natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Second, and more importantly, the prices for the services subject to the exclusive right were set at a sufficiently high level to cover those costs from the captive consumers.
Teiseks – ja see on palju olulisem – olid ainulitsentsiga hõlmatud teenuste tasud kehtestatud piisavalt kõrged, et suunata need kulud edasi asjaomastele kasutajatele.
For the period until 1995, price regulation based on the Postdienstverordnung [87] of 24 June 1991 was applicable. It set out that prices for the monopoly were to be balanced.
Enne 1995. aastat põhines tasude reguleerimine 24. juuni 1991. aasta postiteenuste määrusel [87], mille kohaselt pidid monopoolsete teenuste hinnad olema tasakaalustatud.
In the administrative practice, this included pension costs.
Haldustava kohaselt sisaldasid need pensionikulusid.
For the period 1995-1997, price regulation was based on the Gesetz über die Regulierung der Telekommunikation und des Postwesens of 14. September 1994 (BGBl. I S. 2325, 2371).
Aastatel 1995–1997 põhines tasude reguleerimine 14. septembri 1994. aasta telekommunikatsiooni- ja postiseadusel (BGBl. I, lk 2325, 2371).
Article 4 in conjunction with Article 2 and Article 7 thereof allowed the price-regulated revenues to cover not only the costs incurred by the regulated services, including the contributions to the pension fund, but also to finance costs of non-price regulated services.
Kõnealuse seaduse § 4 kohaselt koostoimes §-dega 2 ja 7 võis reguleeritud hindadega teenuste tuludest katta reguleeritud hindadega teenuste kulud, sealhulgas pensionifondidesse tehtavad sissemaksed, ning rahastada ka reguleerimata hindadega teenuste kulusid.
As Deutsche Post's annual accounts show, at the time of the 1995 pension reform, the level of the regulated prices was kept at the pre-existing level which had been in place when Deutsche Post had still to assume the total pension costs.
Nagu Deutsche Posti aastaaruannetest selgub, jäid reguleeritud teenuste tasud pärast 1995. aasta pensionireformi samale tasemele nagu enne, kui Deutsche Post pidi veel kandma kõik pensionikulud.
While the pension costs were later either capped (for the period 1995-1999) at the level of the lump sum or fixed (as of 2000) at 33 % of the salary mass of the civil servants, which decreased year by year, the regulated prices were not correspondingly decreased to cover only social contributions in line with the compulsory social contributions that competitors pay.
Kuigi pensionikulude suurust hiljem piirati, nii et see võrdus kas ühekordse sissemaksega (1995.–1999. aastal) või (alates 2000. aastast) 33 %-ga ametnike palkade kogusummast (mis aasta-aastalt vähenes), ei vähendatud vastavalt reguleeritud teenuste tasusid, selleks et katta suuremaid sotsiaalkindlustusmakseid, mis vastasid konkurentide makstud kohustuslikele sotsiaalkindlustusmaksetele.
As the defined contributions to the Pension fund until 1999 (EUR 2045 million per year) remained about equal to the pension costs in 1994, the economic situation did not change for Deutsche Post with regard to the coverage of pension costs from the price-regulated services.
Kuna kindlaksmääratud sissemaksed pensionifondidesse püsisid 1999. aastani (2,045 miljardit eurot aastas) ligikaudu samal tasemel kui 1994. aasta pensionikulud, ei muutunud Deutsche Posti majanduslik seisund seoses pensionikulude katmisega reguleeritud hindadega teenuste tuludest.
Both the level of Deutsche Post's revenues as well as its contribution to the Pension fund remained in balance.
Nii Deutsche Posti tulud kui ka tema sissemaksed pensionifondidesse olid tasakaalus.
The PostG 1997 clearly set out that the regulated prices should not only cover the ‘efficient’ costs but also burdens from e.g. civil servants' social costs.
aasta postiseaduses on selgelt sätestatud, et reguleeritud tasudest tuleks katta nii teenuste tõhusa osutamise kulud kui ka sellised kohustused nagu ametnike sotsiaalkulud.
The PostG 1997 recognised therefore explicitly that the price-regulated revenues had to be set such that the coverage of the entire lump-sum payments was ensured.
aasta postiseaduses tunnistatakse seega sõnaselgelt, et reguleeritud hindadega teenuste tulud kehtestatakse nii, et need kataksid kogu ühekordsete maksete summa.
