natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Dutch State contended that historical losses (namely [0 - 15] basis points) and 2010 projected losses (namely [0 - 30] basis points) on the mortgage portfolio of ABN AMRO N provided a good forecast for a range of future expected losses.
Madalmaade valitsus väitis, et ajalooline kahjum (nimelt [0 – 15] baaspunkti) ja 2010. aasta prognoositud kahjum (nimelt [0 – 30] baaspunkti) ettevõtja ABN AMRO N hüpoteeklaenude portfelli eest võimaldas prognoosida tulevast oodatavat kahjumit hästi.
Also market information from rating reports [88] confirmed that the first tranche loss exceeded expected losses.
Ka reitinguaruannetes [88] esitatud turuteave kinnitas, et esimese kahjukandmise järguga seeria oli suurem oodatavast kahjumist.
The Dutch State also referred to a document of the investment bank […], which simulated how the Dutch State cashflows could evolve under different stress scenarios.
Lisaks viitas Madalmaade valitsus investeerimispanga […] dokumendile, milles oli näidatud, kuidas Madalmaade valitsuse rahavood võiksid kujuneda erinevate stressistsenaariumide korral.
The Dutch State also believed that the CRI contained sufficient exit incentives.
Samuti uskus Madalmaade valitsus, et kapitali toetusmeede sisaldas piisavat stiimulit selle kasutamise lõpetamiseks.
The Dutch State drew the Commission’s attention to the calls included in the CRI and to the fact that the CRI would become rather unattractive once ABN AMRO Group was allowed to operate under Basel II requirements.
Madalmaade valitsus juhtis komisjoni tähelepanu kapitali toetusmeetmes sisalduvatele ostuoptsioonidele ning asjaolule, et kapitaliriski kaitse kasutamine muutus üsna vähem atraktiivseks, kui ettevõtjal ABN AMRO Group lubati tegutseda Basel II nõuete kohaselt.
Against that background, the Dutch State believed that ABN AMRO N would probably call the CRI in January 2011, when the transition to Basel II requirements was expected to result in a reduction of the freed up capital.
Seda silmas pidades uskus Madalmaade valitsus, et ettevõtja ABN AMRO N lõpetab kapitali kaitsevahendi kasutamise 2011. aasta jaanuaris, kui Basel II nõuetele ülemineku tulemusena oodati vabastatud kapitali vähenemist.
The Dutch State denied that those costs provided ABN AMRO N with a benefit and it also explained that it paid for the separation costs as it was the State’s contractual obligation to implement the separation.
Madalmaade valitsus eitas, nagu oleks need kulud toonud ettevõtjale ABN AMRO N kasu ning lisaks selgitas valitsus, et ta tasus eraldumiskulud, sest valitsusel lasus lepingust tulenev kohustus eraldamine läbi viia.
With respect to the prudential margin of EUR 500 million – also categorised under separation costs -, the Dutch State argued it was common banking practice.
500 miljoni euro suuruse usaldatavusmarginaali kohta – mis oli samuti liigitatud eraldumiskulude alla – väitis Madalmaade valitsus, et tegemist on üldise pangandustavaga.
Banks cannot operate with only the minimum required capital but need an additional comfort margin.
Pangad ei saa toimida ainult minimaalselt nõutud kapitaliga, vaid vajavad täiendavat kindlusvaru.
Otherwise, should banks face – even a small – setback, they would immediately run into financial trouble.
Vastasel juhul võib juhtuda, et kui pangad kogevad kasvõi väikest tagasilööki, satuvad nad kohe finantsraskustesse.
The Dutch State indicated, however, that its contribution to the prudential margin should be temporary and that, in the longer-term, ABN AMRO N should generate the prudential margin itself without any help by the Dutch State.
Madalmaade valitsus väitis siiski, et tema panus usaldatavusmarginaali suurendamisse peaks olema ajutine ning et pikas perspektiivis peaks ettevõtja ABN AMRO N looma usaldatavusmarginaali ise ilma igasuguse Madalmaade valitsuse abita.
With respect to Measure B4, the Dutch State argued that the measure did not constitute State aid.
Seoses meetmega B4 väitis Madalmaade valitsus, et meede ei kujutanud endast riigiabi.
The Dutch State argued that the decision to merge both banks was already taken and partly implemented when it acquired FBN.
