natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Baden-Württemberg and North Rhine-Westphalia: The animal owners pay 25 % of the processing costs, while 100 % of the collection costs and the remaining 75 % of the processing costs are financed by the public purse (rural districts and Länder).
Baden-Württemberg ja Nordrhein-Westfalen: loomapidajad kannavad 25 % töötlemiskuludest. 100 % jäätmete kogumiskuludest ja ülejäänud 75 % töötlemiskuludest kaetakse riigikassast (maapiirkonnad ja liidumaad);
Saxony-Anhalt, Thuringia and Brandenburg: The animal owners pay 25 % of the collection costs and 33 % of the processing costs.
Saksi-Anhalt, Tüüringi ja Brandenburg: loomapidajad kannavad 25 % või 33 % jäätmete kogumise ja töötlemise kuludest.
The remainder of the collection and processing costs (75 % or 67 %) is borne by the public purse.
Ülejäänud jäätmete kogumise ja töötlemise kulud (75 % või 67 %) kaetakse riigikassast;
Bavaria, Rhineland-Palatinate and Saarland: A third of the collection costs are paid by the state, the Tierseuchenkasse, and the Land, while 66 % of the processing costs are financed by the public purse, 25 % by the animal owners, and 8 % by the Tierseuchenkasse.
Baier, Rheinland-Pfalz ja Saarimaa: piirkond, Tierseuchenkasse ja liidumaa kannavad igaüks kolmandiku jäätmete kogumiskuludest. 66 % töötlemiskuludest kaetakse riigikassast, 25 % maksavad loomapidajad ja 8 % Tierseuchenkasse;
In Saxony 25 % of the collection and processing costs are financed by the animal owners, 8 % by the Tierseuchenkasse, and 66 % by the public purse.
Saksimaal kannavad 25 % jäätmete kogumise ja töötlemise kuludest loomapidajad, 8 % maksab Tierseuchenkasse ja 66 % riigikassa;
In Lower Saxony 60 % of the collection and processing costs are financed by the Tierseuchenkasse and 40 % by the public purse.
Alam-Saksis kannab 60 % jäätmete kogumise ja töötlemise kuludest Tierseuchenkasse ja 40 % kaetakse riigikassast.
The Tierseuchenkasse then charges 25 % of the processing costs to the animal owners.
Tierseuchenkasse nõuab 25 % töötlemiskuludest sisse loomapidajatelt;
In Schleswig-Holstein 100 % of the collection and processing costs are borne by the Tierseuchenkasse.
Schleswig-Holsteinis kannab 100 % jäätmete kogumise ja töötlemise kuludest Tierseuchenkasse;
In Mecklenburg-Vorpommern 100 % of the collection and processing costs are borne by the animal owners.
Mecklenburg-Vorpommernis kannavad 100 % jäätmete kogumise ja töötlemise kuludest loomapidajad.
In Germany’s view, this overview shows that it is relatively unimportant whether the cost of the epidemic reserve is included in the calculation of dues and charges or whether they are financed through an annual contribution as in Rhineland-Palatinate.
Saksamaa arvates nähtub kõnealusest ülevaatest, et on suhteliselt ebaoluline, kas epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsuse kulusid võetakse teenustasude ja muude tasude arvutamisel arvesse või rahastatakse neid iga-aastastest tasudest, nagu on Rheinland-Pfalzis.
What matters is who actually bears the costs.
Oluline on see, kes tegelikult kulud kannab.
Ultimately, a large proportion of the spare capacity is also publicly financed through aid under the Community TSE guidelines or the agricultural aid guidelines 2007–2013.
Kokkuvõttes rahastab suure osa epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsuse kuludest riik TSE suuniste või 2007.–2013. aasta põllumajandusabi suuniste kohaselt antava abi kaudu.
Fourth Altmark criterion
Neljas Altmarki kriteerium
Germany holds the view that there is no requirement under European law to open up a market for the disposal of category 1 and 2 material by means of procurement procedures.
Saksamaa leiab, et liidu õigus ei nõua 1. ja 2. kategooria materjali kõrvaldamise turu avamist hankemenetluste kaudu.
This has also been confirmed by the European Court of Justice [34].