The regulated prices were therefore kept at the historically high level and were not reduced to a level such that Deutsche Post would have suffered from a comparative disadvantage.
Reguleeritud tasusid hoiti seega varasemal kõrgel tasemel ega vähendatud tasemeni, mille juures Deutsche Post oleks olnud teistega võrreldes ebasoodsamas olukorras.
In fact, Deutsche Post has been placed in an even better position compared to its competitors since 2000, because the defined contributions to the Pension fund were reduced to 33 % of the incurred civil servant wages.
aastast alates oli Deutsche Post oma konkurentidega võrreldes veelgi soodsamas olukorras, sest kindlaksmääratud sissemakset pensionifondidesse vähendati 33 %-ni ametnike arvestuslikust palgast.
That level gives in absolute terms a reduction in costs, which fell from EUR 2045 million to EUR 735 million (even further in the subsequent years, as the number of civil servants was shrinking and that phenomenon was only off-set in part by the increase in wages).
Absoluutarvudes tähendab see kulude vähenemist 2,045 miljardilt eurolt 735 miljoni euroni (ja hiljem vähenes sissemakse veelgi, sest ametnikke jäi vähemaks ja palkade tõus tasakaalustas seda vaid osaliselt).
As the regulated prices were kept at the historically high level, Deutsche Post was allowed to earn since 2000 significantly positive profits from the price-regulated services.
Kuna reguleeritud tasusid hoiti varasemal kõrgel tasemel, sai Deutsche Post 2000. aastast alates reguleeritud hindadega teenustelt suurt kasumit teenida.
Reviewing Deutsche Post's profitability from the price-regulated services over the whole period 1995-2002, the WIK study comes to the conclusion that Deutsche Post has e.g. until 1999 not suffered from losses from the price-regulated services despite the lump-sum payments to the Pension fund.
Analüüsides Deutsche Posti kasumlikkust reguleeritud hindadega teenuste valdkonnas kogu ajavahemikul 1995–2002, jõutakse WIKi hinnangus järeldusele, et Deutsche Post ei saanud näiteks 1999. aastani reguleeritud hindadega teenustelt pensionifondidesse tehtud ühekordsetest maksetest hoolimata kahjumit.
Since 2000, the WIK study even shows significantly positive returns.
aastast alates olid tema tulemused WIKi hinnangu järgi ilmselgelt positiivsed.
The Commission has therefore to reject Germany's claim that Deutsche Post was placed in a worse position than competitors with regard to the coverage of social contributions in the price-regulated services, and that the pension subsidy was necessary and proportionate before 2002.
Komisjon peab seega tagasi lükkama Saksamaa väite, et Deutsche Post oli seoses reguleeritud hindadega teenuste valdkonna sotsiaalkindlustusmaksete katmisega oma konkurentidega võrreldes ebasoodsamas olukorras ning pensionitoetus oli enne 2002. aastat vajalik ja proportsionaalne.
It is also not possible to devise a method as to how the Member State could calculate such a level for that period.
Samuti ei ole võimalik kindlaks teha meetodit, mille abil võis liikmesriik arvutada kõnealusel ajavahemikul tehtud sissemaksete suuruse.
The Commission finds, after an assessment of legal basis for the regulated prices in force during the period 1995-2002, that it cannot be inferred with certainty from the legislative provisions how the competent authorities decided the composition of the regulated prices on an ex-ante basis.
Komisjon märgib pärast 1995.–2002. aastal kohaldatud reguleeritud tasude õigusliku aluse analüüsi, et õigusnormidest ei saa kahtluseta selgust, kuidas pädevad asutused määrasid eelnevalt kindlaks reguleeritud tasude elemendid.
In particular, it cannot be proven in this case with certainty that when the competent authorities fixed the regulated prices at such a level that ultimately covered the shifted costs de facto, they unequivocally earmarked in their decisions a share of the regulated price to precisely cover the amount of claimed burdens from the non-price regulated services.
