natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The results of the Länder survey and complainant’s contracts that have been submitted show, however, that irrespective of the legal form of the disposal undertaking or the calculation rule to be applied, all capacity costs are financed by operating revenue without exception.
Liidumaade uuringute tulemustest ja kaebuse esitaja esitatud lepingutest ilmneb siiski, et sõltumata jäätmekäitleja õiguslikust vormist ja kohaldatavast arvutusmeetodist rahastatakse eranditult kõiki tootmisvõimsuse kulusid põhitegevustulust.
This is also clearly apparent in § 8 KAG RP, which states that ‘the costs underlying the usage charges and recurring contributions are to be determined in accordance with the business principles of cost accounting’.
See ilmneb selgelt ka kohaliku omavalitsuse seaduse §-st 8, milles on sätestatud, et „kasutustasude ja regulaarsete maksete aluseks olevad kulud määratakse kindlaks kooskõlas äriühingu kuluarvestuse põhimõtetega”.
In other words the cost of the operational spare capacity has to be included in the charges on a proportional basis, as there is a causal connection with the disposal of internal and external material in normal operation.
See tähendab, et ettevõtte vaba tootmisvõimsuse kulud tuleb teenustasudes proportsionaalselt arvesse võtta, sest selliste kulude ning tavapärase äritegevuse käigus tegevuspiirkonna materjali ja tegevuspiirkonna välise materjali kõrvaldamise vahel on põhjuslik seos.
The BVerwG also rightly found in its judgment that the cost of operational spare capacity must be financed by income from the disposal of internal and external material [55].
Samuti leidis Bundesverwaltungsgericht oma otsuses õigesti, et ettevõtte vaba tootmisvõimsuse kulud tuleb katta tegevuspiirkonna materjali ja tegevuspiirkonna välise materjali kõrvaldamise tuludest [55].
Consequently if — as in the case of the ZT — the prescribed epidemic reserve can be provided from the operational spare capacity, there is no need for an annual contribution.
Järelikult, kui kohustuslikku epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsust saab katta ettevõtte vaba tootmisvõimsuse arvelt, nagu see on ZT puhul, siis ei ole iga-aastaste tasude maksmine vajalik.
Finally Germany argues in justification of the annual contribution that all operational spare capacity costs in the third shift during the week are the result of the obligation to maintain the epidemic reserve.
Saksamaa väidab lõpuks iga-aastaste tasude kaitseks, et kõik nädalasisese kolmanda vahetusega seotud ettevõtte vaba tootmisvõimsuse kulud tulenevad epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsuse hoidmise kohustusest.
Without that obligation the ZT would be able to make full use of its technical maximum capacity in 5-day 3-shift operation.
Kõnealuse kohustuseta saaks ZT oma tehnilise võimsuse täielikult ära kasutada, töötades kolmes vahetuses viis päeva nädalas.
However, Germany has produced no evidence to show that there would no longer be any operational spare capacity during the week if there were no obligation to maintain the epidemic reserve.
Saksamaa ei ole siiski tõendanud, et epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsuse hoidmise kohustuseta ei oleks ettevõttes enam nädalasisest vaba tootmisvõimsust.
Rather it appears — for example from ISPA-NS study — that even undertakings which only dispose of category 3 material and are therefore under no obligation whatsoever to maintain an epidemic reserve, have considerable spare capacity and finance their entire capacity costs through their charges.
Pigem tundub (näiteks ISPA-NS hinnangust), et isegi neil äriühingutel, kes tegelevad ainult 3. kategooria materjali kõrvaldamisega ega ole seega kohustatud hoidma epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsust, on suur vaba tootmisvõimsus ning nad katavad kõik tootmisvõimsuse kulud tasudest.
Available spare capacity exceeds the prescribed epidemic reserve
Olemasolev vaba tootmisvõimsus on epideemiaks ettenähtud vabast tootmisvõimsusest suurem
As Table 3 shows, the ZT has far greater spare capacity than necessary to provide the prescribed epidemic reserve.
Nagu tabelist 3 näha, on ZT vaba tootmisvõimsus kohustusliku epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsuse jaoks vajalikust palju suurem.