Seda on kinnitanud ka Euroopa Kohus [34].
No distortion to competition in external markets
Tegevuspiirkonna välistel turgudel konkurentsi ei moonutatud
Germany holds that there is no distortion of competition in the external markets in this case.
Saksamaa leiab, et käesoleva juhtumi puhul turgudel konkurentsi ei moonutatud.
Disposal of uncontrolled goods by the ZT without cross-subsidisation
Kontrollimata kauba kõrvaldamine ZTs toimub ristsubsideerimiseta
Germany contends that there have been no distortions of competition in the case of category 3 material as a result of the annual contribution levied by the ZT, as there is no cross-subsidisation.
Saksamaa väidab, et 3. kategooria materjali kõrvaldamise puhul ei moonutanud ZT-le makstud iga-aastased tasud konkurentsi, sest ristsubsideerimist ei toimunud:
The annual accounts clearly demonstrate that the ZT has been achieving considerable contribution margins for years in processing separated category 3 material, which rules out cross-subsidisation.
ZT raamatupidamise aastaaruanded tõendavad selgelt, et ZT on eraldatud 3. kategooria materjali töödeldes saanud aastaid suurt brutokasumit, mis välistab ristsubsideerimise;
If category 3 material is delivered jointly with the controlled material, the mixtures (by weight) have already been included in the calculation of the charges for the disposal of category 1 and 2 raw material.
kui 3. kategooria materjal tarnitakse koos 1. ja 2. kategooria materjaliga, on teenustasude arvutamisel segamaterjali (kaalu järgi) juba arvesse võetud.
This means that the level of charges in the charge schedule already includes the quantities of mixed material in that category which are calculated in advance.
See tähendab, et hinnakirjas esitatud teenustasud sisaldavad juba eelnevalt arvutatud koguses kõnealuse kategooria segamaterjali.
There is no foundation to the complainant’s claim that because of the ZT’s pricing policy, only 45 % of the category 3 material is separated.
Kaebuse esitaja väide, et ZT hinnapoliitika tõttu eraldatakse üksnes 45 % kõnealuse kategooria materjalist, on alusetu.
Such high quantities of category 3 material have never been processed by the ZT, as a glance at the relevant statistics would confirm.
Asjaomased statistilised andmed kinnitaksid, et ZT ei ole kunagi töödelnud nii suurt kogust 3. kategooria materjali.
The separation rate of 72 % for 2009 cited by the Commission in the decision to initiate the procedure can be confirmed.
Komisjoni menetluse algatamise otsuses viidatakse, et 2009. aastal oli eraldamise määr 72 %, ning seda saab kinnitada.
It should also be pointed out that in the area covered by the association 85 % of slaughters are carried out in 6 plants where separation in its broadest sense is carried out.
Samuti tuleks märkida, et ühingu tegevuspiirkonnas tapetakse 85 % loomadest kuues ettevõttes, kus toimub ka kõige laiemas mõttes materjalide eraldamine.
The complainant is active in these plants and obtains separated category 3 material from them.
Kaebuse esitaja tegutseb kõnealustes ettevõtetes ja saab neilt eraldatud 3. kategooria materjali.
The complainant therefore has access to the category 3 markets and also has a very considerable share of these markets.
Kaebuse esitajal on seega juurdepääs 3. kategooria materjali turgudele ja tema turuosa neil turgudel on väga suur.
Invitation to tender in Northern and Central Hessen
Põhja- ja Kesk-Hesseni hankemenetlus
The fact that the ZT applies different charges in Northern and Central Hessen from those in the area covered by the association does not prove the existence of any distortion of competition.
Asjaolu, et ZT kohaldab Põhja- ja Kesk-Hessenis teistsuguseid tasusid kui ühingu tegevuspiirkonnas, ei tõenda konkurentsimoonutuste olemasolu.
The financing differences are due to differing legal requirements as regards their calculation.
Erinevused rahastamises tulenevad tasude arvutamise suhtes kohaldatavatest erinevatest õiguslikest nõuetest.
Under Section 3(1) of the TierNebG, the disposal of category 1 and 2 animal by-products in Germany is the responsibility of the regional and local authorities competent under state law.
