natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In respect of this price, the Commission notes the following points, raised by an audit consultancy and the Member States concerned.
Selle hinnaga seoses tõstatab komisjon järgmised aspektid, mille on esile toonud üks audiitorettevõte ja asjaomased liikmesriigid.
the provision of resources and expertise needed for the activity;
tegevuseks vajaliku töövahendi ja oskusteabe toomist;
the disposal of an existing debt stock;
olemasoleva jooksva võla müüki;
the marketing of new loans by LBP and the [JV];
uute laenude Banque Postale'i ja ühisettevõtte poolset turustamist;
the neutralisation of sensitive loans.
tundlike laenude neutraliseerimist.
This valuation is valid only if combined with the general and specific guarantees and the overall sensitive loan disposal mechanism.
See väärtuse hindamine kehtib ainult koos üldiste ja konkreetsete tagatiste ning tundlikest laenudest tervikliku loobumise mehhanismidega.
[…]’ [42].
[…]” [42].
The fairness opinion also states that ‘the value of NEC/DMA, as the progressive recovery of value adjustments has been taken into account, is indicatively EUR […] in a value run-off scenario’.
Erapooletus arvamuses osutati samuti, et „uue krediidiasutuse/DMA väärtus määratakse väärtuse kaotamise stsenaariumi järgi kui […] eurot, võttes arvesse väärtuse korrigeerimise järkjärgulist tasaarveldust”.
In their memorandum on the DMA sale operation (‘the memorandum on the DMA sale operation’), the Member States concerned also note that, initially, ‘it was agreed that the purchase price of DMA and the tools, personnel and resources transferred by DCL would be EUR 380 million’ [footnote: and that ‘the parties had planned for [Dexia] and DCL to grant a number of purchaser guarantees in connection with the disposal of DMA: a performance and litigation guarantee on […] of sensitive loans, a ‘stop-loss’ guarantee above an annual threshold of 10 basis points on mean outstanding loans, and other general and specific guarantees’ [43].
Asjaomased liikmesriigid osutavad oma DMA müügitehingut käsitlevas teatises (edaspidi: „teatis DMA müügitehingu kohta”), et kõigepealt „lepiti kokku DMA ning DCLi ülekantud töövahendite, töötajate ja vahendite ostuhind 380 miljonit eurot [joonealune märkus:]” ja et „osapooled nägid ette, et [Dexia] ja DCL annavad DMA müügi raames mitmeid müüjatagatisi: tulemustagatis ja tagatised […] tundlike laenudega seoses tekkivate vaidluste kohta, kahju piiramise (stop-loss) tagatis, juhul kui tasumata laenude keskmine ületab iga-aastase omavastutuse 10 baaspunkti, ning muid üldisi ja konkreetseid tagatisi” [43].
According to the Member States concerned, it was ‘in order to take account of these two significant changes to the DMA disposal procedure and preserve its market character [that] the sale price was revised downwards and set at EUR 1. This new price (which no longer depends on DMA’s net situation) also takes account of the abandonment of the price adjustment clause’ [45].
Asjaomaste liikmesriikide sõnul „vähendati müügihinda 1 euroni selleks, et võtta arvesse neid kahte üliolulist muudatust DMA müügiskeemis ja säilitada selle turu iseloom. Selle uue hinnaga (mis ei sõltu enam DMA omakapitalist) võetakse arvesse ka müügihinna kohandamist käsitlevast klauslist loobumist” [45].
After noting that the fairness opinion states that the price of DMA and the tools, personnel and resources needed for DMA’s management would be EUR 380 million in the initial disposal procedure (which included the guarantees and the price adjustment clause), the Member States concerned specified that ‘as the guarantees and the price adjustment clause included in the procedure have been abandoned and in view of DMA’s balance sheet situation in the first three quarters of 2012, the adjusted price of EUR 1 fully preserves its market character’ [46].
