natgillin/translations-raw huggingface dataset:
According to the expert called upon by the French authorities in the postal case cited above [31], therefore, it has been legally impossible to give an implied guarantee since the full entry into force of the Organic Law governing the Finance Act on 1 January 2005.
Seetõttu ei saa selle eksperdi arvates, kelle Prantsusmaa ametiasutused volitasid tegelema eespool viidatud postiteenuse juhtumiga [31], alates LOLFi jõustumisest 1. jaanuaril 2005 anda õiguspäraselt enam ühtegi kaudset tagatist.
When acting as a substitute, therefore, the State may exercise only the powers of that executive, which do not include access to the State budget, and the granting of an exceptional subsidy is outside the scope of the power of substitution.
Seoses sellise asendamisega võiks riik kasutada ainult neid täidesaatva organi pädevusi, mis ei hõlma riigieelarve kasutamise võimalust, ning peale selle „ei hõlma asendamise õiguse kasutamine” erakorralist asendamist.
In their letter dated 8 September 2009, the French authorities state that the limitation of liability to customers is provided for in both the framework licensing agreement [66] and the product licensing agreement [67] concluded between IFP and Axens, which entered into force on 1 January 2001.
Prantsusmaa ametiasutused täpsustasid oma 8. septembri 2009. aasta kirjas, et vastutuse piiramine seoses klientidega on ette nähtud nii üldlitsentsi lepingu [66] kui ka tootelitsentside lepingutega [67], mis on avalik-õigusliku asutuse IFP ja äriühingu Axens vahel sõlmitud ning mis jõustusid 1. jaanuaril 2001.
These two agreements provide that if Axens can prove that its default originates in the services supplied by IFP, the financial liability of the latter will be limited to a percentage [68] of the sums in fact collected by IFP in fee pro rata to the sales transaction that forms the basis of the claim (product licence), and to the unit subject to a sub-licence or to the sales transaction carried out under a sub-licence that forms the basis of the claim (framework licence).
Nende kahe lepinguga on kindlaks määratud, et kui Axens suudab tõestada, et tema makseviivitus tuleneb avalik-õigusliku asutuse IFP osutatud teenustest, siis piirdub viimase rahaline vastutus protsendiga [68] summast, mida avalik-õiguslik asutus IFP on tegelikult saanud litsentsitasuna pro rata kaebuse põhjustanud müügi eest (tootelitsentsid) ning kaebuse põhjustanud individuaalse all-litsentsi või all-litsentsi müügi eest (üldlitsents).
In accordance with the analysis developed in recitals 170 to 180 of decision C 56/2007, to which it refers mutatis mutandis, the Commission considers that in the event of a shortage of funds, French legislation authorises or indeed encourages the State to provide capital to publicly owned establishments, rather than expecting them to secure conventional bank loans; the ‘additional resources’ referred to in the Law of 16 July 1980 may consist of contributions of this kind.
Vastavalt analüüsile, mis on esitatud riigiabi C 56/07 käsitleva otsuse (mida on nimetatud eespool) põhjendustes 170–180, millele komisjon viitab vajalike muudatustega, arvab komisjon, et Prantsuse õigusaktides on riigil lubatud nõustuda või isegi kutsutakse riiki nõustuma avalik-õiguslikele asutustele likviidsusprobleemide korral abi andmisega, eelistades seda võimalust tavapärastele pangalaenudele; selline toetus võib endast kujutada 16. juuli 1980. aasta seaduses sätestatud lisavahendeid.
The Commission also considers that the relevant legislation is known to creditors, who consequently have good reason to believe that the supervising authority will be in a position to secure the resources necessary to ensure that their claims are satisfied.
Samuti arvavad nad, et nendest õigusaktidest on teadlikud võlausaldajad, kes võivad seega põhjendatult eeldada, et järelevalveasutusel on võimalik leida nende nõuete rahuldamiseks vajalikke vahendeid.
Regarding activities of the first type carried out by IFP for third parties and its own subsidiaries, the French authorities in their letter dated 26 November 2010 provided figures for the volume of economic activities carried by IFP between 2006 and 2009.