Loomsete kõrvalsaaduste seaduse § 3 lõike 1 kohaselt on Saksamaal 1. ja 2. kategooria loomsete kõrvalsaaduste kõrvaldamine vastavalt liidumaa õigusele pädevate kohalike omavalitsusüksuste kohustus.
Consequently the financing may be regulated differently under the relevant provisions at Land and local level.
Järelikult võib rahastamine olla vastavalt liidumaa ja kohaliku tasandi eeskirjadele erinevalt reguleeritud.
If the disposal of animal by-products is not carried out by those responsible for disposal themselves and the task is entrusted to third parties — as in Northern and Central Hessen — the calculation rules are governed not by the Local Authority Charges Act in question, but by the Leitsätze für die Preisermittlung aufgrund von Selbstkosten [LSP — Guidelines for determining cost prices] [35].
Kui loomsete kõrvalsaaduste kõrvaldamise eest vastutavad asutused ise kõrvaldamisega ei tegele ja see ülesanne antakse kolmandatele isikutele – nagu on tehtud Põhja- ja Kesk-Hessenis –, põhinevad hindade arvutamise eeskirjad suunisel „Leitsätze für die Preisermittlung aufgrund von Selbstkosten” (edaspidi „hindade arvutamise suunis”) [35], mitte kohaldatavatel kohaliku omavalitsuse eeskirjadel.
There are big differences between the KAG RP and the LSP, especially as regards the amount of interest costs that can be included in the charges/fees, and these differences are significant for the ZT, since it financed its investments to a considerable extent through loans and paid a substantial amount of interest on them each year.
Kohaliku omavalitsuse seaduse ja hindade arvutamise suunise vahel on suured erinevused, eelkõige seoses tasudele lisatava intressikuluga; need erinevused on ZT jaoks olulised, sest ta rahastas oma investeeringuid suures osas laenude abil, makstes nende pealt igal aastal suuri intresse.
The claim made by the complainant that TBA Schäfer was failed to win in the selection procedure in Northern and Central Hessen because of the cross-subsidisation through the annual contribution is also without any basis.
Samuti on alusetu kaebuse esitaja väide, et TBA Schäfer ei võitnud Põhja- ja Kesk-Hessenis hankemenetlust iga-aastastest tasudest tuleneva ristsubsideerimise tõttu.
The higher offer made by TBA Schäfer was due to the fact that TBA Schäfer’s estimate of production income was too low and that it also had to pay higher administration costs and group contributions.
TBA Schäferi pakutud hind oli kõrgem seetõttu, et TBA Schäferi hindas tootmistulu liiga madalaks ja pidi lisaks kandma kõrgemaid halduskulusid ning tasuma kontserni osamakseid.
On the other hand the ZT had estimated production revenue correctly and, since it was not part of a group, did not have to make any group contributions.
ZT hindas tootmistulu seevastu õigesti ja kuna ta kontserni ei kuulu, ei pidanud ta kontserni osamakseid tasuma.
Clean-up of contaminated sites
Saastatud alade puhastamine
Germany contends that part of the annual contribution levied by the ZT serves to finance the clean-up costs for two contaminated sites, Sohrschied and Sprendlingen-Gensingen.
Saksamaa väidab, et ZT-le makstud iga-aastastest tasudest rahastatakse kahe saastatud ala – Sprendlingen-Gensingeni ja Sohrschiedi – puhastamiskulusid.
Soil and ground water contamination had built up at both contaminated sites through the use of hydrocarbons by former owners or operators.
Mõlemal saastatud alal on saastunud pinnas ja põhjavesi, kuna eelmised omanikud või käitajad kasutasid süsivesinikke.
Both properties came into the ZT’s ownership when it was founded in 1979.
Mõlemad alad läksid ZT omandusse ZT asutamisel 1979. aastal.
Under the Koblenz district government’s clean-up decisions of 21 April 1997 and 31 March 1998, the ZT was obliged to remove the contamination.
Koblenzi ringkonnavalitsus pani 21. aprilli 1997. aasta ja 31. märtsi 1998. aasta otsusega ZT-le kohustuse saastus kõrvaldada.
