natgillin/translations-raw huggingface dataset:
A strategy, which aims to hedge a long position in a stock or bond with purchased credit protection on the same issuer, relates to two different asset classes and therefore should not be considered as a hedging arrangement.
Strateegia, mille eesmärk on maandada aktsia või võlakirja pikk positsioon samalt emitendilt ostetava krediidiriski kaitsega, on seotud kahe erineva varaklassiga ja seepärast ei tuleks seda käsitada riskimaanduskorrana.
When using methods which increase the exposure of an AIF, the AIFM should observe general principles such as considering the substance of the transaction in addition to its legal form.
Kui AIFi valitseja kasutab meetodeid, mille tulemusel suureneb AIFi riskipositsioon, peaks ta järgima üldpõhimõtteid, nt võtma tehingu puhul lisaks õiguslikule vormile arvesse ka tehingu sisu.
Specifically with respect to repurchase transactions, the AIFM should consider whether the risks and rewards of the assets involved are passed or retained by the AIF.
Eelkõige repotehingute puhul peaks AIFi valitseja jälgima, kas asjaomaste varadega seotud riskid ja hüved kantakse edasi või jäävad AIFile.
The AIFM should also look through derivative instruments or other contractual arrangements to the underlying assets to determine the possible future commitments of the AIF resulting from those transactions.
Samuti peaks AIFi valitseja võtma arvesse tuletisinstrumente või muid alusvaraga seotud lepingulisi suhteid, et määrata kindlaks kõnealustest tehingutest tulenevad AIFi võimalikud tulevased kohustused.
As the commitment method leads to interest rates with different maturities being considered as different underlying assets, AIFs that according to their core investment policy primarily invest in interest rate derivatives may use specific duration netting rules in order to take into account the correlation between the maturity segments of the interest rate curve.
Kuna kohustustepõhise meetodi korral käsitatakse eri lõpptähtajaga intressimäärasid erineva alusvarana, võib AIF, kes vastavalt kesksele investeerimispoliitikale investeerib peamiselt intressimäära tuletisinstrumentidesse, kasutada intressikõvera lõpptähtajavööndite vahelise korrelatsiooni arvessevõtmiseks kestuse tasaarvestamise erieeskirju.
When setting out its investment policy and risk profile, an AIF should be able to define the level of the interest rate risk and consequently to determine its target duration.
Investeerimispoliitika ja riskiprofiili kehtestamisel peaks AIF suutma määrata intressiriski taseme ja seega määrata eesmärgistatud kestuse.
The AIF should take into account the predefined target duration when making its investment choices.
AIF peaks investeerimisvalikute tegemisel võtma arvesse eelnevalt eesmärgiks seatud kestust.
When the portfolio duration diverges from the target duration, the strategy should not be considered as a duration netting arrangement as laid down in the criteria related to the commitment method.
Kui portfelli kestus erineb eesmärgiks seatud kestusest, ei tuleks strateegiat käsitada kestuse tasaarvestuse korrana kohustustepõhise meetodi kriteeriumides esitatud tähenduses.
The duration netting rules allow long positions to be netted with short positions whose underlying assets are different interest rates.
Kestuse tasaarvestuse eeskirjade kohaselt võib tasaarvestada pikki ja lühikesi positsioone, mille alusvaraks on erinevad intressimäärad.
The maturities serving as the thresholds of the maturity ranges are two years, seven years and 15 years.
Lõpptähtajavööndite künnisena kasutatakse lõpptähtaegasid 2 aastat, 7 aastat ja 15 aastat.
Within each maturity range, netting positions should be allowed.
Positsioone peaks olema lubatud tasaarvestada iga lõpptähtajavööndi piires.
Netting positions between two different maturity ranges should be partially allowed.
Positsioonide tasaarvestamine eri lõpptähtajavööndite vahel peaks olema lubatud osaliselt.
Penalties have to be applied to the netted positions to allow only partial netting.
Osalise tasaarvestamise korral tuleks tasaarvestatavate positsioonide suhtes kohaldada sanktsioone.
