natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Infant formulae manufactured from soya protein isolates, alone or in a mixture with cows’ milk or goats’ milk proteins’;
Imiku piimasegud, mis on valmistatud sojavalgu isolaatidest kas eraldi või segus lehmapiima- või kitsepiimavalkudega”.
in point 10.1, the title is replaced by the following:
Punkti 10.1 pealkiri asendatakse järgmisega:
Infant formulae manufactured from cows’ milk or goats’ milk proteins or protein hydrolysates’;
Imiku piimasegud, mis on valmistatud lehmapiima- või kitsepiimavalkudest või valgu hüdrolüsaatidest”.
in point 10.2, the title is replaced by the following:
Punkti 10.2 pealkiri asendatakse järgmisega:
in point 2.1, the title is replaced by the following:
Punkti 2.1 pealkiri asendatakse järgmisega:
Follow-on formulae manufactured from cows’ milk or goats’ milk proteins’;
Jätkupiimasegud, mis on valmistatud lehmapiima- või kitsepiimavalkudest või valgu hüdrolüsaatidest”.
in point 2.2, the table is replaced by the following:
Punkti 2.2 tabel asendatakse järgmisega:
‘Minimum [1]
„Alammäär [1]
Follow-on formulae manufactured from soya protein isolates, alone or in a mixture with cows’ milk or goats’ milk proteins’;
Jätkupiimasegud, mis on valmistatud sojavalgu isolaatidest kas eraldi või segus lehmapiima- või kitsepiimavalkudega”.
in point 8.1, the title is replaced by the following:
Punkti 8.1 pealkiri asendatakse järgmisega:
Follow-on formulae manufactured from cows’ milk or goats’ milk proteins or protein hydrolysates’;
Jätkupiimasegud, mis on valmistatud lehmapiima- või kitsepiimavalkudest või valgu hüdrolüsaatidest”.
in point 8.2, the title is replaced by the following:
Punkti 8.2 pealkiri asendatakse järgmisega:
in point 3 of Annex III, footnote 1 is replaced by the following:
III lisa punkti 3 joonealune märkus 1 asendatakse järgmisega:
L-arginine and its hydrochloride shall only be used in the manufacture of infant formulae referred to in the third subparagraph of Article 7(1) and follow-on formulae referred to in the second subparagraph of Article 7(2).’;
L-arginiini ja selle vesinikkloriidi kasutatakse ainult artikli 7 lõike 1 kolmandas lõigus nimetatud imiku piimasegu ja artikli 7 lõike 2 teises lõigus nimetatud jätkupiimasegu valmistamisel.”
‘Specification for the protein content and source and the processing of protein used in the manufacture of infant formulae and follow-on formulae with a protein content less than 0,56 g/100 kJ (2,25 g/100 kcal) manufactured from hydrolysates of whey proteins derived from cows’ milk protein’.
„Lehmapiimast saadud vadakuvalgu hüdrolüsaatidel põhineva imiku piimasegu ja jätkupiimasegu (mille valgusisaldus on alla 0,56 g/100 kJ (2,25 g/100 kcal)) valmistamisel kasutatava valgu sisalduse ja allika ning valgu töötlemise kirjeldus”.
Follow-on formulae manufactured from protein hydrolysates with a protein content between the minimum and 0,56 g/100 kJ (2,25 g/100 kcal) shall be in accordance with the second subparagraph of Article 7(2).’
Jätkupiimasegud, mis on valmistatud valgu hüdrolüsaatidest ning mille valgusisaldus jääb alammäära ja 0,56 g/100 kJ (2,25 g/100 kcal) vahele, on kooskõlas artikli 7 lõike 2 teise lõiguga.”
Member States shall bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive by 28 February 2014 at the latest.
Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 28. veebruaril 2014.
Commission Directive 2013/47/EU
Komisjoni direktiiv 2013/47/EL,
of 2 October 2013
2. oktoober 2013,
Commission Directive 2012/36/EU of 19 November 2012 amending Directive 2006/126/EC of the European Parliament and of the Council on driving licences [2] provides for technical adaptation of its Annex II in relation to the specifications for test vehicles taking into account the technical evolution of the different vehicle classes.