Valitsus väitis, et kui ta omandas ettevõtja FBN, oli otsus mõlemad pangad ühendada juba tehtud ja osaliselt ka ellu viidud.
The Dutch State also indicated that ultimately ABN AMRO N’s financial means would not increase and therefore it defended the position that Measure B4 did not constitute State aid.
Lisaks märkis Madalmaade valitsus, et lõppkokkuvõttes ettevõtja ABN AMRO N rahalised vahendid ei suurenenud ning seepärast oli valitsus seisukohal, et meede B4 ei kujutanud endast riigiabi.
The Dutch State indicated that the State funds granted to finance integration costs (Measure B5) should be seen as a rational investment, leading to healthy returns in the form of synergies.
Madalmaade valitsus märkis, et integratsioonikulude rahastamiseks eraldatud riigi ressursse (meede B5) tuleks käsitada mõistliku investeeringuna, mille tulemusel saadakse sünergiate näol korralikku tulu.
The Dutch government estimated those synergies at around EUR 1,1 billion a year (pre-tax), while the upfront integration costs amount to EUR 1,2 billion (after-tax).
Madalmaade valitsuse hinnangul peaks nende sünergiate väärtus olema umbes 1,1 miljardit eurot aastas (maksud maha arvamata), samas kui vältimatud integratsioonikulud ulatuvad 1,2 miljardi euroni (maksud maha arvatud).
According to the Dutch State, the total NPV of the merger (taking into account synergies, integration costs and the cost of the Merger Remedy) should amount to a positive EUR 2,88 billion [89].
Madalmaade valitsuse sõnul peaks ühinemise nüüdispuhasväärtus (võttes arvesse sünergiaid, integratsioonikulusid ja ühinemise heastamisvahendiga kaasnevaid kulusid) olema positiivne, st 2,88 miljardit eurot [89].
According to the Dutch State, the conversion of Tier 2 into Tier 1 capital (Measure C) did not selectively advantage FBN.
Valitsuse sõnul ei andnud teise taseme omakapitali esimese taseme omakapitaliks muutmine (meede C) valikulist eelist ettevõtjale FBN.
The Dutch State claimed that the conversion was in the Dutch State’s interest as it was able to convert loans with an average coupon of 2,976 % into equity that, in its view, had an attractive remuneration.
Madalmaade valitsus väitis, et kõnealune muutmine oli valitsuse huvides, sest tal oli võimalik muuta keskmiselt 2,967 % intressiga laenud varaks, millelt valitsuse arvates võis teenida korralikku kasu.
In that regard, the Dutch State referred to ABN AMRO Group’s projected normalised 2012 RoE of approximately […] % as put forward in the December 2009 Restructuring Plan.
Seoses sellega osutas Madalmaade valitsus ettevõtja ABN AMRO Group prognoositud normaliseeritud 2012. aasta omakapitali tootlusele, mis oli umbes […] %, nagu oli öeldud 2009. aasta detsembri restruktureerimise kavas.
Should the Commission consider Measure C to be State aid, the Dutch State argued that the Commission should not consider all loans waived as State aid.
Madalmaade valitsus väitis, et kui komisjon peaks leidma, et meede C kujutab endast riigiabi, ei peaks komisjon käsitama riigiabina kõiki laene, mille puhul nõudest loobuti.
It explained that the conversion could be broken down in a repayment of Tier 2 capital at par in combination with a core Tier 1 capital injection (with no net cash implications).
Valitsus selgitas, et kapitali muutmise võib jagada teise taseme omakapitali tagasimaksmiseks nimiväärtuses, mis toimus kombineerituna mahutusega esimese taseme omakapitali (millel puudus rahaline puhasmõju).
According to the Dutch State, it could not have reasonably expected repayment of Tier 2 capital at par at that time, since comparable instruments of other banks were trading at a substantial discount to par reflecting fragile market circumstances.
Madalmaade valitsuse sõnul ei olnud tal alust oodata teise taseme omakapitali tagasimaksmist nimiväärtuses, sest teiste pankade samaväärsete instrumentidega kaubeldi märkimisväärselt madalamal tasemel võrreldes nimiväärtusega, mis peegeldas kehva turuolukorda.