They should be expressed by means of percentages relying on the average correlations between the maturity ranges for two years, five years, 10 years and 30 years of the interest rate curve.
Neid tuleks väljendada protsendina, mis põhineb intressikõvera 2 aasta, 5 aasta, 10 aasta ja 30 aasta lõpptähtajavööndite vahelisel keskmisel korrelatsioonil.
The longer the difference between the maturities of the positions, the more their netting must be subject to a penalty, and therefore the percentages must increase.
Mida suurem on positsiooni lõpptähtaegade erinevus, seda suuremat sanktsiooni tuleb tasaarvestuse korral kohaldada ning seega peab protsendimäär olema kõrgem.
Positions whose modified duration is much longer than the whole portfolio’s modified duration are not in line with the investment strategy of the AIF and fully matching them should not be allowed.
Positsioonid, mille modifitseeritud kestus on palju pikem kogu portfelli modifitseeritud kestusest, ei ole kooskõlas AIFi investeerimisstrateegiaga ning nende täielik tasaarvestamine ei tohiks olla lubatud.
Thus, it should not be acceptable to match an 18 months maturity short position (set in maturity range 1) with a 10 years maturity long position (set in maturity range 3), if the target duration of the AIF is around two years.
Seega ei tohiks tasaarvestada 18 kuu pikkuse lõpptähtajaga lühikest positsiooni (kuulub lõpptähtajavööndisse 1) 10 aasta pikkuse lõpptähtajaga pika positsiooniga (kuulub lõpptähtajavööndisse 3), kui AIFi eesmärgiks seatud kestus on ligikaudu 2 aastat.
When calculating the exposure, AIFs can firstly identify the hedging arrangements.
Riskipositsiooni arvutamisel saab AIF kõigepealt teha kindlaks mis tahes riskimaanduskorra.
The derivatives involved in these arrangements are then excluded from the global exposure calculation.
Asjaomase korraga seotud tuletisinstrumendid jäetakse üldise riskipositsiooni arvutamisel välja.
AIFs should use an exact calculation in hedging arrangements.
AIF peaks riskimaanduskorra puhul kasutama täpseid arvutusi.
AIFs should not use duration netting rules in the hedging calculation.
AIF ei tohiks riskimaanduse arvutamisel kasutada kestuse tasaarvestuse eeskirju.
The duration-netting rules may be used to convert the remaining interest rate derivatives into their equivalent underlying asset positions.
Kestuse tasaarvestuse eeskirju võib kasutada intressimäära ülejäänud tuletisinstrumentide ümberarvestamiseks võrdväärsesse alusvara positsiooni.
Pursuant to Directive 2011/61/EU, an AIFM has to ensure that the potential professional liability risks resulting from its activities are appropriately covered either by way of additional own funds or by way of professional indemnity insurance.
Direktiivi 2011/61/EL kohaselt peab AIFi valitseja tagama, et tema tegevusest tulenevad võimaliku kutsealase vastutusega seotud riskid on asjakohaselt kaetud täiendavate omavahenditega või kutsekindlustusega.
Uniform application of this provision requires a common understanding of the potential professional liability risks to be covered.
Kõnealuse sätte ühtseks kohaldamiseks on vaja tagada ühine lähenemisviis võimalikele kutsealase vastutusega seotud riskidele, mis tuleb katta.
The general specification of the risks arising from an AIFM’s professional negligence should determine the features of the relevant risk events and identify the scope of potential professional liability, including damage or loss caused by persons who are directly performing activities for which the AIFM has legal responsibility, such as the AIFM’s directors, officers or staff, and persons performing activities under a delegation arrangement with the AIFM.
AIFi valitseja kutsealasest hooletusest tulenevaid riske käsitlevate üldsätetega tuleks kindlaks määrata asjakohaste riskijuhtude tunnused ja võimaliku kutsealase vastutuse ulatus, sealhulgas selliste isikute poolt põhjustatud kahju, kes otseselt täidavad ülesandeid, mille eest AIFi valitseja õiguslikult vastutab, nt kõrgema juhtkonna liikmed, juhtivtöötajad või töötajad, samuti isikud, kes täidavad ülesandeid AIFi valitsejaga sõlmitud ülesannete delegeerimise lepingu alusel.