The spare capacity available in the short term is more than twice what is needed in the event of an outbreak of disease.
Olemasolev lühiajaline vaba tootmisvõimsus on rohkem kui kaks korda epideemia puhkemisel vajalikust suurem.
Figure 2 shows that in some years up to 25 % of just the normal capacity remained unused in 5-day 2-shift operation.
Joonis 2 näitab, et mõnel aastal jäi viiepäevase kahes vahetuses töö korral kasutamata kuni 25 % tavapärasest tootmisvõimsusest.
The cost of spare capacity that is not needed at all for the prescribed epidemic reserve cannot be included in the net costs.
Kohustusliku epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsuse hoidmiseks täiesti ebavajaliku vaba tootmisvõimsuse kulusid ei saa netokuludes arvesse võtta.
The calculations of net costs submitted by Germany therefore have to be rejected, as they incorrectly attribute the cost of all spare capacity to the epidemic reserve.
Saksamaa esitatud netokulude arvutused tuleb ka sel põhjusel tagasi lükata, sest nendes seostati kogu vaba tootmisvõimsuse kulud vääralt epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsusega.
The ISPA-RP and the Fraunhofer study show that the ZT’s available spare capacity was even sufficient to cope with an FMD outbreak throughout the Land within three months.
ISPA-RP ja Fraunhoferi hinnangu kohaselt oli ZT olemasolev vaba tootmisvõimsus piisav isegi selleks, et tulla kolme kuu jooksul toime kogu liidumaad hõlmava suu-ja sõrataudi puhanguga.
Yet the ZT has never been required to maintain the epidemic reserve for a period longer than six weeks.
Ometi ei ole ZT kunagi pidanud hoidma rohkem kui kuuenädalast epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsust.
In other words the association’s members never obliged the ZT to make a longer-term epidemic reserve available beyond six weeks in order for the ZT alone to be able to cope with a lengthy outbreak of disease throughout the Land.
Teisisõnu, ühingu liikmed ei ole kunagi kohustanud ZTd hoidma pikemaajalist epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsust, millest jätkuks vähemalt kuueks nädalaks, nii et ZT tuleks üksi toime kogu liidumaad hõlmava pikemaajalise haiguspuhanguga.
The comparison with the capacity needed to cope with an FMD outbreak across the whole Land is irrelevant [56].
Võrdlus tootmisvõimsusega, mis on vajalik toimetulekuks kogu liidumaad hõlmava suu-ja sõrataudi puhanguga, on seega asjakohatu [56].
The fact that the ZT’s plant capacity is substantially higher than required by the Verbandsordnung is borne out by the following: the ZT is obliged by the Verbandsordnung to process internal Category 1 and 2 material amounting, on average, to some 900 tonnes a week [57].
Asjaolu, et ZT käitiste tootmisvõimsus on põhikirjas nõutust oluliselt suurem, tuleneb järgnevast: põhikirja kohaselt on ZT kohustatud töötlema tegevuspiirkonna 1. ja 2. kategooria materjali, mida on nädalas keskmiselt ligikaudu 900 tonni [57].
If the prescribed epidemic reserve of 1185 tonnes a week is added in, the ZT would require a plant with a capacity of 2085 tonnes a week in 3-shift 7-day operation in order to meet its obligations under the Verbandsordnung.
Kui sellele lisada kohustuslik epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsus 1185 tonni nädalas, oleks ZT-l põhikirjas ettenähtud kohustuse täitmiseks vaja käitist, mis suudaks seitse päeva nädalas kolmes vahetuses töötades töödelda 2085 tonni nädalas.
In actual fact, however, the ZT’s plants have a maximum capacity of 4536 tonnes a week.
ZT käitiste maksimaalne tootmisvõimsus on tegelikult 4536 tonni nädalas.
The ZT, then, operates plant with twice the capacity required for the tasks laid down in the Verbandsordnung.
ZT käitiste tootmisvõimsus on seega põhikirjas sätestatud ülesande täitmiseks vajalikust kaks korda suurem.
As the ZT has far greater capacity than is required to fulfil its public tasks, it cannot have incurred any net costs because of the obligation to maintain the epidemic reserve.