Avalik-õigusliku asutuse IFP esimest liiki tegevuse kohta nii kolmandate isikute kui ka tütarettevõtjate heaks on Prantsusmaa ametiasutused esitanud 26. novembri 2010. aasta kirjas summa, mida avalik-õiguslik asutus IFP sai majandustegevusest ajavahemikus 2006–2009.
It emerges from this information that the average annual value of research services during this period is in the order of EUR […] (*), including EUR […] (*) on behalf of third parties and EUR […] (*) on behalf of the subsidiaries.
Esitatud teabest nähtub, et teadustegevusega seotud teenuste aasta keskmine summa kõnealuse ajavahemiku kohta oli ligikaudu […] (*) eurot, millest […] (*) eurot kolmandatele isikutele ja […] (*) eurot tütarettevõtjatele osutatud teenuste eest.
IFP became an EPIC on 7 July 2006, by Decree of 6 July 2006, adopted under Law No 2005-781 of 13 July 2005.
13. juuli 2005. aasta seaduse nr 2005-781 alusel vastuvõetud 6. juuli 2006 määrusega muudeti IFP 7. juulil 2006 avalik-õiguslikuks tööstus- ja kaubandusasutuseks.
This change of legal form is the basis of an unlimited State guarantee granted to the publicly owned establishment IFP.
Staatuse muutmisega sai avalik-õiguslik asutus IFP piiramatu riigitagatise.
The measure in question must therefore be categorised as new aid within the meaning of Article 1(c) of the Procedural Regulation.
Kõnealune meede tuleb seega menetlusmääruse artikli 1 punkti c tähenduses liigitada uueks abiks.
The French authorities have supplied costings of the contract research activities and the provision of services on behalf of third parties by IFP for the period 2004-2009.
Prantsusmaa ametiasutused on esitanud sellise lepingulise teadustegevuse ja osutatud teenuste kulu, mida avalik-õiguslik asutus IFP teostas kolmandate isikute jaoks ajavahemikus 2004–2009.
The information sent shows that these research services represent annually about [0-5] (**) % of IFP’s total budget (i.e. EUR […] (*) in services for about EUR 300 million in budget), which means that this economic activity can be regarded as only residual within the activities of the publicly owned establishment.
Edastatud teabest nähtub, et teadustegevusega seotud teenused on avalik-õigusliku asutuse IFP kogueelarvest aastas ligikaudu [0-5] (**) % osa (ehk […] (*) eurot teenustele ligikaudu 300 miljoni euro suuruses eelarves), mistõttu võib seda majandustegevuse osa pidada avalik-õigusliku asutuse tegevuses väikeseks.
The Commission came to the conclusion that within the meaning of the 1996 R&D Framework this work consisted in industrial research activities and technical feasibility studies preparatory to industrial research activities.
Komisjon on järeldanud, et need tööd hõlmasid ühest küljest rakendusuuringuid ning teisest küljest rakendusuuringuprojektidele eelnevaid tehnilise teostatavuse uuringuid uurimis- ja arendustegevuse 1996. aasta raamistiku tähenduses.
Each research activity carried out by IFP and Axens on the one hand, and by IFP and Prosernat on the other, was classified on the basis of the specific examples and explanations provided by the Frascati Manual.
Teadustegevuse sellisel liigitamisel võeti aluseks Frascati käsiraamatus esitatud konkreetseid näiteid ja selgitusi iga avalik-õigusliku asutuse IFP ja äriühingu Axens ning avalik-õigusliku asutuse IFP ja äriühingu Prosernat teadustegevuse puhul.
Moreover, in the reports forwarded in accordance with decision C 51/2005, the French authorities have classified the projects carried out in the exclusive fields of activity of Axens and Prosernat for the years 2007, 2008 and 2009 into the two abovementioned categories defined in the 1996 R&D Framework, or alternatively into industrial research activities within the meaning of point 2.2(f) of the 2006 R&D&I Framework and technical feasibility studies preparatory to industrial research within the meaning of point 5.2 of that Framework.