In line with the provisions of Directive 2011/61/EU, the liability of the AIFM should not be affected by delegation or sub-delegation and the AIFM should provide adequate coverage for professional risks related to such third parties for whom it is legally liable.
Vastavalt direktiivi 2011/61/EL sätetele ei mõjuta AIFi valitseja vastutust delegeerimine või edasidelegeerimine ning AIFi valitseja peaks tagama selliste kolmandate isikutega seotud kutsealaste riskide asjakohase katte, kelle eest ta õiguslikult vastutab.
To ensure a common understanding of the general specification, a list of examples should serve as benchmark for identifying potential professional liability risk events.
Selleks et tagada ühine arusaamine üldsätetest, tuleks kehtestada näitlik loend, mida saab kasutada võimalike kutsealase vastutusega seotud riskide tuvastamiseks.
That list should include a wide range of events resulting from negligent actions, errors or omissions, such as the loss of documents evidencing title to investments, misrepresentations, or breach of the various obligations or duties incumbent on the AIFM.
Kõnealune loend peaks hõlmama väga erinevaid hooletusest, vigadest või tegematajätmistest tingitud juhtusid, nagu investeeringu omandiõigust tõendavate dokumentide kaotsiminek, vääralt kajastatud teave, AIFi valitsejale seatud kohustuste või ülesannete rikkumine.
It should also include the failure to prevent, by means of adequate internal control systems, fraudulent behaviour within the AIFM’s organisation.
Samuti peaks see hõlmama juhtumeid, mil asjakohase sisekontrollisüsteemi abil ei suudeta ära hoida AIFi valitseja organisatsiooni siseseid pettusi.
Damage resulting from failure to carry out sufficient due diligence on an investment that turned out to be fraudulent would trigger the AIFM’s liability for professional liability and should be appropriately covered.
AIFi valitseja vastutab kahju eest, mis tuleneb hoolsuskohustuste ebapiisavast täimisest investeeringu puhul, mille puhul leidis aset pettus, ning seega peab see kahju olema nõuetekohaselt kaetud.
However, losses incurred because an investment has lost value as a result of adverse market conditions should not be covered.
Samas ei oleks vaja katta kahju, mis on tingitud investeeringu väärtuse vähenemisest ebasoodsate turutingimuste tõttu.
The list should also include valuations that are improperly carried out, which should be understood as a valuation failure breaching Article 19 of Directive 2011/61/EU and the corresponding delegated acts.
Samuti peaks loend hõlmama varade ebaõiget hindamist, mida tuleks mõista suutmatusena teostada nõuetekohane hindamine ning millega rikutakse direktiivi 2011/61/EL artiklit 19 ja vastavaid delegeeritud õigusakte.
In line with their risk management obligations, AIFMs should have appropriate qualitative internal control mechanisms to avoid or mitigate operational failures, including professional liability risks.
Vastavalt riskijuhtimise kohustustele peaks AIFi valitsejal olema asjakohased kvalitatiivsed sisekontrollimehhanismid, et hoida ära või leevendada talitlushäireid, sealhulgas kutsealase vastutusega seotud riske.
Therefore, an AIFM should have, as part of its risk management policy, adequate policies and procedures for operational risk management, appropriate to the nature, scale and complexity of its business.
Seepärast peavad AIFi valitsejal olema riskijuhtimispoliitika osana kehtestatud operatsiooniriski juhtimise asjakohased põhimõtted ja menetlused, mis on kooskõlas tema tegevuse olemuse, ulatuse ja keerukusega.
Such procedures and policies should in any event enable an internal loss database to be built up to serve for the purpose of assessing the operational risk profile.
Sellised menetlused ja põhimõtted peaksid igal juhul võimaldama luua siseste kahjuandmete andmebaasi, mida kasutatakse operatsiooniriski profiili hindamisel.