The Dutch State indicated that a discount of EUR [135 - 405] million was justified, based on comparable figures.
Madalmaade valitsus märkis, et [135 – 405] miljoni euro suurune allahindlus oli võrreldavate näitajate alusel põhjendatud.
The Dutch State indicated that the payment of EUR 740 million (Measure D) was one of its obligations stemming from the CSA.
Madalmaade valitsus märkis, et 740 miljoni euro tasumine (meede D) oli üks tema kohustus, mis tulenes aktsionäride lepingust.
Moreover, the Dutch State underlined that there were only payments to the other consortium members and not to ABN AMRO N, so that there was also no State aid provided to ABN AMRO N.
Peale selle rõhutas Madalmaade valitsus, et maksed tehti ainult teistele konsortsiumi liikmetele, mitte aga ettevõtjale ABN AMRO N. Seega ei antud ettevõtjale ABN AMRO N riigiabi.
Regarding Measure E, the Dutch State argued that ABN AMRO II did not benefit from the counter-indemnity (described in recital 126), but that Measure E merely put ABN AMRO II in a position to provide a counter-indemnity to Deutsche Bank.
Meetme E kohta väitis Madalmaade valitsus, et ettevõtja ABN AMRO II ei saanud kasu vastugarantiist (mida kirjeldati põhjenduses 126), vaid meetmega E võimaldati ettevõtjal ABN AMRO II pakkuda ettevõtjale Deutsche Bank vastugarantiid.
It claimed that the counter-indemnity could not be used by the bank for development of new business and would therefore not give rise to any distortion of competition.
Valitsus väitis, et pank ei saanud vastugarantiid kasutada uue ettevõtte arendamiseks ning seetõttu ei põhjusta see mis tahes konkurentsimoonutust.
The Dutch State considered the counter-indemnity to be in line with the Commission’s Recapitalisation Communication.
Madalmaade valitsus leidis, et vastugarantii on kooskõlas komisjoni rekapitaliseerimise teatisega.
The Dutch State underlined that it had based its pricing on the ECB Recapitalisation Recommendation.
Valitsus rõhutas, et ta oli lähtunud hinnastamisel EKP rekapitaliseerimise soovitusest.
The Dutch State also commented on the Commission’s suspicion that the preferred shareholders of FBN [90] had not sufficiently contributed in terms of burden-sharing.
Samuti kommenteeris Madalmaade valitsus komisjoni kahtlusi, nagu ei oleks ettevõtja FBN eelisaktsionärid [90] piisaval määral panustanud kulude jagamisse.
The Dutch State explained that the investors in preferred shares had not received dividends in 2008 (neither in cash nor in accrual) and that preferred shares were trading below par. The Dutch State added that FBN’s ability to pay or reserve fixed dividends in the future depended on FBN having sufficient IFRS profits.
Madalmaade valitsus selgitas, et eelisaktsiaid omavad investorid ei olnud saanud 2008. aastal dividende (ei sularahas ega viitlaekumistena) ning et eelisaktsiatega kaubeldi alla nimiväärtuse. Valitsus lisas, et ettevõtja FBN suutlikkus maksta või eraldada fikseeritud dividende tulevikus sõltus sellest, kas ettevõtja suutis teenida piisaval määral IFRSi kohaselt esitatud kasumit.
The Dutch State noted that the dividend clause governing the FBN preferred shares included so-called dividend stopper/pusher language [91] and that the uncertainty around the dividend policy of the ABN AMRO Group reduced the comfort that the investors in preferred shares could derive from the dividend stopper/pusher language.
Madalmaade valitsus märkis, et ettevõtja FBN eelisaktsiaid käsitlev dividendisäte sisaldas dividendide maksmise keeldu/kohustust [91] ning et ebakindlus ettevõtja ABN AMRO Group dividendipoliitika ümber vähendas kindlustunnet, mida eelisaktsiatesse investeerijad oleksid saanud dividendi maksmise keeldu/kohustust sisaldavast sättest.
As to whether capital would be repaid once the (temporary) capital needs disappear, the Dutch State argued that it intended to use the dividend policy of ABN AMRO Group in such a way that ABN AMRO Group would not have any excess capital which could result in a distortion of competition [92].