Komisjoni 19. novembri 2012. aasta direktiivis 2012/36/EL, millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2006/126/EÜ juhilubade kohta, [2] on sätestatud II lisa tehniline muutmine seoses eksamisõidukite spetsifikatsioonidega, võttes arvesse erinevate sõidukikategooriate tehnilist arengut.
Annex II, I, B point 5.2 of Directive 2006/126/EC, as amended by Directive 2012/36/EU, establishes that the vehicles of category A used in tests of skills and behaviour shall comply with certain minimum criteria.
Direktiivi 2006/126/EÜ II lisa I jao punktis 5.2, nagu seda on muudetud komisjoni direktiiviga 2012/36/EL, on sätestatud, et oskuste ja käitumise eksamil kasutatavad A-kategooria sõidukid peavad vastama teatavatele miinimumnõuetele.
In particular, motorcycles used for the test shall have an unladen mass of more than 180 kg, with a power rating of at least 50 kW.
Eelkõige peavad eksamil kasutatavad mootorrattad olema tühimassiga üle 180 kg ja võimsusega vähemalt 50 kW.
If the motorcycle is powered by an internal combustion engine, the cubic capacity of the engine shall be at least 600 cm3.
Sisepõlemismootoriga käitatava mootorratta mootori suurim töömaht peab olema vähemalt 600 cm3.
If the motorcycle is powered by an electric motor, the power to weight ratio of the vehicle shall be at least 0,25 kW/kg.
Elektrimootoriga käitatava mootorratta võimsuse ja massi suhe peab olema vähemalt 0,25 kW/kg.
With a view to allowing the training sector to adapt their equipment including motorcycles to technological evolution of the vehicles available on the market, a transitional period should be introduced to allow Member States to authorise the use of category A motorcycles complying with the specifications as existing prior to the amendments introduced by Directive 2012/36/EU until 31 December 2018.
Selleks et koolitussektor saaks oma varustust, sealhulgas mootorrattaid, kohandada turul olevate sõidukite tehnilise arenguga, tuleb kehtestada üleminekuperiood, mis võimaldaks liikmesriikidel lubada kasutada A-kategooria mootorrattaid, mis vastavad enne direktiivi 2012/36/EL muudatusi kehtinud spetsifikatsioonidele, kuni 31. detsembrini 2018.
In Annex II, I, B, point 5.2 of Directive 2006/126/EC concerning vehicles for category A, the following paragraph is added:
Direktiivi 2006/126/EÜ II lisa I jao punktile 5.2, mis käsitleb A-kategooria sõidukeid, lisatakse järgmine lõik:
‘Member States may authorise the use of motorcycles of category A whose unladen mass is below 180 kg, and with a power rating of at least 40 kW and below 50 kW, until 31 December 2018.’
„Liikmesriigid võivad lubada selliste A-kategooria sõidukite kasutamist, mille tühimass on alla 180 kg ja võimsus üle 40 kw, kuid alla 50 kW, kuni 31. detsembrini 2018.”
Done at Brussels, 2 October 2013.
Brüssel, 2. oktoober 2013
Directive 2013/48/EU of the European Parliament and of the Council
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2013/48/EL,
on the right of access to a lawyer in criminal proceedings and in European arrest warrant proceedings, and on the right to have a third party informed upon deprivation of liberty and to communicate with third persons and with consular authorities while deprived of liberty
mis käsitleb õigust kaitsjale kriminaalmenetluses ja Euroopa vahistamismäärusega seotud menetluses ning õigust lasta teavitada vabaduse võtmisest kolmandat isikut ja suhelda vabaduse võtmise ajal kolmandate isikute ja konsulaarasutustega
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular point (b) of Article 82(2) thereof,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 82 lõike 2 punkti b,
Article 47 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union (the Charter), Article 6 of the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms (the ECHR) and Article 14 of the International Covenant on Civil and Political Rights (the ICCPR) enshrine the right to a fair trial.