Prantsusmaa ametiasutused on vastavalt riigiabi C 51/05 käsitlevale otsusele esitatud aruannetes liigitanud äriühingute Axens ja Prosernat ainuõiguslikes tegevusvaldkondades 2007., 2008 ja 2009. aastal teostatud projektid kahe järgmise kategooria põhjal: vastavalt uurimis- ja arendustegevuse 1996. aasta raamistikule või teadus- ja arendustegevuseks ning innovatsiooniks antavat riigiabi käsitleva 2006. aasta raamistiku punkti 2.2 alapunktile f rakendusuuringuteks ning vastavalt teadus- ja arendustegevuseks ning innovatsiooniks antavat riigiabi käsitleva raamistiku punktile 5.2 rakendusuuringutele eelnevateks tehnilisteks teostatavusuuringuteks.
The work consisted in studying new synthesis routes or the improvement of synthesis routes, on a scale far from the industrial level.
Kõnealused tööd seisnesid uute sünteesimisviiside või nende täiustamise uurimises, ilma et see hõlmaks tööstuslikku rakendamist.
On the basis of the annual reports submitted by the French authorities, the Commission finds that this approach continued in 2007, 2008 and 2009.
Komisjon nendib Prantsusmaa ametiasutuste iga-aastaste aruannete põhjal, et sama loogikat järgitakse 2007., 2008. ja 2009. aasta puhul.
In these reports, the French authorities indicate, for each project, the incentive effect obtained as a result of the aid, notably in terms of scope of the project, its speed and the increase in the total amount allocated to R&D.
Prantsusmaa ametiasutused on oma aruannetes esitanud projekti kaupa tänu abile saavutatud ergutava mõju, eriti seoses projekti ulatuse, kiiruse ning teadus- ja arendustegevusele kulutatud kogusumma suurenemisega.
For example, in 2007, in the exclusive field of Axens, the IFP group conducted flagship projects, […] (*) [253]. […] (*).
Näiteks teostas kontsern IFP 2007. aastal äriühingu Axens ainuõiguslikus tegevusvaldkonnas juhtprojekte, […] (*) [253] […] (*).
Before its conversion into a public limited company in 2010, the EPIC status of La Poste derived from a case-law classification: in a judgment of 18 January 2001, the Court of Cassation (Second Civil Division) found that La Poste was to be deemed equivalent to an EPIC, thereby upholding the findings of a judgment of the Douai Court of Appeal of 22 October 1998.
Enne La Poste’i muutmist aktsiaseltsiks 2010. aastal, tulenes La Poste’i avalik-õigusliku tööstus- ja äriasutuse staatus kassatsioonikohtu (tsiviilasjade teine koda) 18. jaanuari 2001. aasta otsusest, mille kohaselt La Poste’i samastati avalik-õigusliku tööstus- ja äriasutusega. Kõnealune otsus kinnitas Douai apellatsioonikohtu 22. oktoobri 1998. aasta otsuses sätestatud põhimõtet.
Moreover, in a report submitted to the French Senate in 2003, the Senate Economic Affairs Committee stated that it was common knowledge that, since the reform of 1990, the parent, La Poste, had a legal form similar to that of an EPIC.
Majandusküsimuste komisjon märgib ühes oma 2003. aastal Prantsusmaa senatile esitatud aruandes: „Kõik teavad, et pärast 1990. aasta reformi on La Poste’i emaettevõtjal avalik-õigusliku tööstus- ja äriasutusega samastatav staatus.”
In France, in addition to the public authorities proper, such as the State and the local authorities, there are two main categories of legal entities governed by public law, namely publicly owned establishments and public interest groups, introduced by the Law of 15 July 1982.
Prantsusmaal on peale riigi ja kohalike omavalitsuste kaks põhilist avalik-õiguslike juriidiliste isikute kategooriat: avalik-õiguslikud asutused ja avalikke huve esindavad rühmad, mis sätestati 15. juuli 1982. aasta seadusega nr 82-610.
Within publicly owned establishments, a distinction of principle can be drawn between publicly owned administrative establishments (EPAs), which perform traditional administrative tasks, and publicly owned industrial and commercial establishments (EPICs), which perform economic activities.