Asjaomased liikmesriigid meenutavad, et erapooletust arvamusest ilmneb, et algse müügiskeemi järgi on DMA ning selle haldamiseks vajalike töövahendite, töötajate ja vahendite hind 380 miljonit eurot (mis sisaldas tagatisi ja hinna kohandamist käsitlevat klauslit), ning täpsustavad, et „võttes arvesse nimetatud skeemis sätestatud tagatistest ja hinna kohandamist käsitlevast klauslist loobumist ning DMA 2012. aasta kolme esimese kvartali bilansi olukorda, vastab kohandatud hind 1 euro väga hästi turutingimustele” [46].
The French authorities consider that there is a market shortfall as regards the financing of French public health establishments and local authorities.
Prantsuse ametiasutused on seisukohal, et Prantsusmaa riiklike tervishoiuasutuste ja kohalike omavalitsuste rahastamisel esineb turutõrge.
The French authorities, and the CDC and La Banque Postale, were therefore planning to purchase DMA (by purchasing the NEC which was DMA’s 100 % shareholder) in order to convert it into a ‘development bank’.
Sellest lähtuvalt kavandavad prantsuse ametiasutused ning CDC ja Banque Postale osta DMA (100 % DMAst valdava uue krediidiasutuse ostmise kaudu), eesmärgiga muuta see nn arengupangaks.
The scope of action of this development bank would be limited to correcting the market shortfall for the financing of French public health establishments and local authorities, as that shortfall could not be corrected by the available market supply.
Sellel arengupangal oleks piiratud tegevusala Prantsusmaa riiklike tervishoiuasutuste ja kohalike omavalitsuste rahastamise turutõrke korrigeerimisel, kuna seda tõrget ei saa kõrvaldada praeguse pakkumisega turul.
The French authorities adduced the following arguments in support of this market shortfall and the need to set up a development bank.
Prantsuse ametiasutused on esitanud järgmised argumendid nimetatud turutõrke ja arengupanga loomise vajaduse tõestamiseks.
Financing of public health establishments in France
Prantsusmaa riiklike tervishoiuasutuste rahastamine
According to the French authorities, hospital investment totalled EUR 6,5 billion in 2010 (a 4,5 % drop in comparison with 2009) after continuing to rise since the beginning of the 2000s.
Prantsuse ametiasutuste andmetel ulatusid alates 2000. aastate algusest pidevalt kasvanud haiglatesse tehtavad investeeringud 2010. aastal 6,5 miljardi euroni (mis tähendab 4,5 % langust 2009. aastaga võrreldes).
Most of this investment was financed by self-financing and subsidies.
Neid investeeringuid rahastatakse peamiselt omafinantseeringust ja toetustest.
The level of coverage of investment by medium- to long-term debt was 36 % in 2010.
2010. aastal sätestati, et investeeringuid võib keskpikkade laenude kaudu katta 36 % ulatuses.
The annual medium- to long-term financing need of public health establishments in France thus varies between EUR 2 and 4 billion in different years.
Prantsusmaa riiklike tervishoiuasutuste iga-aastane keskpikk rahastamise vajadus jääb vastavalt aastale vahemikku 2–4 miljardit eurot.
It covers the financing of investment and the repayment of loans reaching maturity.
See hõlmab investeeringute rahastamist ja tähtaeguvate laenude tagasimaksmist.
Moreover, this financing need covers heavy, in particular property-related, investment projects, in a context in which the obsolescence rate (which relates accumulated depreciation to the gross value of property and which reached a historically high level in 2002) required major investment to preserve the building stock: the obsolescence rate increased from 50 % to 55 % between 1997 and 2002.
Lisaks katab see rahastamisvajadus suuremahulisi, eelkõige kinnisvara investeerimisprojekte olukorras, kus kulumisaste (mis viib kumuleeritud kulumi kinnisvara brutoväärtuseni ja mis saavutas ajalooliselt kõrge taseme 2002. aastal) on nõudnud ruumide säilitamiseks väga suuri investeeringuid: aastatel 1997–2002 tõusis kulumisaste 50 %-lt 55 %-le.
Compared with the 2002 breakdown, the breakdown of direct investment by type in 2010 thus showed a shift towards property and away from ‘equipment’.
Vaadates otseinvesteeringute erinevaid koostisosi ning võrreldes neid 2010. aastal ja 2002. aastal, selgub, et nende ülesehitus on kaldu kinnisvara osa kasuks ja nn varustuse osa kahjuks.