Euroopa Liidu põhiõiguste harta („harta”) artiklis 47, Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni („konventsioon”) artiklis 6 ning kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelise pakti artiklis 14 on sätestatud õigus õiglasele kohtulikule arutamisele.
According to the Presidency conclusions of the European Council in Tampere of 15 and 16 October 1999, and in particular point (33) thereof, the principle of mutual recognition of judgments and other decisions of judicial authorities should become the cornerstone of judicial cooperation in civil and criminal matters within the Union because enhanced mutual recognition and the necessary approximation of legislation would facilitate cooperation between competent authorities and the judicial protection of individual rights.
16. oktoobril 1999 Tamperes toimunud Euroopa Ülemkogu kohtumise eesistujariigi järelduste ja eriti järelduste punkti 33 kohaselt peaks kohtuotsuste ja õigusasutuste muude otsuste vastastikuse tunnustamise põhimõte saama liidu piires õigusalase koostöö nurgakiviks nii tsiviil- kui ka kriminaalasjades, kuna ulatuslikum vastastikune tunnustamine ja õigusaktide vajalik ühtlustamine hõlbustaksid pädevate asutuste koostööd ja üksikisiku õiguste kohtulikku kaitset.
Pursuant to Article 82(1) of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU), ‘judicial cooperation in criminal matters in the Union shall be based on the principle of mutual recognition of judgments and judicial decisions…’.
Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELi toimimise leping) artikli 82 lõikes 1 on sätestatud, et „liidus põhineb kriminaalasjades tehtav õigusalane koostöö kohtuotsuste ja õigusasutuste otsuste vastastikuse tunnustamise põhimõttel …”.
The extent of the mutual recognition is very much dependent on a number of parameters, which include mechanisms for safeguarding the rights of suspects or accused persons and common minimum standards necessary to facilitate the application of the principle of mutual recognition.
Vastastikuse tunnustamise ulatus sõltub suurel määral mitmest näitajast, sealhulgas kahtlustatavate või süüdistatavate isikute õiguste kaitse mehhanismidest ja ühistest miinimumnõuetest, mis on vajalikud vastastikuse tunnustamise põhimõtte kohaldamise hõlbustamiseks.
Although the Member States are party to the ECHR and to the ICCPR, experience has shown that that alone does not always provide a sufficient degree of trust in the criminal justice systems of other Member States.
Kuigi liikmesriigid on konventsiooni ning kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelise pakti osalised, näitavad kogemused, et ainuüksi see asjaolu ei tekita alati piisavat usaldust teise liikmesriigi kriminaalõigussüsteemi vastu.
Mutual recognition of decisions in criminal matters can operate effectively only in a spirit of trust in which not only judicial authorities, but all actors in the criminal process consider decisions of the judicial authorities of other Member States as equivalent to their own, implying not only trust in the adequacy of other Member States’ rules, but also trust that those rules are correctly applied.
Kriminaalasjades tehtud otsuste vastastikune tunnustamine saab toimida tõhusalt üksnes usalduse õhkkonnas, milles mitte üksnes õigusasutused, vaid kõik kriminaalmenetluses osalejad peavad teiste liikmesriikide õigusasutuste otsuseid samaväärseks enda omadega viisil, mis ei väljenda mitte üksnes usaldust teiste liikmesriikide eeskirjade adekvaatsuse suhtes, vaid ka veendumust, et neid eeskirju kohaldatakse õigesti.
Strengthening mutual trust requires detailed rules on the protection of the procedural rights and guarantees arising from the Charter, the ECHR and the ICCPR.
Vastastikuse usalduse suurendamiseks on vaja kehtestada üksikasjalikud eeskirjad hartast, konventsioonist ning kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelisest paktist tulenevate menetlusõiguste ja menetluslike tagatiste kaitse kohta.
It also requires, by means of this Directive and by means of other measures, further development within the Union of the minimum standards set out in the Charter and in the ECHR.
See eeldab ka hartas ja konventsioonis sätestatud miinimumnõuete edasiarendamist liidus käesoleva direktiivi ja muude meetmete abil.