To ensure that additional own funds and professional liability insurance appropriately cover potential professional liability risks, quantitative minimum benchmarks should be established for determining the proper level of coverage.
Tagamaks, et täiendavad omavahendid ja kutsekindlustus asjakohaselt kataksid võimalikud kutsealase vastutusega seotud riskid, tuleks katte nõuetekohase taseme kindlaksmääramiseks kehtestada kvantitatiivsed minimaalsed võrdlusalused.
Such quantitative benchmarks should be determined by the AIFM as a specific percentage of the value of portfolios of AIFs managed, calculated as the sum of the absolute value of all assets of all AIFs managed, irrespective of whether they are acquired through use of leverage or with investors’ money.
AIFi valitseja peaks sellised kvantitatiivsed võrdlusalused kehtestama teatava protsendina valitsetava AIFi portfelli väärtusest, mis arvutatakse kõigi valitsetavate AIFide kõigi varade absoluutväärtuse summana, olenemata sellest, kas need varad on omandatud finantsvõimenduse kasutamise abil või investorite raha eest.
In this context, derivative instruments should be valued at their market price as they could be replaced at that price.
Sellega seoses tuleks tuletisinstrumendid hinnata turuväärtuses, kuna selle hinna eest saab need asendada.
As coverage through professional indemnity insurance is by nature more uncertain than coverage provided through additional own funds, different percentages should apply to the two different instruments used for covering professional liability risk.
Kuna kutsekindlustuse teel omandatud kate on oma olemuselt ebakindlam kui täiendavate omavahenditega tagatud kate, tuleks kutsealase vastutusega seotud riskide katmiseks kasutatava asjaomase kahe erineva vahendi puhul kohaldada erinevat protsendimäära.
To ensure that professional indemnity insurance is effective in covering losses that result from insured events, it should be taken out from an insurance undertaking which is authorised to provide professional indemnity insurance.
Tagamaks, et kutsekindlustus on tõhus ja katab kindlustatud juhtudest tuleneva kahju, tuleb kindlustusleping sõlmida kindlustusandjaga, kellele on antud luba pakkuda kutsekindlustusteenust.
This includes EU insurance undertakings and non-EU undertakings to the extent that they are permitted to provide such insurance service by Union law or by national law.
See hõlmab ELi kindlustusandjaid ja kolmandate riikide kindlustusandjaid niivõrd kuivõrd neile on liidu või siseriikliku õiguse kohaselt antud luba osutada sellist kindlustusteenust.
In order to allow some flexibility when devising appropriate professional indemnity insurance, it should be possible for the AIFM and the insurance undertaking to agree on a clause providing that a defined amount will be borne by the AIFM as the first part of any loss (defined excess).
Selleks et võimaldada asjakohase kutsekindlustuslepingu sõlmimisel teatavat paindlikkust, peaks AIFi valitsejal ja kindlustusandjal olema võimalik lisada klausel selle kohta, et AIFi valitseja katab mis tahes kahju esimese osa kindlaksmääratud summas (omavastutuse klausel).
Where such a defined excess is agreed, the AIFM should provide own funds corresponding to the defined amount of loss to be borne by the AIFM.
Kui selline omavastutuse klausel on ette nähtud, peaks AIFi valitseja tagama omavahendid, mis vastavad AIFi valitseja kantavale kindlaksmääratud kahjusummale.
Such own funds should be in addition to the initial capital of the AIFM and to the own funds to be provided by the AIFM pursuant to Article 9(3) of Directive 2011/61/EU.
Sellised omavahendid peaksid olema lisaks AIFi algkapitalile ja omavahenditele, mida AIFi valitseja peab tagama vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 9 lõikele 3.
As a matter of principle, the adequacy of coverage through additional own funds or professional indemnity insurance should be reviewed at least once a year.
Põhimõtteliselt tuleks täiendavate omavahendite või kutsekindlustuse abil tagatud katte piisavust kontrollida vähemalt korra aastas.