In future years, investment needs will be at two main levels.
Järgnevate aastate puhul peaks investeerimisvajadus asuma peamiselt kahel tasemel.
Essential safety issues will have to be tackled as a priority (compliance with earthquake-related standards, risks of flooding, asbestos removal, priority fire risks); investment projects in the quality of healthcare supply will also be needed.
Esmakorras tuleb tegeleda peamiste julgeolekuga seotud probleemidega (tagada hoonete kindlus seoses maavärina, üleujutuste ja suurtulekahjudega, asbesti eemaldamine). Seejärel viiakse ellu tervishoiuteenuste kvaliteediga seotud investeerimisprojektid.
These will also chiefly involve property operations (construction, reconstruction, refitting, etc.) which generally represent heavy investment and for which at least some borrowing is unavoidable.
Ka sel juhul on peamiselt tegemist kinnisvaratehingutega (ehitamine, ümberehitamine, restruktureerimine jne), mis tähendab omakorda suuri investeeringuid, mille puhul vähemalt osaliselt laenu kasutamine on vältimatu.
In parallel, public health establishments have a major short-term financing need of some EUR 3 billion per annum (with a mean drawdown of 50 %), because of their need for substantial working capital.
Paralleelselt on riiklikel tervishoiuasutustel seoses suure käibekapitali vajadusega suur nõudlus lühiajaliste investeeringute järele, umbes 3 miljardit eurot aastas (krediidi kasutamisega keskmiselt 50 % ulatuses).
This need is chiefly explained by the time lag between payments by sickness insurance to public health establishments and their tight expenditure timetable.
Seda vajadust selgitab peamiselt ajaline nihe haigekassast riiklikele tervishoiuasutustele tehtavate maksete ja tervishoiuasutuste kulutuste piiratud ajakava vahel.
On the supply side, French banks are not in a position to take up Dexia’s market share.
Pakkumise poolelt ei ole Prantsusmaa pangaasutused võimelised Dexia turuosa üle võtma.
The total outstanding debt of health establishments was EUR 22,8 billion at 31 December 2012.
Tervishoiuasutuste võla kogumaht küündis 31. detsembril 2012. aastal 22,8 miljardi euroni.
Historically, and as in the case of local authorities, this debt has been largely supported by the banking sector.
Ajalooliselt on see võlg kohalike omavalitsuste puhul suures osas pangasektori kanda.
Unbrokered financing is in practice marginal (only 5,7 % of outstanding debt is in the form of bond issues), largely because there are so many small establishments: France had 1034 public health establishments on 31 December 2010.
Vahendajateta investeering jääb marginaalseks (ainult 5,7 % võla osast moodustavad võlakirjad), eelkõige seetõttu, et Prantsusmaal on hulganisti väikeseid asutusi: 31. detsembri 2010 seisuga 1034 riiklikku tervishoiuasutust.
The university hospital centres, which are the largest establishments, account for 99,1 % of all bond issues.
Suuremad asutused – ülikoolihaiglad esindavad 99,1 % võlakirjade koguemissioonist.
Dexia held by far the largest market share: in recent years the bank covered some [40-45] % of medium- to long-term financing needs and provided around one third of cash flow lines.
Dexial oli kaugelt kõige suurem turuosa: viimaste aastate jooksul kattis pank umbes [40–45] % kesk- kuni pikaajalisest rahastamisvajadusest ja pakkus umbes kolmandiku krediidiliinidest.
As stock, Dexia continued to hold [30-35] % of total outstanding debt at the end of 2010 (see graph below).
Dexial oli 2010. aastal lõpuks veel [30–35] % tagasimaksmata võla kogusummast (vt joonis allpool).
According to the French authorities, the other French banks would also not be in a position to take up the market shares left by Dexia for various reasons:
Prantsuse ametiasutuste sõnul ei ole Prantsusmaa pangaasutused ka võimelised Dexia jäetud turuosa üle võtma mitmel põhjusel:
knowledge of this market continues to be limited, largely because of the small volumes in play, whereas Dexia had a very good knowledge of the market;
seda turgu ei tunta hästi, eelkõige selle väikese mahu tõttu, Dexia tundis aga väga hästi turgu;
the forthcoming application of the new Basel III prudential ratios, especially the liquidity ratios and the leverage ratio, is deterring banks from pursuing activities involving the grant of long-term loans, especially when these loans are not being offset by the collection of deposits through which banks can stabilise their financing sources.
