblikele kuludele antava riigiabiga, kui kumuleerimise tulemusel on abi osatähtsus suurem kui iga juhtumi iseärasusi arvestades on kindlaks määratud ühenduse õigusaktidega.”
In this regard, the Commission has already indicated, by initiating the procedure provided for in Article 108(2) of the Treaty, that this deferral was in addition to the aid approved by the Council, which should be regarded as the maximum which could be granted in this context.
Seoses sellega on komisjon juba osutanud, algatades aluslepingu artikli 108 lõikes 2 ette nähtud menetluse, et nimetatud edasilükkamine lisandus nõukogu heaks kiidetud abile, mida tuleks pidada maksimaalseks abiks, mida selles kontekstis saab anda.
The Italian authorities also take the view that the deferral of payment should be regarded as a stand-alone measure, given the low take-up rate amongst producers, the low value of the amounts in question, and the fact that no changes have been made to the programme for payment by instalments, the structure of which has remained the same, both as regards the total number of instalments and the expiry date.
Itaalia ametiasutused on samuti seisukohal, et maksetähtaja edasilükkamist tuleks käsitada eraldiseisva meetmena, arvestades selle kasutamise madalat määra tootjate seas, kõnealuste summade väiksust ja seda, et osamaksetena tasumise kava ei muudetud, nii et selle struktuur jäi samaks nii seoses osamaksete koguarvu kui ka lõpptähtajaga.
The Commission does not share this opinion.
Komisjon seda arvamust ei jaga.
Indeed, it is clear that the deferral of payment is directly linked to a reimbursement, the payment in instalments of which was provided for in detail in Decision 2003/530/EC.
On tõepoolest selge, et maksetähtaja edasilükkamine on otseselt seotud hüvitisega, mille osamaksetena tasumine sätestati üksikasjalikult otsuses nr 2003/530/EÜ.
The first indent of Article 1(1) of that Decision clearly states that the repayment ‘shall be […] by yearly instalments of equal size’.
Selle otsuse artikli 1 lõike 1 esimeses taandes märgitakse selgelt, et võlg makstakse tagasi iga-aastaste ühesuuruste osamaksetena.
The deferral cannot therefore be considered as being entirely unrelated to the system of instalments established by Decision 2003/530/EC.
Edasilükkamist ei saa seetõttu pidada täiesti sõltumatuks otsuses nr 2003/530/EÜ kehtestatud osamaksete süsteemist.
The Italian authorities also dispute the fact that the aid authorised by the Council is the maximum amount that may be granted to milk producers.
Itaalia ametiasutused vaidlustavad ka asjaolu, et nõukogult heakskiidu saanud abi on maksimaalne abisumma, mille võib piimatootjatele anda.
They take the view that the decision in question has recognised the existence of exceptional circumstances resulting in the approval of the programme for repayment in instalments, but that this exceptional character does not in itself justify beneficiaries having no possibility of any other support, since the Treaty only refers to exceptional circumstances, without restricting the nature of the aid authorised or the detailed rules for its implementation.
Nad on seisukohal, et kõnealuses otsuses mööndakse osamaksetena tagasimaksmise kava heakskiitmiseni viinud erandlike asjaolude olemasolu, kuid et see erandlik iseloom ei õigusta iseenesest seda, et abisaajatel puudub võimalus saada mis tahes muud toetust, kuna aluslepingus viidatakse ainult erandlikele asjaoludele, seadmata piiranguid loa saanud abi olemusele või selle rakendamise üksikasjalikele eeskirjadele.
In this specific case, the exceptional character which led to the adoption of Council Decision 2003/530/EC is fully reflected in the way in which the decision in question was adopted, namely on a unanimous basis, and relates to the circumstances requiring the adoption of the aid rather than the aid itself.
Kõnealusel juhul kajastub nõukogu otsuse nr 2003/530/EÜ vastuvõtmiseni viinud erandlik iseloom täielikult viisis, kuidas kõnealune otsus vastu võeti – nimelt ühehäälsuse alusel –, ning seostub pigem abi vastuvõtmist nõudvate asjaolude kui abi endaga.