However, the AIFM should have procedures in place that ensure ongoing monitoring of the total value of AIF portfolios managed and ongoing adjustments to the amount of coverage of professional liability risks should there be significant mismatches identified.
Samas peaksid AIFi valitsejal olema kehtestatud menetlused, millega tagatakse valitsetavate AIFi portfellide koguväärtuse pidev seire ja kutsealase vastutusega seotud riskide katte pidev kohandamine märkimisväärsete mittevastavuste korral.
Furthermore, the competent authority of the home Member State of an AIFM may lower or increase the minimum requirement for additional own funds, after taking into account the risk profile of the AIFM, its loss history and the adequacy of its additional own funds or professional indemnity insurance.
Lisaks võib AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädev asutus vähendada või suurendada täiendatavate omavahendite miinimumnõuet, võttes arvesse AIFi valitseja riskiprofiili, varasemaid kahjuandmeid ning täiendavate omavahendite või kutsekindlustuse asjakohasust.
Directive 2011/61/EU requires AIFMs to act in the best interests of AIFs, the investors in the AIFs and the integrity of the market.
Direktiiviga 2011/61/EL on ette nähtud, et AIFi valitseja peab tegutsema AIFi, selle investorite ja turu terviklikkuse parimates huvides.
AIFMs should therefore apply appropriate policies and procedures which allow them to prevent malpractices such as market timing or late trading.
Seepärast peaks AIFi valitseja kohaldama asjakohaseid põhimõtteid ja menetlusi, mis võimaldavad hoida ära kuritarvitusi, nagu turu ajastamine ja hiline kauplemine.
Market timers take advantage of out of date or stale prices for portfolio securities that impact the calculation of AIF’s net asset value (NAV) or buy and redeem units of the AIF within a few days, thereby exploiting the way the AIF calculates its NAV.
Turu ajastamise korral kasutatakse portfelli kuuluvate väärtpaberite aegunud või ajakohastamata hindasid, mis mõjutab AIFi varade puhasväärtuse arvutamist, või ostetakse ja võetakse tagasi AIFi osakud mõne päeva jooksul ning seega kasutatakse ära AIFi varade puhasväärtuse arvutamise korda.
Late trading involves placing of orders to buy or redeem units of AIFs after a designated cut off point but the price received is the one of the cut off point.
Hilise kauplemise korral antakse AIFi osakute ostmise või tagasivõtmise korraldus pärast kindlaksmääratud lõpptähtaega, kuid korralduse täitmishind vastab enne lõpptähtaega kehtinud hinnale.
Both malpractices harm the interests of long term investors as they dilute their return and have detrimental effects on AIF’s returns as they increase transaction costs and disrupt portfolio management.
Mõlemat laadi kuritarvituste puhul kahjustatakse pikaajaliste investorite huvisid, kuna kõnealused kuritarvitused vähendavad nende tootlust ja mõjutavad negatiivselt AIFi tootlust, suurendades tehingukulusid ja häirides portfelli valitsemist.
AIFMs should also establish appropriate procedures to ensure that the AIF is managed efficiently and should act in such a way as to prevent undue costs being charged to the AIF and its investors.
Samuti peaks AIFi valitseja kehtestama asjakohased menetlused, et tagada AIFi tõhus valitsemine, ja tegutsema nii, et AIFilt ega selle investoritelt ei nõutaks põhjendamatute kulude katmist.
In line with the approach applied to UCITS managers, AIFMs should ensure a high standard of diligence in the selection and monitoring of investments.
Kooskõlas eurofondide valitsejate suhtes kohaldatava lähenemisviisiga peaksid AIFi valitsejad järgima investeeringute valimisel ja seirel ranget hoolsuskohustust.
They should have appropriate professional expertise and knowledge of the assets in which AIFs are invested.
Neil peaksid olema asjakohased erialased teadmised varade kohta, millesse AIF investeerib.
In order to ensure that investment decisions are carried out in compliance with the investment strategy and, where applicable, risk limits of the AIFs managed, AIFMs should establish and implement written policies and procedures on due diligence.