Sellega seoses, kas kapital makstakse tagasi, kui (ajutine) kapitalivajadus kaob, väitis Madalmaade valitsus, et ta kavatses kasutada ettevõtja ABN AMRO Group dividendipoliitikat nii, et nimetatud ettevõtjal ei ole mingit üleliigset kapitali, mis võiks põhjustada konkurentsimoonutusi [92].
Concerning distortions of competition, the Dutch State indicated that it did not agree with the Commission’s position that ABN AMRO N and FBN were reinforced in the Netherlands as a result of the merger nor that such a development threatened to create undue distortions of competition.
Madalmaade valitsus märkis konkurentsimoonutuste küsimuses, et ta ei nõustu komisjoni seisukohaga, nagu oleksid ettevõtjad ABN AMRO N ja FBN saavutanud Madalmaades ühinemise tulemusel tugevama positsiooni või et selline asjade käik ohustas tekitada põhjendamatuid konkurentsimoonutusi.
It rather believed the contrary and pointed in that regard to the fact that the separation of FBN and ABN AMRO N from their respective parent companies and the subsequent merger were very labour-intensive and implied that the management of FBN and ABN AMRO N could dedicate less time to the day-to-day commercial business and therefore it argued that the separation and the subsequent merger had a negative impact on the competitive position of FBN and ABN AMRO N (or ABN AMRO Group post-merger).
Valitsus oli pigem vastupidisel seisukohal ning osutas sellega seoses asjaolule, et ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N eraldamine nende vastavatest emaettevõtjatest ja sellele järgnenud ühinemine olid väga töömahukad, ning väitis, et ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N juhtkond võis pühendada vähem aega igapäevasele äritegevusele. Seepärast väitis Madalmaade valitsus, et eraldumisel ja sellele järgnenud ühinemisel oli negatiivne mõju ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N (või ühinemisjärgselt ettevõtja ABN AMRO Group) konkurentsipositsioonile.
Comments from the Dutch State on the comments of interested parties
Madalmaade valitsuse märkused huvitatud isikute märkuste kohta
Comments from the Dutch State on the complainant’s letter of 6 May 2009
Madalmaade valitsuse märkused kaebuse esitaja 6. mai 2009. aasta kirja kohta
In general, the Dutch State underlined that in its view the measures in favour of FBN and ABN AMRO N did not meet the Union definition of State aid and therefore did not have distortive effects.
Üldiselt rõhutas Madalmaade valitsus, et tema arvates ei vastanud ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N suhtes kohaldatud meetmed liidu riigiabi määratlusele ning seega ei olnud neil meetmetel konkurentsi moonutavat mõju.
It considered the market behaviour of FBN and ABN AMRO N on the savings and deposit market to be in line with that of a rational market player protecting its commercial interests.
Valitsus leidis, et ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N turukäitumine tähtajaliste ja nõudmiseni hoiuste turgudel oli kooskõlas oma ärihuve kaitsva mõistlikult tegutseva turuosalise käitumisega.
The Dutch State believed that the interest rates offered by FBN and ABN AMRO N were not distortive.
Madalmaade valitsus uskus, et ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N pakutavad intressimäärad ei moonutanud konkurentsi.
As a result, it argued that there was no infringement of Union competition law.
Sellest tulenevalt väitis valitsus, et liidu konkurentsipoliitikat ei olnud rikutud.
The Dutch State presented a number of comparative tables with interest rates offered on specific deposit and savings products.
Madalmaade valitsus esitas mitmeid võrdlevaid tabeleid, mis sisaldasid konkreetsete tähtajaliste ja nõudmiseni hoiuste eest pakutavaid intressimäärasid.
The Dutch State denied that FBN and ABN AMRO N were consistently offering the highest interest rates, especially when compared to smaller Dutch banks like SNS, NIBC and DSB.
Madalmaade valitsus eitas, nagu oleksid ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N pidevalt pakkunud kõrgeimat intressimäära, eriti võrreldes Madalmaade väiksemate pankadega nagu SNS, NIBC ja DSB.
The Dutch State also pointed out that interest rates on savings accounts were already high in the Netherlands before the financial crisis, partly due to the behaviour of smaller banks with an aggressive pricing policy.
Madalmaade valitsus märkis ka, et hoiuste intressimäärad olid Madalmaades juba kõrged enne finantskriisi, seda osaliselt agressiivse hinnastamispoliitikaga väiksemate pankade käitumise tõttu.