Article 82(2) TFEU provides for the establishment of minimum rules applicable in the Member States so as to facilitate mutual recognition of judgments and judicial decisions and police and judicial cooperation in criminal matters having a cross-border dimension.
ELi toimimise lepingu artikli 82 lõikes 2 nähakse ette liikmesriikides kohaldatavate miinimumeeskirjade kehtestamine, et hõlbustada kohtuotsuste ja õigusasutuste otsuste vastastikust tunnustamist ning politsei- ja õiguskoostööd piiriülese mõõtmega kriminaalasjades.
That Article refers to ‘the rights of individuals in criminal procedure’ as one of the areas in which minimum rules may be established.
Nimetatud artiklis osutatakse isikute õigustele kriminaalmenetluses kui ühele valdkonnale, kus võib kehtestada miinimumeeskirju.
Common minimum rules should lead to increased confidence in the criminal justice systems of all Member States, which, in turn, should lead to more efficient judicial cooperation in a climate of mutual trust and to the promotion of a fundamental rights culture in the Union.
Ühised miinimumeeskirjad peaksid suurendama usaldust kõikide liikmesriikide kriminaalõigussüsteemide vastu, mis omakorda peaks tõhustama õigusalast koostööd vastastikuse usalduse õhkkonnas ja edendama põhiõiguste kultuuri liidus.
Such common minimum rules should also remove obstacles to the free movement of citizens throughout the territory of the Member States.
Sellised ühised miinimumeeskirjad peaksid kõrvaldama ka liikmesriikide territooriumil kodanike vaba liikumist piiravad tõkked.
Such common minimum rules should be established in relation to the right of access to a lawyer in criminal proceedings, the right to have a third party informed upon deprivation of liberty and the right to communicate with third persons and with consular authorities while deprived of liberty.
Ühised miinimumeeskirjad tuleks kehtestada seoses õigusega kaitsjale kriminaalmenetluses, õigusega lasta teavitada vabaduse võtmisest kolmandat isikut ja seoses õigusega suhelda vabaduse võtmise ajal kolmandate isikute ja konsulaarasutustega.
On 30 November 2009, the Council adopted a Resolution on a Roadmap for strengthening the procedural rights of suspected or accused persons in criminal proceedings (‘the Roadmap’) [3].
Nõukogu võttis 30. novembril 2009 vastu resolutsiooni teekaardi kohta, mille eesmärk on tugevdada kahtlustatavate või süüdistatavate isikute menetlusõigusi kriminaalmenetluses („teekaart”) [3].
Taking a step-by-step approach, the Roadmap calls for the adoption of measures regarding the right to translation and interpretation (measure A), the right to information on rights and information about the charges (measure B), the right to legal advice and legal aid (measure C), the right to communicate with relatives, employers and consular authorities (measure D), and special safeguards for suspects or accused persons who are vulnerable (measure E).
Tuginedes järkjärgulisele lähenemisviisile, kutsutakse teekaardis üles võtma meetmeid seoses õigusega kirjalikule ja suulisele tõlkele (meede A), õigusega teabele õiguste ja süüdistuse kohta (meede B), õigusega tasuta õigusabile ja õigusnõustamisele (meede C) ning õigusega suhelda sugulaste, tööandjate ja konsulaarasutustega (meede D), ning spetsiaalsete kaitsemeetmetega selliste kahtlustatavate või süüdistatavate isikute jaoks, kes kuuluvad haavatavate isikute kategooriasse (meede E).
The Roadmap is designed to operate as a whole; only when all its components are implemented will its benefits be felt in full.
Teekaart on koostatud selliselt, et see toimiks tervikuna, ja seega avaldub selle mõju täiel määral ainult siis, kui rakendatakse kõiki selle osasid.
On 11 December 2009, the European Council welcomed the Roadmap and made it part of the Stockholm programme — An open and secure Europe serving and protecting citizens [4] (point 2.4).
Euroopa Ülemkogu avaldas 11. detsembril 2009 heameelt teekaardi vastuvõtmise üle ja lisas selle Stockholmi programmi „Avatud ja turvaline Euroopa kodanike teenistuses ja nende kaitsel” [4] (punkt 2.4).