Avalik-õiguslike asutuste puhul on võimalik eristada avalik-õiguslikke haldusasutusi, kes täidavad traditsioonilisi haldusülesandeid (établissements publics à caractère administratif – EPA) ning avalik-õiguslikke tööstus- ja kaubandusasutusi (établissement public à caractère industriel et commercial – EPIC), kes tegelevad majandustegevusega.
Where necessary, the procedure could result in the supervising authority stepping into the shoes of the executive of IFP to take the decisions needed for the payment of its debts using IFP’s resources.
Vajaduse korral võib selle menetluse tulemusena järelevalveasutus asendada avalik-õigusliku asutuse IFP juhtkonda, et võtta ettevõtja ressurssidega seoses võlgade maksmiseks vajalikke otsuseid.
When the French authorities made their proposal, the implementing decree was Decree No 81-501 of 12 May 1981 implementing the Law of 16 July 1980 on penalties imposed in administrative cases and compliance with judgments by legal persons governed by public law and on the Reports and Studies Section of the Council of State.
Prantsusmaa ametiasutuste ettepaneku tegemise ajal oli rakendusmääruseks 12. mai 1981. aasta määrus nr 81-501, millega rakendatakse 16. juuli 1980. aasta seadus (milles käsitletakse haldusküsimustes määratud trahve ning avalik-õiguslike juriidiliste isikute otsuste täideviimist) ning mis seondub riiginõukogu „aruannete ja uuringute osakonnaga”.
The fact that the existence of this second category is outside the scope of Article 34 of the Organic Law governing the Finance Act explains why the rule established by the case-law on guarantees given by concessionaires has continued beyond 2001.
Kõnealuse teise, jääb välja LOLFi artikli 34 reguleerimisalast välja jääva kategooria olemasolu selgitab seda, et kontsessionääride tagatist käsitlev kohtupraktika kehtib ka pärast 2001. aastat.
It also explains why when the State is a shareholder or partner in a company or grouping whose debts are covered under the Commercial Code by an unlimited guarantee, the State is not required to specify that fact in a Finance Act.
Samuti selgitab see, et iga kord, kui riik on mõne sellise äriühingu või kontserni aktsionär või osanik, mille puhul äriseadustik ei piira võlgadele antavat tagatist, ei pea seda finantsseaduses täpsustama.
Court of Conflicts of Jurisdiction, Commissaire de la République du Loiret v TGI d’Orléans, 2 July 1984, Recueil, p. 449; AJDA 1984.562, concl. Lateboulle.
Pädevuskonfliktide kohus, 2. juuli 1984, kohtuasi Commissaire de la République du Loiret vs. TGI d'Orléans (kohtulahendite kogumik lk 449, AJDA, 1984.562, Lateboulle’i järeldus).
Court of Conflicts of Jurisdiction, Préfet de la Loire v Tribunal de commerce de Saint-Étienne, 23 January 1989, Recueil, p. 291; D. 1989.367, concl. Ms F. Flipo; D. 1898.370, note P. Amselek and F. Derrida.
Pädevuskonfliktide kohus, 23. jaanuar 1989, kohtuasi Préfet de la Loire vs. Tribunal de commerce de Saint-Étienne (kohtulahendite kogumik lk 291, D. 1989.367, F. Flipo järeldus; D. 1898.370, P. Amseleki ja F. Derrida märkused).
Court of Conflicts of Jurisdiction, SEM Olympique d’Alès en Cévennes, 20 November 2006, Rec., concl. Stahl.
Pädevuskonfliktide kohus, 20. november 2006, SEM Olympique d'Alès en Cévennes, (kohtulahendite kogumik, Stahli järeldus).
Cf. Article L. 621-2, second subparagraph, of the Commercial Code: ‘At the request of the administrator (court-registered or otherwise) or the public prosecution service, or by the court’s own motion, proceedings that have commenced may be extended to one or more other persons where their assets are inseparable from those of the debtor or where the legal person is fictitious.
Vt äriseadustiku artikli L. 621-2 teine lõik: „Algatatud menetluse võib pankrotivara halduri, halduri, riigiprokuratuuri või kohtu nõudel laiendada ühele või mitmele isikule vara segunemise korral võlgniku omaga või juriidilise isiku fiktiivsuse korral.