Käesoleval juhul ei saa kindlalt tuvastada, et pädevad asutused, kinnitades reguleeritud tasud tasemel, mis kokkuvõttes kattis ülekantud kulud, määrasid kindla osa reguleeritud tasudest oma otsustes selgelt asjaomaste reguleerimata hindadega teenustega seotud kohustuste eest tehtava sissemakse katmiseks.
Unlike the 2002, 2007 and 2011 price cap decisions where those burdens are explicitly acknowledged and approved by the Postal regulator, that earlier de facto coverage could have been due to considerations of the competent pricing authorities as regards the evolution of other cost components or the development of other business variables.
Erinevalt 2002., 2007. ja 2011. aasta võrdlushinna kehtestamise otsusest, millega reguleeriv asutus kõnealused kohustused sõnaselgelt kinnitas ja heaks kiitis, võiks selline varasem tegelik kohustuste katmine tuleneda pädeva asutuse kaalutlustest, mis olid seotud muude kulukomponentide või ettevõtja muude näitajate muutumisega.
That earlier de facto coverage is therefore in this case not sufficient to quantify exactly and with certainty to which extent the competent authorities have increased the regulated price to take account of the claimed burdens for the non-price regulated services.
Sellisest varasemast tegelikust kohustuste katmisest ei piisa seega käesolevas asjas, et teha täpselt kindlaks, kui palju on pädevad asutused reguleeritud tasusid tõstnud, et katta asjaomaseid reguleerimata hindadega teenustega seotud kohustusi.
Deutsche Post's contribution since 2003
Deutsche Posti sissemakse alates 2003. aastast
The PostG 1997 allows Deutsche Post to request that, when the regulator is setting the allowed level of revenues from the exclusive right and the regulated services, the regulator includes into the costs to be recovered from consumers, inter alia, the ‘excess social burden’ as well as the costs for the efficient provision of the universal service.
aasta postiseaduse alusel võib Deutsche Post reguleerivalt asutuselt nõuda, et viimane arvestaks ainulitsentsist ja reguleeritud hindadega teenustelt saadud tulude asjakohast suurust kindlaks tehes kasutajatele edasi suunatavatesse kuludesse muu hulgas nii konkurentsikeskkonnas tavatud sotsiaalkohustused kui ka universaalteenuste tõhusa osutamise kulud.
Deutsche Post was still authorised to recover the entire burden by making use of its dominant position.
Deutsche Postil oli – nagu varemgi – õigus suunata kõik kohustused oma turgu valitseva seisundi kasutamise kaudu edasi.
In that regard, it does not make a difference whether the regulator exercises control ex ante or ex post.
Seda arvesse võttes ei ole vahet, kas reguleeriv asutus teeb eel- või järelkontrolli.
The Postal regulator has consistently approved Deutsche Post's claim that the burden #2 on incurred social costs in excess of the regulatory contribution rate should be refinanced by the price-regulated revenues.
Reguleeriv asutus on alati heaks kiitnud Deutsche Posti taotluse, et kohustust nr 2 (tulu- ja kuluarvestuse kohast maksemäära ületavad sotsiaalkulud) refinantseeritaks reguleeritud hindadega teenuste tuludest.
Thus for 2001, to determine the excess social costs (burden #2), the incurred social contributions of Deutsche Post for its civil servants of [40 to 45 %] of the incurred wages [88] were compared to the regulatory benchmark.
Nii võrreldi 2001. aasta konkurentsikeskkonnas tavatuid sotsiaalkulusid (kohustus nr 2) kindlaks tehes Deutsche Posti poolt oma ametnike eest tasutud sotsiaalkindlustusmakseid, mille suurus oli [40–45 %] arvestuslikust palgast [88] tulu- ja kuluarvestuse kohase võrdlusmääraga.
That benchmark consists of the employers' share of social contribution, accident insurance and supplementary pension insurance, which together total [20 to 25 %] of the incurred wages.
Kõnealune võrdlusmäär koosneb sotsiaalkindlustus-, õnnetusjuhtumikindlustus- ja täiendava pensionikindlustuse maksete tööandja osast, mis on kokku [20–25 %] arvestuslikust palgast.
That difference between the two rates of [15 to 20 %] of the incurred civil servant wage was included in burden #2 and covered by the price-regulated revenues (see Table 2).