The European Council underlined the non-exhaustive character of the Roadmap, by inviting the Commission to examine further elements of minimum procedural rights for suspects and accused persons, and to assess whether other issues, for instance the presumption of innocence, need to be addressed, in order to promote better cooperation in that area.
Euroopa Ülemkogu rõhutas, et teekaart ei ole täielik, ning kutsus komisjoni üles analüüsima kahtlustatavate ja süüdistatavate isikute minimaalsete menetlusõiguste muid aspekte ning hindama seda, kas parema koostöö edendamiseks selles valdkonnas on vaja käsitleda muid küsimusi, näiteks süütuse presumptsiooni.
Two measures have been adopted pursuant to the Roadmap to date, namely Directive 2010/64/EU of the European Parliament and of the Council of 20 October 2010 on the right to interpretation and translation in criminal proceedings [5] and Directive 2012/13/EU of the European Parliament and of the Council of 22 May 2012 on the right to information in criminal proceedings [6].
Seni on vastu võetud kaks teekaardi kohast meedet, nimelt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. oktoobri 2010. aasta direktiiv 2010/64/EL õiguse kohta suulisele ja kirjalikule tõlkele kriminaalmenetluses [5] ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2012. aasta direktiiv 2012/13/EL, milles käsitletakse õigust saada kriminaalmenetluses teavet [6].
This Directive lays down minimum rules concerning the right of access to a lawyer in criminal proceedings and in proceedings for the execution of a European arrest warrant pursuant to Council Framework Decision 2002/584/JHA of 13 June 2002 on the European arrest warrant and the surrender procedures between Member States [7] (European arrest warrant proceedings) and the right to have a third party informed upon deprivation of liberty and to communicate with third persons and with consular authorities while deprived of liberty.
Käesolevas direktiivis sätestatakse miinimumeeskirjad, mis käsitlevad õigust kaitsjale kriminaalmenetluses ja Euroopa vahistamismääruse täitmisega seotud menetlustes vastavalt nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsusele 2002/584/JSK Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta [7] ja õigust lasta teavitada vabaduse võtmisest kolmandat isikut ja õigust suhelda vabaduse võtmise ajal kolmandate isikute ja konsulaarasutustega.
In doing so, it promotes the application of the Charter, in particular Articles 4, 6, 7, 47 and 48 thereof, by building upon Articles 3, 5, 6 and 8 ECHR, as interpreted by the European Court of Human Rights, which, in its case-law, on an ongoing basis, sets standards on the right of access to a lawyer.
Sel viisil edendatakse direktiiviga harta, eriti selle artiklite 4, 6, 7, 47 ja 48 kohaldamist, tuginedes konventsiooni artiklitele 3, 5, 6 ja 8, nagu neid tõlgendab Euroopa Inimõiguste Kohus, mis oma kohtupraktikas seab pidevalt norme kaitsja kasutamise õiguse suhtes.
That case-law provides, inter alia, that the fairness of proceedings requires that a suspect or accused person be able to obtain the whole range of services specifically associated with legal assistance.
Kohtupraktikas on muu hulgas sedastatud, et õiglane menetlus eeldab seda, et kahtlustataval või süüdistataval isikul peab olema võimalik saada mitmesuguseid konkreetselt õigusabiga seonduvaid teenuseid.
In that regard, the lawyers of suspects or accused persons should be able to secure without restriction, the fundamental aspects of the defence.
Selles osas peaks kahtlustatava või süüdistatava isiku kaitsjal olema võimalik piiranguteta tagada kaitse aluspõhimõtete järgimine.
Without prejudice to the obligations of Member States under the ECHR to ensure the right to a fair trial, proceedings in relation to minor offending which take place within a prison and proceedings in relation to offences committed in a military context which are dealt with by a commanding officer should not be considered to be criminal proceedings for the purposes of this Directive.