The court that has commenced the initial proceedings shall remain competent for this purpose’ (emphasis added).
Pädevaks jääb esialgse menetluse algatanud kohus.” (Esiletõst lisatud).
Grelon and C. Dessus-Larrivé, ‘La confusion de patrimoines au sein d’un groupe’, Rev. sociétés 2006.
Grelon ja C. Dessus-Larrivé, „La confusion de patrimoines au sein d'un groupe” ( „Vara segunemine kontsernis”), Rev. sociétés 2006.
Court of Cassation, Commercial Division, Metaleurop, 19 April 2005, No 05-10094, D. 2005. AJ.
Kassatsioonikohtu kaubanduskoda, 19. aprill 2005, nr 05–10094 (Metaleurop), D. 2005.
Com. 10 January 2006, Rev. sociétés 2006.
Kassatsioonikohtu kaubanduskoda, 10. jaanuar 2006, Rev. sociétés 2006.
629, note P. Rousel Galle.
629, märkus: P. Rousel Galle.
As regards the causal relationship, see: Paris, 15 January 1999, Bull. Joly 1999.
Põhjusliku seose kohta vt: Pariis, 15. jaanuar 1999, Bull. Joly 1999.
626, § 137, note B. Saintourens.
626, § 137, märkus: B. Saintourens.
For each year, using the same calculation method, and taking account of the variations in turnover, the figures are as follows: EUR […] (*) in 2007, EUR […] (*) in 2008, and EUR […] (*) in 2009.
Sama arvutusmeetodit kasutades ning käibe kõikumisi arvesse võttes on saadud järgmised summad: 2007. aastal […] (*), 2008. aastal […] (*) ja 2009. aastal […] (*).
For 2006, it would also be appropriate in theory to apply a rate of 48,5 % (= (365-188)/365) in proportion to the time involved, since the guarantee started only from 7 July 2006, the 188th day of the year 2006, which was the date of conversion of IFP’s legal form, i.e. a maximum of EUR […] (*).
aasta puhul tuleks teoreetiliselt samuti kohaldada määra 48,5 % (= (365-188)/365), et võtta pro rata temporis arvesse, et tagatis hakkas kehtima alles 2006. aasta 188. päevast ehk 7. juulist 2006, mil muudeti avalik-õigusliku asutuse IFP staatus, seega peaks summa maksimaalselt olema […] (*) eurot.
These expressly identify the State as the authority responsible for covering the debts of publicly owned establishments.
Neis on sõnaselgelt märgitud, et avalik-õiguslike asutuste võlgade sissenõudmise puhul on pädevaks instantsiks riik ning antud riigile tähtsad volitused, nagu ametikohustustest lähtuv maksekorraldus ja piisavate ressursside loomine.
They confer on it important prerogatives, such as the issuing of a mandatory payment order and the creation of sufficient resources, and organise a principle of last-resort State liability for the debts of legal entities governed by public law.
Samuti on rakendusmäärustes sätestatud põhimõte, et kui ükski muu lahendus ei ole võimalik, vastutab avalik-õigusliku juriidilise isiku võlgade eest riik.
However, they put forward a proposal based on the plea of accepted risk ( l’exception de risque accepté, see the judgments of the Council of State in Sille [51] and Meunier [52]) under which, as they suggested in the postal case, IFP’s creditors would be officially informed that their claim does not enjoy a State guarantee and that, in the event of insolvency, the State will not be obliged to substitute itself for the undertaking financially to pay the claim. Consequently, the parties concerned would be exposing themselves to risk in full knowledge of the facts, and could not claim any right to compensation.