Nende kahe määra vahe, mis moodustab [15–20 %] ametnike arvestuslikust palgast, kajastati kohustuse nr 2 all ja kaeti reguleeritud hindadega teenuste tuludest (vt tabel 2).
From an economic point of view, Deutsche Post therefore does not bear a rate of 33 % of the incurred wages as wage-based social security contributions, but only a rate of [20 to 25 %].
Deutsche Post ei maksa seega majanduslikel põhjustel sotsiaalkindlustusmaksena mitte 33 % arvestuslikust palgast, vaid üksnes [20–25 %] sellest.
Since 2003, the remainder has been borne by captive consumers, who pay tariffs calculated to cover Deutsche Post's social costs for the services for which Deutsche Post had an exclusive right until 2007, respectively for the universal services for which Deutsche Post enjoys a dominant position.
aastast alates maksavad ülejäänud osa asjaomased tarbijad, kes peavad maksma tasusid, mis katavad Deutsche Posti sotsiaalkulud seoses teenustega, mille osutamiseks oli Deutsche Postil 2007. aastani ainulitsents, või universaalteenustega, mille osutamiseks on Deutsche Postil turgu valitsev seisund.
In order to compare the rate applied to the incurred wages to the level of social security contributions of a competitor, it is then still necessary to convert the incurred wage into the gross wage of the civil servants.
Et võrrelda arvestusliku palga suhtes kohaldatavat maksemäära konkurentide sotsiaalkindlustusmaksetega, tuleb arvestuslik palk teisendada ametnike brutopalgaks.
The incurred wage corresponds to between [85 % and 90 %] of the civil servants' gross wage [89].
Arvestuslik palk moodustab [85–90 %] ametnike brutopalgast [89].
On that basis, [20 to 25 %] of incurred wages corresponds to [17,5 to 22,5 %] of the gross wage.
Seega võrdub [20–25 %] arvestuslikust palgast [17,5–22,5 %-ga] brutopalgast.
As a result of the limitation of Deutsche Post's contribution to the Pension Fund at 33 % and the approval, by the Postal regulator, of burden #2, Deutsche Post thus pays a level of wage-based social security contributions of [17,5 to 22,5 %] of the gross wage of the civil servants.
Kuna Deutsche Posti poolt pensionifondidesse tehtava sissemakse määraks kehtestati 33 % ja reguleeriv asutus kiitis heaks kohustuse nr 2, tasus Deutsche Post seega sotsiaalkindlustusmakseid [17,5–22,5 %] ametnike brutopalgast.
The period 1995-2002
Ajavahemik 1995–2002
In the period 1995-2002 the revenues from the tariffs applied by Deutsche Post in the reserved sector considerably reduced the actual economic burden of the contribution made by it to cover its social costs.
aastal vähendasid tulud, mida Deutsche Post sai reserveeritud teenuste valdkonnas kohaldatud tasudest, olulisel määral tema maksetel seoses sotsiaalkulude katmisega lasunud tegelikku majanduslikku koormust.
However, in the absence of an earmarked element of the tariff, the Commission can only establish that the level of Deutsche Post's contribution remained below the benchmark rate.
Kuna tasuelemente ei ole konkreetselt kindlaks tehtud, saab komisjon siiski üksnes tuvastada, et Deutsche Posti sissemakse jäi alla võrdlusmäära.
The Commission is unable to calculate the exact difference between those two levels, nor to devise a method that would enable the Member State to do so.
Komisjon ei saa arvutada nende kahe taseme vahe täpset suurust ega näha ette meetodit, mis võimaldaks liikmesriigil seda teha.
The period since 2003
aastale järgnenud ajavahemik
In order to compare the regulatory contribution rate to the benchmark rate, it must be noted that the regulatory contribution rate is based on the incurred civil servants' wages that are a too low wage base compared to the private employees' gross wage.
Tulu- ja kuluarvestuse kohase maksemäära ja võrdlusmäära võrdlust arvesse võttes tuleb märkida, et tulu- ja kuluarvestuse kohane maksemäär põhineb ametnike arvestuslikul palgal, mis on aluspalgana lepinguliste töötajate brutopalgaga võrreldes liiga madal.
The regulatory contribution rate needs therefore to be recalculated as a percentage of civil servants' gross wage.