The Dutch State believed that during the financial crisis banks tried to protect their savings franchises by offering relatively high interest rates on savings products for customers.
Madalmaade valitsus uskus, et finantskriisi ajal püüdsid pangad kaitsta oma tähtajaliste hoiustega seotud tegevust, pakkudes klientidele hoiuste puhul suhteliselt kõrgeid intressimäärasid.
The Dutch State indicated that MoneYou had to build up brand recognition in the first 6 months of its existence and therefore had to offer interest rates which were mostly slightly lower or equal than those offered by similar Internet-banking marketplayers [93].
Madalmaade valitsus väitis, et MoneYou pidi esimese kuue eksisteerimiskuu jooksul saavutama kaubamärgi tuntuse ning seetõttu tuli pakkuda intressimäärasid, mis olid enamasti natuke madalamad samalaadsete internetipanganduse valdkonna turuosalejate [93] pakutavatest intressimääradest või nendega võrdsed.
From the second quarter of 2009 onwards, the interest rates offered by MoneYou were lowered and MoneYou positioned itself within the so-called mid-tier segment [94].
aasta teisest kvartalist alates alandati MoneYou pakutavaid intressimäärasid ning MoneYou positsioneeris end nn keskmises segmendis [94].
With respect to MoneYou, the Dutch State added that it only raised limited volumes of funds (namely EUR [0 - 5] billion), representing roughly [0 - 5] % of total volume on the Dutch savings market.
Brändiga MoneYou seoses lisas Madalmaade valitsus, et ta tõstis vaid piiratud rahastamismahte (nimelt [0 – 5] miljardit eurot), mis moodustas ligikaudu [0 – 5] % Madalmaade hoiusteturu kogumahust.
The Dutch State added that ex-Van Lanschot customers only represented a small part of MoneYou’s business (namely [0 - 5000] accounts or [0 - 5] % of MoneYou’s accounts).
Madalmaade valitsus lisas, et ettevõtja Van Lanschot endised kliendid moodustasid vaid väikse osa brändi MoneYou äritegevusest (nimelt [0 – 5000] kontot või [0 – 5] % MoneYou kontodest).
The Dutch State also denied that ABN AMRO N and FBN were solely relying on the Dutch savings market to fund themselves.
Samuti eitas Madalmaade valitsus, nagu sõltuksid ettevõtjad ABN AMRO N ja FBN enda rahastamisel vaid Madalmaade hoiusteturust.
It indicated that FBN just needed some time to set up treasury operations and issue State-guaranteed debt instruments.
Valitsus märkis, et ettevõtja FBN vajas natuke aega varahalduse alase tegevuse sisseseadmiseks ja riigigarantiiga võlainstrumentide emiteerimiseks.
The Dutch State also indicated that deposits and saving products are also important to establish a customer relationship and have a different and broader purpose than that of other funding instruments.
Lisaks märkis valitsus, et tähtajalised ja nõudmiseni hoiused on samuti tähtsad kliendisuhete loomiseks ning neil on erinev ja laiem eesmärk võrreldes teiste rahastamisinstrumentidega.
In that regard, the Dutch State pointed out that a loss in a bank’s savings and deposits market share could lead to market share losses in other banking products.
Sellega seoses rõhutas Madalmaade valitsus, et tähtajaliste ja nõudmiseni hoiuste turuosa kaotamine võib kaasa tuua turuosa kaotuse teiste pangandustoodete puhul.
The Dutch State also denied that the consumers and market participants perceived ABN AMRO N and FBN as safer banks than competitors.
Samuti eitas Madalmaade valitsus, nagu oleksid kliendid ja turuosalised pidanud ettevõtjaid ABN AMRO N ja FBN turvalisemateks pankadeks võrreldes konkurentidega.
It referred to the ratings of FBN and ABN AMRO N at rating agencies, which were below the AAA-rating of Rabobank for example.
Ta viitas ettevõtjate FBN ja ABM AMRO N reitingutele reitinguagentuurides, mis olid näiteks madalamad ettevõtja Rabobank reitingust AAA.
Its relative CDS-spreads told a similar story.
Sama kinnitasid pankade krediidiriski vahetustehingute hinnavahed.