Nad teevad siiski ettepaneku, mis põhineb vastuvõetava riski erandil (riiginõukogu otsused kohtuasjades Sille [51] ja Meunier [52], soovitades postiteenuse juhtumis väljapakutu näitel avalik-õigusliku asutuse IFP võlausaldajatele ametlikult kinnitada, et nende võlanõudel ei ole riigitagatist ning et maksejõuetuse korral ei pea riik asjaomast ettevõtjat võlgade tagasimaksmisel rahalises mõttes asendama. Seetõttu ei ole võimalikel huvitatud isikutel, kes on olukorrast täielikult teadlikud, õigust hüvitisele. Prantsusmaa ametiasutused võtavad seega endale koos avalik-õigusliku asutusega IFP kohustuse lisada iga tehingu puhul rahastamislepingusse järgmine märge (kõikide lepinguga hõlmatud instrumentide kohta):
UOP adds that the image IFP and Axens present of their relationship, and the market perception of their relationship, also constitute decisive factors: IFP and Axens present themselves on the market as a single economic entity, ‘IFP/Axens’.
Peale eelmises põhjenduses esitatud andmete lisab äriühing UOP Limited, et ettekujutus, mille andsid IFP ja Axens oma suhetest ning sellest, kuidas neid turul tajuti, kätkes endas ka endas ka järgmisi tähtsaid tegureid:
As regards non-contractual liability, the French authorities stated in their letter dated 13 January 2010 that in France companies governed by private law and publicly owned establishments were both subject to ordinary law (Article 1382 of the Civil Code, relating in particular to tortious liability) [207]. They added that IFP’s activities presented specific characteristics, in that they required the use of laboratory apparatus and inflammable, explosive or toxic products, which were potential sources of a significant ‘industrial’ risk [208], within the meaning of the term customarily used by insurers. Consequently, IFP had entered into various insurance contracts to cover not only the traditional risks (civil liability), but also specific risks, such as those associated with sources of ionising radiation or with breakdown of machinery in the areas surrounding wells. As regards civil liability cover, IFP’s insurance contract covered four risks: civil liability for its operations, civil liability after delivery, professional liability and environmental damage.
Lepinguvälise vastutuse osas on Prantsusmaa ametiasutused 13. jaanuari 2010. aasta kirjas siiski täpsustanud, et eraõiguslike äriühingute ja avalik-õiguslike asutuste suhtes kehtib Prantsusmaal eranditult tavaõigus (tsiviilkoodeksi artikkel 1382, eriti lepinguvälise vastutuse korra kohta [207]. Nad on lisanud, et avalik-õigusliku asutuse IFP tegevusel on eriomased tunnused, kuna need on seotud laboratooriumi tööriistade ja tuleohtlike, plahvatusohtlike või mürgiste toodete kasutamisega, mida kindlustajad tavaliselt peavad märkimisväärse tööstusriski [208] võimalikeks allikateks. Avalik-õiguslik asutus IFP on seetõttu allkirjastanud eri kindlustuslepingud, mitte üksnes tavapärase riski (tsiviilvastutuse), vaid ka selliste eri riskide vastu kaitsmiseks, nagu ioniseerivate allikatega seotud risk või seadmete purunemisega seotud risk hoidlates. Tsiviilvastutuse puhul katab avalik-õigusliku asutuse IFP kindlustusleping neli riski: tegevuskindlustus, tarnimisjärgne kindlustus, ametikindlustus ja keskkonnakahju kindlustus.
In the case cited above relating to La Banque Postale, the Commission considered it necessary for the French authorities to enter into commitments permitting a mechanism to be put in place which neutralised at the level of the subsidiary any advantages that might be enjoyed by the parent.
Komisjon pidas eespool viidatud La Banque Postale’i juhtumis vajalikuks, et Prantsusmaa ametiasutused võtavad kohustuse seada sisse süsteem, mis ei võimalda emaettevõtja võimalikku eelist kasutada tütarettevõtjate tasandil.
As regards the funding terms, this obligation was to state in writing in the financing contract, for each instrument covered by a contract, that under French law (in particular the need for express statutory authorisation by law for each guarantee) this financing transaction would not benefit from any guarantee of any kind, direct or indirect, on the part of the State.
Rahastamistingimuste puhul seisnes see kohustus „iga tehingu puhul laenulepingutesse (kõikide lepinguga hõlmatud instrumentide kohta) kirjaliku märke lisamises selle kohta, et vastavalt Prantsusmaa õigusele (eriti tulenevalt õigusaktiga antud sõnaselge loa vajadusest iga tagatise puhul) ei ole käesoleval finantstehingul ühtegi otsest ega kaudset riigitagatist.