The Commission does not agree with the Italian authorities.
Komisjon ei nõustu Itaalia ametiasutuste seisukohaga.
While the reference to unanimity made by the Italian authorities can indeed demonstrate that the procedure was exceptional, it does not call into question the unique nature of the aid as set out in the Decision.
Kuigi Itaalia ametiasutuste viide ühehäälsusele võib tõepoolest tõendada, et menetlus oli erandlik, ei sea see kahtluse alla abi ainulaadsust, nagu see on sätestatud kõnealuses otsuses.
In view of the fact that the aid approved by the Council, given its unique nature, was the maximum amount permissible in that given context, i.e. the equivalent of aid at 100 %, the addition of the deferral of payment would entail the automatic application of the provisions of Article 3(7) of Regulation (EC) No 1535/2007, meaning that the grant equivalent of the deferral cannot be considered to fall within the scope of that Regulation, and therefore constitutes State aid.
Arvestades asjaolu, et nõukogult heakskiidu saanud abi, võttes arvesse selle ainulaadsust, oli selles konkreetses kontekstis suurim lubatud summa, st 100 %-lise abiga võrdväärne toetus, tähendaks maksetähtaja edasilükkamise lisamine määruse (EÜ) nr 1535/2007 artikli 3 lõike 7 automaatset kohaldamist, mis tähendab, et edasilükkamisest tulenev toetusekvivalent ei kuulu selle määruse kohaldamisalasse ja on seetõttu riigiabi.
Its compatibility with the internal market must be assessed in the light of the rules on competition in force when the deferral was granted, as must that of the new aid arising from the breach of Decision 2003/530/EC.
Selle abi kokkusobivust, samuti otsuse nr 2003/530/EÜ rikkumisest tuleneva uue abi kokkusobivust siseturuga tuleb hinnata abi andmise ajal kehtinud konkurentsieeskirjade raames.
2 Compatibility of the aid with the internal market
Abi kokkusobivus siseturuga
The competition rules which applied when the deferral was granted are contained in the Community guidelines for State aid in the agriculture and forestry sector 2007 to 2013.
Edasilükkamise toimumise ajal kehtinud konkurentsieeskirjad sisalduvad ühenduse suunistes riigiabi kohta põllumajandus- ja metsandussektoris aastateks 2007–2013.
The position of the Italian authorities in their letter sent by e-mail on 26 April 2012 was based on the argument that the deferral of payment should be regarded as part of a de minimis scheme.
Itaalia ametiasutuste 26. aprillil 2012. aastal saadetud e-kirjas esitatud seisukoht põhines väitel, et maksetähtaja edasilükkamist tuleks käsitada vähese tähtsusega abi kava osana.
The authorities did not therefore provide any explanation of compatibility of the deferral of payment with the internal market, or that of the new aid falling outside the framework of Decision 2003/530/EC, in the light of the rules laid down in the guidelines referred to above.
Seepärast ei esitanud ametiasutused seoses eespool nimetatud suunistes kehtestatud eeskirjadega ühtegi selgitust maksetähtaja edasilükkamise või otsuse nr 2003/350/EÜ raamistikust välja jääva uue abi kokkusobivuse kohta siseturuga.
The Commission therefore has no new information to dispel the doubts it had when it initiated the procedure provided for in Article 108(2) of the Treaty.
Sel põhjusel ei ole komisjonil uut teavet, hajutamaks kahtlusi, mis tal olid aluslepingu artikli 108 lõikes 2 sätestatud menetluse algatamise ajal.
The aid connected to the deferral of payments and, therefore, the new aid established by the breach of Decision 2003/530/EC therefore constitutes unilateral aid which is solely intended to improve the financial situation of producers without contributing to the development of the sector.
Maksetähtaegade edasilükkamisega seotud abi ja seega ka otsuse nr 2003/530/EÜ rikkumisest tekkinud uus abi kujutavad endast seetõttu ühepoolset riigiabi, mille ainus eesmärk oli parandada tootjate rahalist olukorda, aitamata kaasa sektori arengule.