Basel III uute usaldatavusnormatiivide, eelõige likviidsusnäitajate ja finantsvõimendusnäitaja peatne rakendamine paneb panku loobuma tegelemast pikaajaliste laenude andmisega, eelkõige seetõttu, et nende laenude kompenseerimiseks ei kaasne hoiuste kogumist, mis võimaldaks rahastamisallikaid stabiliseerida.
Like local authorities, it is mandatory for public health establishments to deposit their available funds in a treasury account.
Sarnaselt kohalikele omavalitsustele on riiklikel tervishoiuasutustel kohustus hoida oma olemasolevaid rahalisi vahendeid riigikassas.
There is also an issue specific to public health establishments since they have a structural need not just for medium- to long-term bank loans, but also for cash flow lines.
Sellele lisandub spetsiifiline teema, mis on omane riiklikele tervishoiuasutustele, kes vajavad struktuurilistel põhjustel mitte üksnes kesk- kuni pikaajalisi pangalaene, vaid ka krediidiliine.
The new Basel III regulations penalise cash flow lines as a counterpart for which banks will have to create more own funds as well as a substantial liquidity buffer.
Kuid Basel III uued eeskirjad seavad krediidiliinid ebasoodsasse olukorda, selle hüvitamiseks peavad pangad moodustama rohkem omavahendeid, aga samuti suure likviidsuspuhvri.
In this context, French banks have undertaken to maintain their outstanding loans to the local public sector (including both local authorities and public health establishments) in 2012 (i.e. loan production of the order of EUR 9 to 10 billion).
Selles kontekstis on Prantsuse pangad võtnud endale kohustuse hoida oma tagasimaksmata laene 2012. aastal (mis tähendab laenude mahu kasvu umbes 9–10 miljardi euro ulatuses) kohalikus riigisektoris (mis hõlmab nii kohalikke omavalitsusi kui ka riiklikke tervishoiuasutusi).
In France’s view, this rules out any take up of the market shares left by Dexia.
See ei võimalda seega Prantsusmaa sõnul Dexia jäetud turuosa üle võtta.
The general balance-sheet size objective of French banks is thus affecting not just the financing of local authorities, but also the financing of public health establishments.
Nii mõjutab Prantsusmaa pankade bilansimahu üldeesmärk mitte ainult kohalike omavalitsuste, vaid ka riiklike tervishoiuasutuste rahastamist.
For these various short-term and long-term reasons, the French authorities fear that it is unlikely that the margin improvements and the small volumes in play will be enough to bring about a natural rise in the private supply that is able to make up for Dexia and satisfy the demand from French public health establishments.
Neil erinevatel tsüklilistel ja struktuurilistel põhjustel kardavad Prantsusmaa ametiasutused, et marginaalide parandamine ja väikesed mahud ei oleks piisavad selleks, et tekitada erasektori pakkumise spontaanset kasvu selliselt, et asendada Dexiat, ja rahuldada Prantsusmaa riiklike tervishoiuasutuste nõudlust.
Financing of local authorities
Kohalike omavalitsuste rahastamine
The local public sector in France is made up primarily of local authorities, i.e. municipalities and their groupings, regions and départements.
Prantsusmaa kohalik riigisektor koosneb peamiselt kohalikest omavalitsustest, st kommuunid ja nende rühmitused, piirkonnad ja departemangud.
The economic scale of these entities corresponds to an annual expenditure flow of the order of EUR 220 billion (total management and investment expenses).
Nende asutuste majanduslik kaal moodustab iga-aastaste kulude näol umbes 220 miljardit eurot (haldus- ja investeeringukulud).
Investment expenses were EUR 50,4 billion in 2010 and EUR 52 billion in 2011, i.e. three quarters of public investment in France.