Tulu- ja kuluarvestuse kohane maksemäär tuleb seega uuesti arvutada protsendina ametnike brutopalgast.
Carrying out the comparison for 2006, the non-price regulated services have effectively carried social contributions of [17,5 to 22,5 %] of the civil servants' gross wage (respectively [20 to 25 %] of the incurred civil servants' wage) compared to the benchmark rate of 33,5 %.
aasta kohta esitatud andmetest ilmneb, et reguleerimata hindadega teenustelt maksti tegelikult sotsiaalkindlustusmakseid [17,5–22,5] % ametnike brutopalgast (või [20–25] % ametnike arvestuslikust palgast), võrreldes 33,5 % suuruse võrdlusmääraga.
In terms of social contribution rates, Deutsche Post has therefore benefited from a comparative advantage of [10 to 15 %] of the civil servants' gross wages in 2006.
Seoses sotsiaalkindlustusmaksetega sai Deutsche Post seega 2006. aastal suhtelise eelise, mis moodustas [10–15] % ametnike brutopalgast.
Comparison of the regulatory contribution rate and the benchmark rate for DP's social contribution in 2006
aasta andmed tulu- ja kuluarvestuse kohase maksemäära ja Deutsche Posti sotsiaalkindlustusmakse võrdlusmäära kohta
Social contribution rate
Kohustusliku sotsiaalkindlustusmakse määr
Benchmark rate for DP's social contribution charge
Deutsche Posti sotsiaalkindlustuskohustuse võrdlusmäär
in percentage of
protsendina
Private employee's gross wage
lepinguliste töötajate brutopalgast
Civil servant's gross wage
ametnike brutopalgast
Employer's share
Tööandja osa
Health insurance
Krankenversicherung
Nursing insurance
Pflegeversicherung
Unemployment insurance
Arbeitslosenversicherung
Pension insurance
Rentenversicherung
Employee's share
Töötaja osa
Contribution rate
Maksemäär
Table 7 shows that the benchmark level for Deutsche Post amounts to 33,5 % of the civil servants' gross wage and is [10 to 15] percentage points higher than the level which Deutsche Post has de facto borne.
Tabeli 7 kohaselt on Deutsche Posti võrdlusmäär 33,5 % ametnike brutopalgast ja seega [10–15] protsendipunkti võrra tema tegelikult tasutud sotsiaalkindlustusmaksest suurem.
The difference of [10 to 15] percentage points for 2006 goes beyond the nominal difference of [8 to 13]% between the benchmark rate of 33,5 % and the regulatory contribution rate of [20 to 25]%.
[10–15] protsendipunkti suurune vahe 2006. aastal on suurem kui 33,5 % suuruse võrdlusmäära ning tulu- ja kuluarvestuse kohase [20–25] % suuruse maksemäära vaheline [8–13] % suurune nominaalne vahe.
The difference includes a top-up of [2 to 3] percentage points that accounts for fact that the nominal regulatory contribution rate of [20 to 25]% has been inappropriately based on the incurred civil servants' wage and not on the civil servants' gross wage that is equivalent to the private employees' gross wage.
See vahe hõlmab [2–3] protsendipunkti suurust lisamakset, mille puhul võetakse arvesse asjaolu, et nominaalne tulu- ja kuluarvestuse kohane [20–25] % suurune maksemäär põhineb põhjendamatult ametnike arvestuslikul palgal, mitte lepinguliste töötajate brutopalgale vastaval ametnike brutopalgal.
Preliminary conclusion on necessity and proportionality
Esialgne järeldus vajalikkuse ja proportsionaalsuse kohta
The pension subsidy, which covers the funding need of the Pension fund that goes beyond the contribution of 33 % of incurred wages of Deutsche Post's civil servants, is neither necessary nor proportionate, for the following reasons:
Pensionitoetus, millega kaetakse pensionifondide rahastamisvajadus, mis on suurem kui sotsiaalkindlustusmakse, mis moodustab 33 % Deutsche Posti ametnike arvestuslikust palgast, ei ole vajalik ega proportsionaalne järgmistel põhjustel:
Between 1995 and 2002 Deutsche Post actually bore costs below the benchmark level, but the exact difference cannot be determined.