Kuna ZT tootmisvõimsus on palju suurem kui avaliku teeninduse ülesande täitmiseks vajalik, ei saanud tal epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsuse hoidmise kohustusest tekkida netokulusid.
In conclusion it can be said that Germany has not been able to show that the ZT incurred net costs from the obligation to maintain the epidemic reserve.
Kokkuvõtteks võib seega öelda, et Saksamaa ei ole tõendanud, et ZT kandis epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsuse hoidmise kohustusest tulenevaid netokulusid.
Examination has shown that the annual contributions finance the cost of spare capacity that is operationally available in normal operation (and should therefore be financed by the fees and charges for these services) or that is available because insufficient use of made of capacity at the ZT’s plants.
Uurimine näitas, et iga-aastastest tasudest rahastatakse vaba tootmisvõimsust, mis on olemas tavapärase äritegevuse puhul (ja mida tuleks seega rahastada kõnealuste teenuste eest võetavatest tasudest) või mis tuleneb ZT käitiste tootmisvõimsuse ebapiisavast rakendamisest.
Altmark criterion 4
Neljas Altmarki kriteerium
The fourth Altmark criterion states that, where the undertaking that is to discharge public service obligations is not chosen in a public procurement procedure that would allow for the selection of the tenderer capable of providing those services at the least cost to the community, the level of compensation needed must be determined on the basis of an analysis of the costs which a typical, well run undertaking would have incurred in discharging those obligations, taking into account the relevant receipts and a reasonable profit for discharging the obligations.
Neljas Altmarki kriteerium näeb ette, et kui avaliku teenindamise kohustust täitvat ettevõtjat ei valitud avalikus hankemenetluses, mis võimaldab välja valida taotlejat, kes suudab üldsusele asjaomaseid teenuseid osutada kõige odavamalt, peab sobiva hüvitise tase olema kindlaks määratud selliste kulude analüüsi alusel, mida keskmise suurusega, hästi korraldatud juhtimisega ettevõtja oleks selliste kohustuste täitmiseks kandnud, võttes arvesse nende kohustuste täitmisega seotud tulusid ja mõistlikku kasumit.
The four Altmark criteria set out the conditions for allowing any exception to the principle that compensation payments constitute an advantage.
Neli Altmarki kriteeriumit on erandid põhimõttest, et hüvitised kujutavad endast eelist.
It is therefore for the Member State to prove that the conditions are met.
Kriteeriumide täitmise tõendamise kohustus lasub seega liikmesriikidel.
The ZT was not selected via a procurement procedure, nor has Germany produced any evidence that the ZT is a typical well run undertaking.
ZTd ei valitud hankemenetlusega ning Saksamaa ei ole esitanud tõendeid selle kohta, et ZT on keskmise suurusega, hästi korraldatud juhtimisega ettevõtja.
Germany has therefore failed to show that the fourth Altmark criterion is met.
Seega ei ole Saksamaa tõendanud, et neljas Altmarki kriteerium on täidetud.
The high charges for disposing of animal carcases in Rhineland-Palatinate and the need for financing through an annual contribution that does not exist in any other Land, also suggest that the ZT is not a typical, well run undertaking.
Loomsete jäätmete kõrvaldamise kõrged teenustasud Rheinland-Pfalzis ja vajadus – mis teistes liidumaades puudub – rahastada äriühingut iga-aastaste tasude kaudu viitavad samuti sellele, et ZT ei ole keskmise suurusega, hästi korraldatud juhtimisega ettevõtja.
The fourth Altmark criterion is therefore not met.
Seega ei ole neljas Altmarki kriteerium täidetud.
The BVerwG held that the fourth Altmark criterion did not apply to the ZT because the annual contribution was not to compensate it for the extra costs entailed by taking on a public service obligation within the context of an otherwise commercial activity, but to finance the official performance of a public task outside the market.
Bundesverwaltungsgericht leidis, et ZT suhtes ei ole neljas Altmarki kriteerium kohaldatav, sest iga-aastaste tasude eesmärk ei olnud avaliku teenindamise kohustusest tulenevate lisakulude hüvitamine muidu turutingimustel põhineva tegevuse raames, vaid väljaspool turgu avaliku teenuse ametliku osutamise rahastamine.