Further conditions were imposed as regards cleaning up the Sprendlingen-Gensingen site in a supplementary decision of 13 July 2001.
Sprendlingen-Gensingeni ala puhastamist käsitlevad lisatingimused sätestati 13. juuli 2001. aasta otsusega.
The clean-up costs for the relevant period from 1998 to 2010 amounted to a total of EUR 2413049,36 for the two sites.
Asjaomasel ajavahemikul – st aastatel 1998–2010 – oli mõlema saastatud ala puhastamiskulu kokku 2413049 eurot.
Sprendling-Gensingen site
Sprendlingen-Gensingeni saastatud ala
Germany acknowledges that the ZT is liable for the clean-up costs at the Sprendlingen-Gensingen site under the clean-up decision of 31 March 1998.
Saksamaa möönab, et vastavalt 31. märtsi 1998. aasta otsusele peab Sprendlingen-Gensingeni saastatud ala puhastamiskulud kandma ZT.
However, it considers that from the point of view of aid law it is unjust for the ZT to be fully responsible for the clean-up costs, since unlimited liability would lead to unequal treatment compared with private undertakings under more recent German case-law.
Riigiabi seisukohast on siiski ebaõiglane, et puhastamiskulude eest vastutab üksnes ZT, sest Saksamaa hilisema kohtupraktika kohaselt tähendaks piiramatu vastutus ebaõiglast kohtlemist võrreldes eraettevõtjatega.
Following the decision of the Bundesverfassungsgericht [Federal Constitutional Court] of 16 December 2000 [36], a private undertaking would be liable under national law only up to the limit of what is reasonable.
Vastavalt Bundesverfassungsgerichti (föderaalne konstitutsioonikohus) 16. veebruari 2000. aasta määrusele [36] vastutavad eraettevõtjad riigisisese õiguse kohaselt ainult mõistlikus ulatuses.
According to the Bundesverfassungsgericht this threshold could be reached if the liability exceeded the value of the property.
Bundesverfassungsgerichti sõnul ületatakse mõistlik ulatus siis, kui vastutus ületab vara väärtuse.
Beyond that limit, liability could no longer be regarded as a proportionate substantive and limiting provision for the purposes of the protection of property guaranteed in the second sentence of Article 14(2) of the German Grundgesetz [Basic Law].
Sellest alates ei saa vastutust enam pidada proportsionaalseks sisuliseks ja piiravaks tingimuseks, mille eesmärk on kaitsta Saksa Grundgesetzi (põhiseadus) artikli 14 lõike 2 teise lausega tagatud vara.
However, because the ZT, as a legal person under public law, cannot invoke the rights accorded to private persons under the German Basic Law, this limitation of liability does not apply to the ZT.
Kuna ZT ei saa avalik-õigusliku juriidilise isikuna siiski tugineda Saksa Grundgesetzis sätestatud eraisiku õigustele, siis ei kehti selline vastutuse piiramine ZT suhtes.
Financing the clean-up costs beyond the liability limit through the annual contribution should be regarded as compatible aid under paragraph 132 of the environmental aid guidelines, since private individuals would only have to bear clean-up costs up to the market value of the property.
Vastutuse piirmäära ületavate puhastuskulude rahastamist iga-aastastest tasudest tuleks vastavalt keskkonnaabi suuniste punktile 132 käsitada siseturuga kokkusobiva abina, sest eraisikud peaksid kandma puhastuskulud üksnes ala turuväärtuse ulatuses.
Sohrschied site
Sohrschiedi saastatud ala
Although the ZT was held liable as the polluter under the clean-up decision of 21 April 1997, Germany doubts whether the ZT was actually obliged under German law to bear the clean-up costs for the damage caused by the earlier owner or operator.
Kuigi ZT on vastavalt puhastamist käsitlevale 21. aprilli 1997. aasta otsusele saastajana vastutav, kahtleb Saksamaa, kas ZT oli Saksa õiguse kohaselt tegelikult kohustatud kandma varasema omaniku või käitaja tegevusega põhjustatud kahjust tulenevaid puhastuskulusid.
But since the facts lie more than 30 years back, the question of liability can no longer be clearly clarified.
Kuna asjaolud toimusid enam kui 30 aastat tagasi, ei saa vastutuse küsimust enam täpselt selgitada.