Investeeringukulud moodustasid 2010. aastal 50,4 miljardit eurot ja 2011. aastal 52 miljardit eurot ehk kolmveerandi Prantsusmaa riiklikest investeeringutest.
Local authorities are therefore the main players in maintaining and developing infrastructure in France.
Kohalikud omavalitsused on seega Prantsusmaa infrastruktuuri hooldamisel ja arendamisel peamised osalejad.
To finance these expenses, local authorities have various resources:
Nende kulutuste rahastamiseks on kohalikel omavalitsustel erinevaid allikaid:
savings from the current expenditure surplus left after paying management expenses and debt interest: self-financing, although this finance has to be channelled as a priority into the repayment of debt reaching maturity in the budget year;
pärast halduskulude ja võlaintresside maksmist alles jäävatest jooksvatest tuludest tekkivad säästud: omafinantseering, mis tuleb esmajärjekorras suunata eelarveaasta jooksul tähtaeguva võla tagasimaksmiseks;
investment funds chiefly from other public sector entities (State, European funds);
investeeringtoetused, mis tulevad peamiselt riigisektori teistelt asutustelt (riik, Euroopa fondid);
borrowing (EUR 18,6 billion in 2010 and EUR 16,7 billion in 2011).
laen (18,6 miljardit eurot 2010. aastal ja 16,7 miljardit eurot 2011. aastal).
As the amount of new borrowing to finance investment has been higher than the repayment of loans reaching maturity, local authorities have thus amassed, over time, an outstanding debt totalling EUR 152 billion in 2011.
Kuna investeeringute rahastamiseks mõeldud uute laenude summad ületavad tähtaeguvate laenude tagasimaksesummad, siis on kohalikud omavalitsused aegade jooksul kogunud tagasimaksmata laenude summa, mis küündis 2011. aastal 152 miljardi euroni.
Outstanding debt of French local authorities as at 1 January 2011 (in EUR billions)
Prantsusmaa kohalike omavalitsuste tagasimaksmata võlad 1. jaanuari 2011 seisuga (miljardit eurot)
Outstanding debt as at 1 January
Tagasimaksmata võlad 1. jaanuaril
Municipalities + separately taxed groupings ***
Kommuunid + oma maksusüsteemiga rühmitused ***
The French authorities consider that forecasts of new borrowing volumes in future years have to take account of a number of parameters such as: (i) trends in the revenue and management expenditure of local authorities likely to determine self-financing; (ii) the investment needs of local authorities which are to some extent linked to the electoral cycle.
Prantsuse ametiasutused on seisukohal, et uute laenude mahu prognoosides eelseisvate aastate kohta tuleb arvesse võtta mitmeid parameetreid, nagu: i) kohalike omavalitsuste omafinantseeringut määravate haldustulude ja -kulude areng, ii) kohalike omavalitsuste investeerimisvajadused, mis on osaliselt seotud valimistsükliga.
The time needed to examine and implement projects and the desire to finalise them before the end of the French municipal elections tends to be reflected by a drop in investment at the beginning of terms of office and an increase at the end of these terms.
Projektide juhiste ja elluviimise tähtajad ning tahe need lõpule viia enne Prantsuse omavalitsuste valimiste lõppu väljendub investeeringute vähenemises mandaadi alguses ja selle kasvamises mandaadi lõpus.
Moreover, a simulation was conducted on the basis of the data available at the end of 2011 to try to anticipate the public-sector borrowing need according to two different scenarios of the capacity of local authorities to release self-financing margins in their operational section [47].
Lisaks tehti 2011. aasta lõpus kättesaadavate andmete põhjal simulatsioon, eemärgiga ennustada riigisektori laenuvajadust kahe stsenaariumi järgi, mis erinevad kohalike omavalitsuste suutlikkuse poolest saavutada oma tegevussektoris rahavoogu [47].
These problems may have many causes: low fiscal revenue, freezes by a central State itself facing grant cuts or increases in certain expenditure lines such as social welfare.
Nende raskuste põhjused võivad olla mitmesugused: madalad maksutulud, piirangud, mis kesksed riigiasutused on sunnitud seadma, või teatud kulutuste suurenemine, nt sotsiaalabi.