The official nature of performance of this task derived, in the view of the BVerwG, from the political decision of the regional and local authorities that are the members of the association to award the disposal of category 1 and 2 material in-house.
Teenuse osutamise ametlikkus tulenes Bundesverwaltungsgerichti arvates ühingu liikmeteks olevate kohalike omavalitsusüksuste poliitilisest otsusest sõlmida 1. ja 2. kategooria materjali kõrvaldamiseks nn in-house hankeleping.
The BVerwG based its interpretation on the Court of Justice ruling in Stadtreinigung Hamburg [58].
Bundesverwaltungsgericht lähtus oma tõlgenduses Euroopa Kohtu otsusest kohtuasjas Stadtreinigung Hamburg [58].
In the BVerwG’s view the fourth Altmark criterion presupposes that the public service obligation is to be performed by a private undertaking.
Bundesverwaltungsgerichti arvates eeldab neljas Altmarki kriteerium, et avaliku teenindamise kohustust peab täitma eraettevõtja.
Since this is not the case where the award is in-house, the fourth Altmark criterion is not applicable to undertakings entrusted through in-house award [59].
Kuna in-house lepingu puhul see nii ei ole, ei ole neljas Altmarki kriteerium kohaldatav ettevõtjate suhtes, kellele on teenuse osutamise ülesanne antud in-house lepinguga [59].
The Commission does not share the view taken by the BVerwG.
Komisjon ei nõustu Bundesverwaltungsgerichti õigusliku seisukohaga.
Firstly, there is nothing in the fourth Altmark criterion to suggest that it is not applicable in the case of in-house award.
Esiteks ei viidata neljandas Altmarki kriteeriumis sellele, et kõnealune kriteerium ei ole in-house lepingute korral kohaldatav.
On the contrary: by giving two alternatives (either a procurement procedure or analysis of the costs that a typically well run undertaking would bear) the Court of Justice showed that the fourth Altmark criterion is applicable even if no procurement procedure was carried out, and hence especially in the case of in-house award.
Otse vastupidi, pakkudes välja kaks erinevat võimalust (hankemenetlus või keskmise suurusega, hästi korraldatud juhtimisega ettevõtja kulude analüüs), näitab Euroopa Kohus, et neljas Altmarki kriteerium on kohaldatav isegi siis, kui hankemenetlust ei toimu – seega eelkõige in-house lepingute korral.
The ruling in Stadtreinigung Hamburg only concerned when an obligation to award exists, and when not.
Stadtreinigung Hamburgi kohtuotsuses käsitleti üksnes seda, millal tuleb hankeleping sõlmida ja millal mitte.
Absolutely no conclusion can be drawn as regards the law on aid.
Sellest ei saa siiski teha mingeid järeldusi riigiabiõiguse kohta.
Quite the contrary: the second alternative of the fourth Altmark criterion concerns precisely the case where there is no obligation to hold a procurement procedure.
Otse vastupidi, neljandas Altmarki kriteeriumis sätestatud teine võimalus viitab just sellistele juhtumitele, kus hankemenetluse korraldamise kohustus puudub.
Moreover, the BVerwG proceeds from the assumption that the ZT’s regional monopoly meant that it was not in competition with other undertakings and that there might be no distortion of competition.
Lisaks eeldab Bundesverwaltungsgericht, et ZT ei konkureerinud geograafilisest monopolist tulenevalt teiste äriühingutega ja et konkurentsi ilmselt ei moonutatud.
Distortion of competition, however, is a separate constituent element of the concept of aid that is distinct from the element of economic advantage (the context in which the four Altmark criteria were developed).
Konkurentsi moonutamine on siiski riigiabi mõiste iseseisev tunnus, mis erineb majanduslikust eelisest (mille kontekstis sõnastati neli Altmarki kriteeriumit).
The constituent element of distortion of competition is met in the present case (see section 8.3).
Käesolevas asjas on konkurentsi moonutamise tunnus olemas (vt punkt 8.3).