aastal olid Deutsche Posti tegelikud kulud väiksemad kui võrdlusmäär; täpset vahet ei saa siiski kindlaks määrata;
Since 2003 Deutsche Post has on average only borne costs of about [17,5 to 22,5]% of the civil servants' gross compared to the average benchmark rate of 32 % of the civil servants' gross wage; the remainder has been born by the consumer, because the revenues authorised under the price cap include the burden on excess social costs which cover the remaining [10 to 15 %] of civil servants' gross wage.
aastast alates olid Deutsche Posti keskmised kulud ligikaudu [17,5–22,5] % tema ametnike brutopalgast, kuid keskmine võrdlusmäär oli 32 % ametnike brutopalgast; ülejäänud kulud kandsid kasutajad, kuna hinnalae reguleerimisel heakskiidetud tulud hõlmavad konkurentsikeskkonnas tavatuid sotsiaalkulusid, mis moodustavad ülejäänud [10–15] % ametnike brutopalgast.
The difference in the rates since 2003 comes from two effects:
Eri maksemäärade kasutamisel alates 2003. aastast on kaks põhjendust:
The level of wage-based social security charges which is borne by undertakings in the mail/parcel sector is 41 % of gross wages.
kirja- ja pakiteenuseid osutavate ettevõtjate kohustuslikud sotsiaalkindlustusmaksed moodustavad 41 % brutopalgast.
In order to compare it to the level that Deutsche Post pays for its civil servants, it is necessary to make a correction taking into account the fact that the civil servants bear 30 % to 50 % of their health and nursing care expenditures.
Et kõnealust määra võrrelda Deutsche Posti poolt oma ametnike eest makstavate sotsiaalkindlustusmaksetega, tuleb seda määra korrigeerida, võttes arvesse, et ametnikud kannavad ise 30–50 % oma tervishoiu- ja hoolduskuludest.
That contribution by the civil servants is equivalent to the employees' share of health and nursing care expenditures of 7,5 % of gross wages.
Asjaomane ametnike osa on võrdne ravi- ja hoolduskindlustusmakse töötaja osaga, mis moodustab 7,5 % brutopalgast;
The contribution of Deutsche Post is calculated based on the incurred wage, not on the gross wage of the civil servants.
Deutsche Posti sissemakse arvutatakse ametnike arvestusliku palga, mitte brutopalga alusel.
The benchmark rate for Deutsche Post's civil servants is therefore 33,5 % of gross wages.
Seepärast on Deutsche Posti ametnike puhul võrdlusmäär 33,5 % brutopalgast.
The relief that goes beyond that level is in principle neither necessary nor proportionate.
Seda määra ületavatest kuludest vabastamine ei ole põhimõtteliselt vajalik ega proportsionaalne.
For the period 1995-2002 it is impossible to determine the exact part of the relief that goes beyond what can be accepted as necessary and proportionate.
Kuludest vabastamise vajalikku ja proportsionaalset taset ületavat osa ei ole 1995.–2002. aasta kohta võimalik täpselt kindlaks määrata.
Since 2003 that part corresponds to [10 to 15 %] of gross wages.
aastast alates on kõnealune osa [10–15] % brutopalgast.
Impact of the particular competitive and regulatory environment on necessity and proportionality
Erilise konkurentsi- ja regulatiivse keskkonna mõju vajalikkuse ja proportsionaalsuse kriteeriumidele
The assessment of the necessity and the proportionality of the pension subsidy has, however, to take into consideration the particular competitive and regulatory environment.
Pensionitoetuse vajalikkust ja proportsionaalsust hinnates tuleb siiski arvesse võtta seda, et tegemist on erilise konkurentsi- ja regulatiivse keskkonnaga.
As explained in Section II.2.1, Deutsche Post enjoyed until 31 December 2007 an exclusive right for certain letter services.
Nagu punktis II.2.1 märgitud, oli Deutsche Postil 31. detsembrini 2007 teatavate kirisaadetiste edastamiseks ainulitsents.
As long as and to the extent that Deutsche Post enjoyed an exclusive right for certain letter services, its competitors could not compete for that part of the postal market.
Seni kuni Deutsche Postil oli teatavate kirisaadetiste edastamise teenuste osutamiseks ainulitsents, ei saanud tema konkurendid selles postituru osas oma teenuseid pakkuda.