Germany considers that the annual contribution, insofar as it contributes towards the clean-up costs for the Sohrschied site, represents compatible aid under the environmental aid guidelines since the ZT should not have been under an obligation to carry out the clean-up.
Saksamaa leiab, et osas, milles iga-aastaseid tasusid kasutatakse Sohrschiedi saastatud ala puhastamiskulude katteks, on need vastavalt keskkonnaabi suunistele siseturuga kokkusobiv abi, sest puhastamise kohustust ei oleks tohtinud panna ZT-le.
Germany argues further that the market value of the Sohrschied site is also negative and that the liability limit has been breached in this case too.
Lisaks väidab Saksamaa, et Sohrschiedi saastatud ala turuväärtus on samuti negatiivne ja ka kõnealusel juhul on vastutuse piirmäär ületatud.
ASSESSMENT OF THE PRESENCE OF AID UNDER ARTICLE 107(1) TFEU (WITHOUT REFERENCE TO THE ALTMARK CRITERIA)
ABI OLEMASOLU ÜLDTINGIMUSTE HINDAMINE VASTAVALT ELI TOIMIMISE LEPINGU ARTIKLI 107 LÕIKELE 1 (ALTMARKI KRITEERIUMEID ARVESSE VÕTMATA)
Under Article 107(1) TFEU any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods is incompatible with the internal market in so far as it affects or threatens to affect trade between Member States.
ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 kohaselt on igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik missugusel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, siseturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust.
Annual contribution financed from State resources
Riigi vahenditest rahastatud iga-aastased tasud
Germany does not dispute that the annual contributions from the members of the Zweckverband are State resources.
Saksamaa ei vaidlusta asjaolu, et ZT liikmete iga-aastaste tasude puhul on tegemist riigi vahenditega.
The ZT’s members are rural and urban districts in Rhineland-Palatinate, the Saarland, and Hessen.
ZT liikmed on Rheinland-Pfalzi, Saarimaa ning Hesseni piirkonnad ja linnad.
As the ZT has been levying an annual contribution from its members by means of an administrative act, the measure involves a direct transfer of State resources.
Kuna ZT kogub 1979. aastast alates oma liikmetelt haldusakti alusel iga-aastaseid tasusid, on meetme näol tegemist riigi vahendite otsese ülekandmisega.
And as administrative acts are involved, the annual contributions can be attributed to the State.
Kuna tegemist on haldusaktiga, siis saab öelda, et iga-aastaseid tasusid maksab riik.
Economic advantage for the ZT
ZT majanduslik eelis
Firstly the beneficiary must be an undertaking.
Esiteks peab abisaaja olema ettevõtja.
The notion of an undertaking comprises any entity carrying on an economic activity irrespective of its legal status and the way in which it is financed.
Ettevõtja mõiste hõlmab kõiki majandustegevusega tegelevaid üksusi sõltumata nende õiguslikust seisundist ja rahastamise viisist.
This applies not only to private, but also to public undertakings [37].
See kehtib nii eraõiguslike kui ka avalik-õiguslike ettevõtjate kohta [37].
Any activity which involves offering goods or services on a specific market is an economic activity [38].
Majandustegevus on iga tegevus, mis hõlmab kaupade või teenuste üldiselt tasu eest pakkumist konkreetsel turul [38].
Since the ZT offers services for the disposal of certain animal by-products in return for a consideration, the ZT is an undertaking.
Kuna ZT pakub tasu eest teatavate loomsete kõrvalsaaduste kõrvaldamise teenust, on ZT ettevõtja.
Essentially the annual contributions give the ZT an economic advantage since they reduce its current expenditure and are not matched by any appropriate performance in return.
Põhimõtteliselt annavad iga-aastased tasud ZT-le majandusliku eelise, sest need vähendavad jooksvaid kulusid ja nende eest ei saada vastutasuks asjakohast tulu.
However, Germany contends that the contributions only compensated the ZT for the costs that it had to bear because of the obligation to maintain an epidemic reserve and that therefore it did not gain any economic advantage.