It is therefore operating aid which is incompatible with the internal market within the meaning of point 15 of the Guidelines referred to above.
Seetõttu on tegemist tegevusabiga, mis on eespool osutatud suuniste punkti 15 tähenduses siseturuga kokkusobimatu.
3 Recovery
Tagasinõudmine
The need to remove the aid
Vajadus lõpetada abi andmine
In accordance with the Treaty and European Court of Justice case law, if aid is found to be incompatible with the internal market, the Commission is authorised to decide whether the State concerned must abolish or alter the aid [10].
Kui leitakse, et abi on siseturuga kokkusobimatu, on komisjon aluslepingu ja Euroopa Kohtu kohtupraktika kohaselt volitatud otsustama, kas asjaomane riik peab abi andmise lõpetama või selle andmist muutma [10].
European Court of Justice case law also states that a State’s obligation to abolish aid which the Commission regards as incompatible with the internal market is intended to restore the previously existing situation.
Euroopa Kohtu kohtupraktikas märgitakse ka seda, et riigi kohustus lõpetada abi andmine, mida komisjon peab siseturuga kokkusobimatuks, kannab eesmärki taastada abi andmise eelne olukord.
In this context, the Court has declared that this objective has been achieved once the recipient has repaid the amounts awarded to him, thus losing the advantage gained over market competitors, and thus restoring the situation in existence prior to the payment of the aid [11].
Sellega seoses on kohus kinnitanud, et nimetatud eesmärk on saavutatud, kui abisaaja on tagasi maksnud talle antud summad, kaotades seega eelise turukonkurentide ees ja taastades sellega abi andmise eelse olukorra [11].
In keeping with that case law, Article 14 of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty [12] states that, where negative decisions are taken in cases of unlawful aid, the Commission shall decide that the Member State concerned shall take all necessary measures to recover the aid from the beneficiary (in the present case, all beneficiaries that have benefited from the deferral of payment).
Nimetatud kohtupraktika kohaselt sätestatakse nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määruse (EÜ) nr 659/1999 artiklis 14, millega kehtestatakse EÜ asutamislepingu [12] artikli 93 kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad, et kui ebaseadusliku abi korral tehakse negatiivne otsus, nõuab komisjon, et asjaomane liikmesriik peab võtma kõik vajalikud meetmed, et abisaajalt abi tagasi saada (käesoleval juhul kõigilt abisaajatelt, kes said maksetähtaja edasilükkamisest kasu).
Italy is therefore required to take all necessary measures to recover the incompatible aid from the beneficiaries.
Seepärast tuleb Itaalial võtta kõik vajalikud meetmed, et kokkusobimatu abi abisaajatelt tagasi nõuda.
In accordance with paragraph 42 of the Notice from the Commission ‘Towards an effective implementation of Commission decisions ordering Member States to recover unlawful and incompatible State aid’ [13], Italy has four months from the entry into force of this Decision to implement its provisions.
Kooskõlas komisjoni teatise „Ebaseaduslik ja ühisturuga kokkusobimatu riigiabi: abi tagasinõudmist käsitlevate komisjoni otsuste tõhus rakendamine liikmesriikides” [13] punktiga 42 on Itaalial alates käesoleva otsuse jõustumisest neli kuud aega selle sätete rakendamiseks.
Interest is to be paid on the amounts to be recovered, calculated on the basis of Commission Regulation (EC) No 794/2004 of 21 April 2004 implementing Council Regulation (EC) No 659/1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty [14].
Intressi makstakse tagasinõutavalt summalt, võttes arvutamisel aluseks komisjoni 21. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 794/2004, millega rakendatakse nõukogu määrust (EÜ) nr 659/1999, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli 93 kohaldamiseks [14].
This Decision is to be implemented immediately, in particular as regards the recovery of all incompatible individual aid granted.
Käesolev otsus tuleb rakendada viivitamata, eelkõige seoses kogu antud üksikabi, mis on siseturuga kokkusobimatu, tagasinõudmisega.
Benefits and amounts to be recovered
Toetused ja tagasinõutavad summad