Capacity of local authorities to release self-financing margins in their operational section
Kohalike omavalitsuste suutlikkus saada oma tegevusest rahavoogu
Scenarios:
Stsenaariumid:
Scenario 1-a
Stsenaarium 1-a
Scenario 1-b
Stsenaarium 1-b
Investment levels
Investeeringutasemed
No constraint — linked to electoral cycle
Piiranguteta – sõltub valimisstsüklist
Management revenue
Haldustulud
+ 2,6 % due to:
+ 2,6 %, mis tuleneb:
taxation bases: + 3 %
maksubaasist: +3 %
stable property sale taxes
võõrandamismaksude stabiilsusest
freeze on State contributions
riigitoetuste külmutamisest
Scenario 1-a with the following changes:
Stsenaarium 1-a järgmiste muudatustega:
property sale taxes 5 % lower
madalamad võõrandamismaksud 5 %
drop of 1 % per annum in State contributions
riigitoetuste vähendamine 1 % võrra aastas
Management expenses
Halduskulutused
+ 3 % due to
+ 3 %, mis tuleneb:
increased financial costs
finantskulude kasvust
increased welfare benefits
sotsiaalteenuste kasvust
personnel expenditure growing by 2,5 %.
personalikulude kasvust 2,5 %
The new borrowing need is EUR 19,5 billion on average in scenario 1-a and EUR 21,5 billion in scenario 1-b.
Uute laenude vajadus on stsenaariumi 1-a puhul keskmiselt 19,5 miljardit eurot ja stsenaariumi 1-b puhul 21,5 miljardit eurot.
Outstanding debt would reach EUR 175 billion and EUR 185 billion respectively by the end of 2016.
Võlajäägi mõistes küündib see vajadus seega 2016. aasta lõpuks vastavalt 175 miljardi ja 185 miljardi euroni.
There may be a further scenario: a cap on the debt capacity of authorities due: (i) either to a resolve on the part of the public authorities to limit debt, (ii) or an inadequate supply of financing.
Tekkida võib ka teistsugune olukord: omavalitsuste piiratud laenuvõtmisvõime olukord, mis tuleneb i) riigivõimude soovist võlgu piirata või ii) ebapiisavast finantspakkumisest.
Whatever the cause, investment would be substantially slowed down if borrowing capacity were to be limited.
Põhjusest hoolimata aeglustab piiratud laenuvõtmisvõime tõsiselt investeerimist.
In the view of the French State, therefore, keeping outstanding debt constant in value would limit new borrowing over the period to amounts of between EUR 12 and 14 billion.
Prantsusmaa sõnul piiraks tagasimaksmata võla väärtuse hoidmine muutumatuna uute laenude summat sel perioodil nii, et see jääks 12–14 miljardi euro piiresse.
Investment levels would then be limited.
Investeerimistase oleks seega piiratud.
In this case, investment would fall by EUR 51,9 billion in 2011 to EUR 43,2 billion on average between 2012 and 2016, i.e. a level comparable to that of 2004/05 and a reduction of the investment levels in the previous two scenarios by an average of 16 %.
Sellisel juhul langeks 2011. aastal 51,9 miljardi euroni küündinud investeerimistase 2012–2016. aastal 43,2 miljardi euroni, mis oleks aastatega 2004 ja 2005 võrreldav tase ja tähendaks keskmiselt 16 % langust võrreldes kahe eelneva stsenaariumi investeerimistasemetega.
Such a reduction would have an adverse impact on the development and maintenance of public service infrastructure (transport, education, environment, energy) and on the level of activity of the construction and public works sector (as a reminder, local investment accounts for close on 75 % of construction and public works activity).
Selline langus mõjutaks negatiivselt avalike teenuste infrastruktuuri (transport, haridus, keskkond, energia) arengut ja hooldust ning samuti ehitussektorit ja riiklike ehitustööde valdkonda (meenutuseks, kohalike investeeringute osakaal moodustab ehitustegevuse puhul ligi 75 %).
In summary, the borrowing need of local authorities is forecast to be constant or even to grow in future years.
Kokkuvõttes prognoositakse kohalike omavalitsuste laenuvajadust järgnevateks aastateks muutumatuna või isegi kasvavana.