Saksamaa väidab siiski, et iga-aastaste tasudega hüvitati ZT-le üksnes sellised kulud, mida viimane pidi kandma epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsuse hoidmise kohustuse tõttu, ning et ta ei saanud seega majanduslikku eelist.
In its judgment in the Altmark case the European Court of Justice held that a compensation for the performance of a public service obligation is not State aid, i.e. does not provide the beneficiary with an advantage, provided certain criteria are cumulatively fulfilled [39].
Euroopa Kohus leidis Altmarki kohtuotsuses, et avaliku teenuse osutamise kohustuse hüvitamine ei ole riigiabi, st ei anna abisaajale eelist, kui teatavad kriteeriumid on kumulatiivselt täidetud [39].
Because of the significance of the Altmark judgment for the present case, Germany’s contention that the Altmark criteria are satisfied will be examined in detail separately in section 9.
Kuna Altmarki kohtuotsus on käesolevas asjas oluline, uuritakse punktis 9 eraldi ja üksikasjalikult Saksamaa väidet, et Altmarki kriteeriumid on täidetud.
Distortion of competition and impairment of trade between the Member States
Konkurentsi moonutamine ja liikmesriikidevahelise kaubanduse kahjustamine
Germany takes the view that the market for the disposal of category 1 and 2 material from the area covered by the association is not open to competition and that therefore both distortion of competition and effect on trade between Member States can be ruled out.
Saksamaa leiab, et ühingu tegevuspiirkonnast pärineva 1. ja 2. kategooria materjali kõrvaldamise turg ei ole konkurentsile avatud ning seega võib välistada nii konkurentsi moonutamise kui ka liikmesriikidevahelise kaubanduse kahjustamise.
To begin with, the Commission notes that there are regional monopolies for the disposal of category 1 and 2 material.
Komisjon märgib esiteks, et 1. ja 2. kategooria materjali kõrvaldamisel esinevad piirkondlikud monopolid.
However, most of the competent regional and local authorities grant these monopolies via procurement procedures.
Enamik pädevaid kohalikke omavalitsusüksusi annab ettevõtjatele monopoolse seisundi hankemenetlusega.
There is thus competition on the market.
Turul on seega konkurents olemas.
In the present case this is confirmed by the procurement procedure for Northern and Central Hessen.
Käesolevas asjas kinnitab seda Põhja- ja Kesk-Hessenis korraldatud hankemenetlus.
In line with its decision of 23 February 2011 on Germany’s State aid C58/06 (ex NN 98/05) for Bahnen der Stadt Monheim (BSM) and Rheinische Bahngesellschaft (RBM) im Verkehrsverband Rhein-Ruhr [40], the Commission therefore considers that the market for the disposal of category 1 and 2 material is open to competition.
Seepärast leiab komisjon kooskõlas oma 23. veebruari 2011. aasta otsusega, mis käsitleb riigiabi C 58/06 (ex NN 98/05), mida Saksamaa andis Verkehrsverbund Rhein-Ruhri ettevõtjatele Bahnen der Stadt Monheim (BSM) ja Rheinische Bahngesellschaft (RBG) [40], et 1. ja 2. kategooria materjali kõrvaldamise turg on konkurentsile avatud.
Both Union and national law leave the regional and local authorities entrusted with the disposal of category 1 and 2 material free to choose either to find a supplier on the market and entrust it with the task via a procurement procedure or to carry out disposal themselves through an in-house solution [41].
Nii liidu kui ka liikmesriigi õiguse kohaselt võivad kohalikud omavalitsusüksused, kellele on tehtud ülesandeks kõrvaldada 1. ja 2. kategooria materjal, vabalt valida, kas nad leiavad hankija hankemenetluse kaudu turult ja annavad talle jäätmete kõrvaldamise ülesande või tegelevad kõrvaldamisega ise, leides selleks in-house lahenduse [41].
Despite Germany’s claim that the ZT complies with the criteria for an in-house award [42], the annual contributions strengthen the ZT’s financial position vis-à-vis other potential suppliers.
Hoolimata Saksamaa väitest, et ZT vastab in-house hankelepingu tingimustele [42], tugevdavad iga-aastased tasud ZT finantsseisundit võrreldes teiste võimalike pakkujatega.