The Commission also explicitly pointed out in paragraph 37 of its communication on the application of the aid rules of the European Union to compensation for the performance of services of general economic interest (the SGEI communication) [60] that an in-house award does not rule out distortion of competition.
Samuti kinnitas komisjon oma teatise „Euroopa riigiabi eeskirjade kohaldamise kohta üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamise eest makstava hüvitise suhtes” (edaspidi „üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitlev teatis”) [60] punktis 37 sõnaselgelt, et in-house leping ei välista konkurentsi moonutamist.
Finally, the emphasis placed by the BVerwG on the official nature of the ZT’s activity raises the question of whether the BVerwG rejected the applicability of the fourth Altmark criterion because it assumed that the ZT was not carrying out an economic activity.
Asjaolu, et Bundesverwaltungsgericht rõhutab ZT tegevuse ametlikkust, tõstatab viimaks küsimuse, kas Bundesverwaltungsgericht eitab neljanda Altmarki kriteeriumi kohaldatavust, kuna eeldab, et ZT ei tegele majandustegevusega.
This, too, is incorrect: the ZT offers a service in return for payment, and is therefore performing an economic activity (see section 8.2).
Ka see on väär – ZT pakub teenuseid tasu eest ja tegeleb seega majandustegevusega (vt punkt 8.2).
The Commission also explicitly confirmed this in paragraph 13 of the SGEI communication.
Komisjon kinnitas seda ka sõnaselgelt üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitleva teatise punktis 13.
Conclusion as regards the existence of economic advantages for the ZT
Järeldused selle kohta, kas ZT-le anti majanduslik eelis
Contrary to the BVerwG ruling and Germany’s argument, the criteria of the Altmark ruling are not met.
Erinevalt Bundesverwaltungsgerichti otsusest ja Saksamaa väidetest ei ole Altmarki kohtuotsuses sätestatud kriteeriumid täidetud.
Firstly, the annual contributions cannot be justified in essence as State compensation payments for the obligations taken on by the ZT, since all the costs associated with those obligations have to be covered by income from charges.
Esiteks ei ole iga-aastased tasud põhjendatud kui riiklikud hüvitised ZT kohustuste eest, sest kõik kõnealuste kohustustega seotud kulud tuleb katta teenustasudest saadavast tulust.
Secondly, it has been shown that, contrary to what Germany claims, the ZT did not incur any net costs as a result of obligation to maintain an epidemic reserve.
Teiseks tundub, et erinevalt Saksamaa väidetest ei kandnud ZT epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsuse hoidmise kohustuse tõttu netokulusid.
The costs cited by Germany relate either to the operational spare capacity, which have to be met from revenue from charge and from profits, or to spare capacity in excess of the prescribed epidemic reserve.
Saksamaa viidatud kulud on kas ettevõtte vaba tootmisvõimsuse kulud, mis tuleb katta teenustasudest ja muudest tasudest saadavast tulust, või kohustuslikust epideemiaks ettenähtud vabast tootmisvõimsusest suurema vaba tootmisvõimsuse kulud.
Thirdly, until 2010 the parameters for calculating the annual contributions were not fixed in advance and with the necessary transparency.
Kolmandaks ei olnud enne 2010. aastat iga-aasaste tasude arvutamise parameetrid eelnevalt piisavalt läbipaistvalt kindlaks määratud.
Fourthly, Germany has not been able to show that the ZT is a typical well-run undertaking.
Neljandaks ei suutnud Saksamaa tõendada, et ZT on keskmise suurusega, hästi korraldatud juhtimisega ettevõtja.
The annual contributions therefore gave the ZT an economic advantage.
ZT sai seega iga-aastaste tasude kaudu majandusliku eelise.
If the cost of the epidemic reserve, incorrectly calculated by Germany, is allocated correctly by purpose to the various services provided — disposal of internal category 1 and 2 material, disposal of category 1 and 2 material from Baden-Württemberg and Hessen, and disposal of category 3 material — the specific economic advantages that the ZT gained on the various markets thanks to the annual contributions become visible.