Ilma et see piiraks konventsiooni kohaseid liikmesriikide kohustusi tagada õigus õiglasele kohtulikule arutamisele, ei tuleks käesoleva direktiivi kohaldamisel pidada kriminaalmenetluseks vähem tähtsate süütegudega seotud menetlusi vanglas ning sõjaväelises kontekstis toime pandud rikkumistega seotud menetlusi, millega tegeleb otsene ülem.
This Directive should be implemented taking into account the provisions of Directive 2012/13/EU, which provide that suspects or accused persons are provided promptly with information concerning the right of access to a lawyer, and that suspects or accused persons who are arrested or detained are provided promptly with a written Letter of Rights containing information about the right of access to a lawyer.
Käesoleva direktiivi rakendamisel tuleks võtta arvesse direktiivi 2012/13/EL sätteid, mille kohaselt tuleb kahtlustatavat või süüdistatavat isikut viivitamata teavitada õigusest kaitsjale ning vahistatud või kinnipeetud kahtlustatavale või süüdistatavale isikule tuleb anda viivitamata kirjalik õiguste deklaratsioon, mis sisaldab teavet õiguse kohta kasutada kaitsjat.
The term ‘lawyer’ in this Directive refers to any person who, in accordance with national law, is qualified and entitled, including by means of accreditation by an authorised body, to provide legal advice and assistance to suspects or accused persons.
Käesolevas direktiivis tähendab mõiste „kaitsja” iga isikut, kes on liikmesriigi õiguse kohaselt kvalifitseeritud andma ja kellel on õigus anda, sealhulgas kui ta on selleks akrediteeritud volitatud organi poolt, kahtlustatavale või süüdistatavale isikule õigusalast nõu ja abi.
In some Member States an authority other than a court having jurisdiction in criminal matters has competence for imposing sanctions other than deprivation of liberty in relation to relatively minor offences.
Mõnes liikmesriigis võib suhteliselt väikeste rikkumiste korral muu kui vabaduskaotusliku karistuse määramise pädevus olla muul asutusel kui kriminaalasjades pädeval kohtul.
That may be the case, for example, in relation to traffic offences which are committed on a large scale and which might be established following a traffic control.
Näiteks võib see nii olla liikluseeskirjade ulatusliku rikkumise korral, mis võidakse kindlaks teha liikluskontrolli käigus.
In such situations, it would be unreasonable to require that the competent authorities ensure all the rights under this Directive.
Sellistel juhtudel ei oleks mõistlik nõuda, et pädevad asutused peaksid tagama selliste pisirikkumiste korral kõik käesoleva direktiivi kohased õigused.
Where the law of a Member State provides for the imposition of a sanction regarding minor offences by such an authority and there is either a right of appeal or the possibility for the case to be otherwise referred to a court having jurisdiction in criminal matters, this Directive should therefore apply only to the proceedings before that court following such an appeal or referral.
Kui liikmesriigi õiguses on sätestatud pisirikkumiste eest karistuste määramine sellise asutuse poolt ja on ette nähtud õigus edasi kaevata või võimalus asjaomase juhtumi puhul muul viisil kriminaalasjades pädevasse kohtusse pöörduda, tuleks käesolevat direktiivi seetõttu kohaldada üksnes kõnealuses kohtus pärast sellist edasikaebamist või kohtusse pöördumist toimuvate menetluste suhtes.
In some Member States certain minor offences, in particular minor traffic offences, minor offences in relation to general municipal regulations and minor public order offences, are considered to be criminal offences.
Mõnes liikmesriigis loetakse kriminaalkuriteoks teatavad pisirikkumised, eelkõige liikluseeskirjade pisirikkumised, kohalike omavalitsusüksuste üldeeskirjade pisirikkumised ning avaliku korra pisirikkumised.
Where the law of a Member State provides in respect of minor offences that deprivation of liberty cannot be imposed as a sanction, this Directive should therefore apply only to the proceedings before a court having jurisdiction in criminal matters.
Kui liikmesriigi õiguses on pisirikkumiste puhul sätestatud, et vabaduskaotuslikku karistust ei saa määrata, tuleks käesolevat direktiivi seega kohaldada üksnes kriminaalasjades pädeva kohtu menetluste puhul.