The Dutch State also believed that the State-ownership did not make ABN AMRO N or FBN more secure in the eyes of consumers and market participants.
Lisaks uskus Madalmaade valitsus, et riigile kuulumine ei muutnud ettevõtjaid ABN AMRO N või FBN klientide ja turuosaliste silmis turvalisemaks.
In that regard, it pointed out that the many ad-hoc State interventions had shown that the Dutch State would, if possible, intervene with respect to any privately-owned bank.
Sellega seoses rõhutas valitsus, et paljud riigi erakorralised sekkumised olid näidanud, et Madalmaade valitsus sekkuks võimaluse korral mis tahes erapanga puhul.
Consequently, it believed that de facto there was no perceived difference between the security offered by Dutch privately-owned banks compared with that of Dutch State-owned banks.
Sellest tulenevalt uskus valitsus, et de facto ei olnud mingit märgatavat erinevust Madalmaade erapankadele pakutava turvalisuse ja Madalmaade riigiomandis olevatele pankadele pakutava turvalisuse vahel.
To calculate whether interest rates offered on savings products were loss-making, the Dutch State argued that they should not be compared with EURIBOR rates but rather with rates resulting from the so-called ‘replicating portfolio methodology’ [95].
Selleks et välja arvutada, kas hoiutoodete puhul pakutavad intressimäärad olid kahjumlikud, väitis Madalmaade valitsus, et neid määrasid ei tohiks võrrelda EURIBORi määradega, vaid pigem nn jäljendava portfelli meetodist [95] tulenevate määradega.
Using that methodology, the Dutch State acknowledged that for some products, there was a temporary negative margin.
Seda meetodit kasutades tunnistas Madalmaade valitsus, et mõne toote puhul oli marginaal ajutiselt negatiivne.
However, it argued that it was rational market behaviour and in line with market behaviour of (privately-owned) competitors at that precise point in time.
Kuid ta väitis siiski, et tegemist oli ratsionaalse turukäitumisega, mis oli sel hetkel kooskõlas (eraomandis olevate) konkurentide turukäitumisega.
Comments from the Dutch State on the complainant’s arguments of 21 and 28 August 2009
Madalmaade valitsuse märkused kaebuse esitaja poolt 21. augustil ja 28. augustil 2009. aastal esitatud väidete kohta
The Dutch argued that its earlier comments summarized in recitals 206 to 211 concerning the complainant were still valid.
Madalmaade valitsus väitis, et endiselt kehtisid tema poolt varem kaebuse esitaja argumentide suhtes esitatud märkused, mida on kokkuvõtvalt kirjeldatud põhjendustes 206–211.
In addition, the Dutch State noted that the complainant’s claim that ABN AMRO N and FBN market share had increased was based on flawed statistics.
Lisaks märkis Madalmaade valitsus, et kaebuse esitaja väide, nagu oleks ettevõtjate ABN AMRO N ja FBN turuosa kasvanud, põhines vigastel statistilistel andmetel.
With respect to the alleged EUR 21 billion increase in deposits collected by ABN AMRO N, the Dutch State argued that only EUR 5,1 billion was due to Dutch retail savings with the rest mainly due to corporate customer savings and foreign deposits.
Seoses väidetava 21 miljardi euro suuruse kasvuga ettevõtja ABN AMRO N kogutud hoiuste puhul väitis Madalmaade valitsus, et ainult 5,1 miljardit tulenes Madalmaade jaehoiuste turult, kusjuures ülejäänu tulenes peamiselt korporatiivklientide tähtajaliste hoiuste ja välishoiuste arvelt.
The Dutch State also provided data, showing that a large part of FBN’s volume increase of deposits and savings stemmed from corporate banking as opposed to retail and private banking.
Lisaks esitas Madalmaade valitsus andmed, millest nähtus, et suur osa ettevõtja FBN tähtajaliste ja nõudmiseni hoiuste mahu suurenemisest tulenes korporatiivpangandusest, mitte aga jae- ja privaatpangandusest.
The Dutch State observed that that Dutch customers had invested more into their savings because of the uncertain macroeconomic environment.
Madalmaade valitsus täheldas, et Madalmaade kliendid olid hoiustesse investeerinud pigem ebakindla makromajandusliku keskkonna tõttu.