Kui epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsuse kulud, mille Saksamaa arvutas valesti, jaotada õigesti erinevate teenuste vahel – tegevuspiirkonna 1. ja 2. kategooria materjali kõrvaldamine, Baden-Württembergi ja Hesseni 1. ja 2. kategooria materjali kõrvaldamine ning 3. kategooria materjali kõrvaldamine –, on selgemalt näha, milliseid majanduslikke eeliseid ZT eri turgudel iga-aastaste tasude kaudu sai.
Sections 9.5.1 to 9.5.3 below will show that the annual contributions did in fact offset losses that were due to the following factors:
Järgmistes punktides 9.5.1–9.5.3 tõendatakse, et iga-aastastest tasudest kaeti tegelikult kahjum, mis tekkis järgmistel põhjustel:
poor quality processing of category 3 material;
kategooria materjali ebakvaliteetne töötlemine;
under-utilised capacity;
alarakendatud tootmisvõimsus;
below-cost charges for disposal in Northern and Central Hessen;
omahinnast madalamad jäätmete kõrvaldamise tasud Põhja- ja Kesk-Hessenis;
below-cost charges for the disposal of internal material.
omahinnast madalamad tegevuspiirkonna materjali kõrvaldamise teenustasud.
Losses from the disposal of internal and external material when the incorrectly calculated epidemic reserve costs are allocated by purpose
Kahjum tegevuspiirkonna materjali ja tegevuspiirkonna välise materjali kõrvaldamisest, juhul kui vääralt arvutatud, epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsuse kulud jaotatakse vastavalt eesmärgile
On the basis of the ZT’s profit and loss accounts that were submitted for the years 2002 to 2009, all the alleged costs of the epidemic reserve have been allocated by purpose in accordance with operation of the plant on a 5-day 2-shift basis.
Tuginedes 2002.–2009. aasta kohta esitatud ZT kasumiaruannetele ja lähtudes käitise viiepäevasest kahes vahetuses tööst, jaotatakse kõik epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsusega väidetavalt seotud kulud vastavalt käitiste kasutamisele.
First of all, it must be noted that a major reason for the high spare capacity costs is the under-utilisation of the ZT’s plant.
Esiteks tuleb märkida, et vaba tootmisvõimsusega seotud suurte kulude peamine põhjus on ZT käitiste alarakendatus.
These spare capacity costs due to under-utilisation in normal operation must therefore first be taken out.
Seega tuleb tavapärase äritegevuse korral käitiste alarakendusest tulenevad vaba tootmisvõimsuse kulud esmalt maha arvata.
As the utilisation statistics in Table 3 show (column ‘spare capacity due to utilisation rate’), the ZT has never fully used it available technical capacity in 5-day 2-shift operation.
Vastavalt tabelis 3 tootmisvõimsuse rakendamise kohta esitatud andmetele (veerg „rakendusastmest tulenev vaba tootmisvõimsus”) ei ole ZT viiepäevase kahes vahetuses töö korral olemasolevat tehnilist võimsust kunagi täielikult ära kasutanud.
Especially since 2002 the utilisation rate has fallen sharply as a result of the steep drop in internal material.
Tootmisvõimsuse rakendusaste on eelkõige alates 2002. aastast tegevuspiirkonna materjali koguste kiire vähenemise tõttu järsult langenud.
The yardstick used for the level of under-utilisation is the spare capacity in 5-day 2-shift operation.
Alarakendatuse mõõtmiseks kasutatakse järgnevalt vaba tootmisvõimsust viiepäevase kahes vahetuses töö korral.
The operational spare capacity costs are broken down in proportion to use in 5-day 2-shift operation.
Viiepäevase kahes vahetuses töö korral jagatakse ettevõtte vaba tootmisvõimsuse kulud proportsionaalselt vastavalt käitise kasutamisele.
The operational spare capacity costs are thus divided proportionally between the internal and the external services.
Seega jagatakse ettevõtte vaba tootmisvõimsuse kulud proportsionaalselt tegevuspiirkonna teenuste ja tegevuspiirkonna väliste teenuste vahel.
At the same time a distinction is made in Table 4 between the operational spare capacity costs of collection and of processing.
Tabelis 4 eristatakse kogumise ja töötlemisega seotud ettevõtte vaba tootmisvõimsust.