Tagamaks, et investeerimisotsused tehtaks kooskõlas valitsetava AIFi investeerimisstrateegiaga ja vajaduse korral riskipiirangutega, peaks AIFi valitseja kehtestama kirjalikult hoolsuskohustuse järgimise põhimõtted ja menetlused.
These policies and procedures should be reviewed and updated on a regular basis.
Kõnealused põhimõtted ja menetlused tuleks korrapäraselt läbi vaadata ja ajakohastada.
When AIFMs invest in specific types of assets for a long duration, less liquid assets such as real estate or partnership interests, due diligence requirements should apply also to the negotiation phase.
Kui AIFi valitseja investeerib teatavasse varaklassi pikaks ajaks või vähemlikviidsetesse varadesse (nt kinnisvara või osalus ühisettevõttes), tuleks hoolsuskohustuse nõudeid järgida ka läbirääkimiste etapis.
The activities performed by the AIFM before closing an agreement should be well documented in order to demonstrate that they are consistent with the economic and financial plan and therefore with the duration of the AIF.
AIFi valitseja tegevus enne kokkuleppe sõlmimist peaks olema hästi dokumenteeritud, et selle alusel saaks tõendada, et tegevus on kooskõlas majandus- ja finantskavaga ning seega AIFi kestusega.
AIFMs should maintain minutes of the relevant meetings, the preparatory documentation and the economic and financial analysis conducted for assessing the feasibility of the project and the contractual commitment.
AIFi valitseja peaks säilitama asjaomaste kohtumiste protokollid, ettevalmistavad dokumendid ning projekti teostatavuse ja lepinguliste kohustuste hindamiseks läbi viidud majandus- ja finantsanalüüsi.
The requirement that AIFMs act with due skill, care and diligence should also apply where the AIFM appoints a prime broker or counterparty.
Nõuet, mille kohaselt peab AIFi valitseja täitma oma ülesandeid piisava vilumuse, ettevaatlikkuse ja hoolikusega, tuleb kohaldada ka peamaakleri või vastaspoole määramisel.
The AIFM should select and appoint only those prime brokers and counterparties, which are subject to ongoing supervision, are financially sound and have the necessary organisational structure appropriate to the services to be provided to the AIFM or the AIF.
AIFi valitseja peaks valima ja määrama ainult sellise peamaakleri ja vastaspoole, kelle suhtes teostatakse pidevalt järelevalvet, kelle finantsseisund on kindel ja kelle organisatsiooniline struktuur on sobiv teenuste osutamiseks AIFi valitsejale või AIFile.
In order to ensure that investors’ interests are adequately protected, it is important to clarify that one of the criteria against which financial soundness should be assessed is whether or not prime brokers or counterparties are subject to relevant prudential regulation, including adequate capital requirements, and effective supervision.
Investorite huvide asjakohase kaitse tagamiseks on oluline täpsustada, et üks finantsseisundi hindamise kriteeriume peaks olema see, kas peamaakleri või vastaspoole üle teostatakse tõhusat järelevalvet ja kas nende suhtes kohaldatakse tõhusaid usaldatavusnõudeid, sealhulgas asjakohaseid kapitalinõudeid.
In line with Directive 2011/61/EU, which requires AIFMs to act honestly, fairly and with due skill, persons who effectively direct the business of the AIFM, who are members of the governing body or of the senior management, in the case of entities which do not have a governing body, should possess sufficient knowledge, skills and experience to exercise their tasks, in particular to understand the risks associated with the activity of the AIFM.
Kooskõlas direktiiviga 2011/61/EL, mille kohaselt peab AIFi valitseja tegutsema ausalt, õiglaselt ning piisava vilumusega, peaks isikutel, kes tegelikult juhivad AIFi valitseja tegevust, on juhtorgani või juhul, kui üksusel ei ole juhtorganit, kõrgema juhtkonna liikmed, olema piisavad teadmised, oskused ja kogemused, et täita oma ülesandeid ja eelkõige mõista AIFi valitseja tegevusega seotud riske.