natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The fact that the companies may be qualified as in-house companies does not impede a possible effect on competition since these companies act in a market together with other public and private companies.
Asjaolu, et ettevõtjaid jaotatakse võib-olla alltööettevõtjateks, ei takista võimalikku konkurentsi mõjutamist, kuna need ettevõtjad tegutsevad koos teiste avalike ja eraettevõtjatega samal turul.
In addition, the operators which receive financing might use these advantages in order to compete with other companies in other markets.
Lisaks võivad rahalisi vahendeid saavad ettevõtjad kasutada neid eeliseid teiste ettevõtjatega teistel turgudel konkureerides.
According to settled case law, trade between the Member States must be regarded as affected when a measure constituting an advantage strengthens the position of an undertaking compared with other undertakings competing in intra-Union trade [42].
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt eeldatakse, et kui mõni eelise andmisega seotud meede tugevdab ühe ettevõtja seisundit äritehingutes võrreldes tema konkurentidega liidu siseselt, kahjustab see liikmesriikidevahelisi ärisuhteid [42].
Such strengthening of the position of the recipient undertaking compared with other competing undertakings in intra-Union trade will therefore not only (threaten to) distort competition but also affect trade between the Member States [43].
Selline soodustatud ettevõtja seisundi tugevnemine konkurentsis teiste äriettevõtjatega liidu piires moonutab (või ähvardab moonutada konkurentsi) ning kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust [43].
It is consequently necessary to assess whether the financing granted to the transport undertakings RBG and BSM by VRR constitutes an economic advantage which strengthens the position of these undertakings compared with other undertakings competing in intra-Union trade.
Seetõttu tuleb kindlaks teha, kas VRRi poolt veoettevõtjatele RBG ja BSM antud raha on majanduslikuks eeliseks, mis tugevdab nende positsiooni liidusiseses kaubanduses võrreldes teiste konkurentidega.
At the outset of the analysis, the Commission recalls that the market for the provision of local public transport services in Germany in which these undertakings are operating is a market opened up to competition from undertakings established in other Member States [44].
Komisjon juhib esmalt tähelepanu sellele, et avalike sõitjateveo teenuste turg Saksamaal, kus need ettevõtjad tegutsevad, on konkurentsiks avatud ka teiste liikmesriikide ettevõtjatele [44].
Further, the Court of Justice stated in its Altmark judgment:
Samuti märkis kohus oma Altmarki otsuses järgmist:
In this respect it must be observed, first, that it is not impossible that a public subsidy granted to an undertaking which provides only local or regional transport services and does not provide any transport services outside its State of origin may none the less have an effect on trade between Member States.
Selle kohta tuleb kõigepealt märkida, et ei ole välistatud, et liikmesriikidevahelist kaubandust võib siiski kahjustada ka avalik-õiguslik toetus, mis on antud ainult kohalikke või piirkondlikke veoteenuseid osutavale ettevõtjale, kes ei osuta neid teenuseid väljaspool oma päritoluriiki.
Where a Member State grants a public subsidy to an undertaking, the supply of transport services by that undertaking may for that reason be maintained or increased with the result that undertakings established in other Member States have less chance of providing their transport services in the market in that Member State …’ [45].
Kui liikmesriik annab ettevõtjale avalik-õigusliku toetuse, aitab see ettevõtjal veoteenuse pakkumist jätkata või teenuse mahtu suurendada, mille tagajärjel väheneb muudes liikmesriikides asuvate ettevõtjate võimalus pakkuda veoteenust selle liikmesriigi turu…” [45].
The Commission further observes that the public financing granted to the transport undertakings RBG and BSM by VRR, which constitutes an economic advantage for them, strengthens their financial situation.
Lisaks teeb komisjon kindlaks, et veoettevõtjate RBG ja BSM majandusliku eelisega seotud riiklik rahastamine VRRi kaudu parandab nende majanduslikku olukorda.
This strengthened financial situation allows them to maintain the supply of transport services.
Tänu toetatud majanduslikule olukorrale saavad nad edaspidi veoteenuseid osutada.
It also has the result that other undertakings from Germany as well as from other Member States have less chance of providing their transport services in the market served by these two transport undertakings (the Düsseldorf area), although it is legally possible for them to do so.
Lisaks vähendab see Saksamaal ja teistes liikmesriikides asuvate ettevõtjate võimalust osutada oma veoteenuseid mõlema veoettevõtja teenindataval transporditurul (Düsseldorfi piirkonnas) ka siis, kui see on õiguslikult võimalik.
Therefore, the Commission concludes that the financing of public service compensation for RBG and BSM strengthens their position compared with other undertakings competing in intra-Union trade and that it therefore affects trade between the Member States.
Komisjon otsustab seetõttu, et RBG ja BSMi rahastamine avaliku teenindamise kohustuste täitmise eest makstava hüvitise näol tugevdab nende positsiooni liidusiseses kaubanduses võrreldes teiste konkurentidega ja mõjutab sellega liikmesriikidevahelist kaubandust.
For the reasons set out above, the Commission concludes that the financing granted to RBG and BSM by VRR for discharging the public service obligation constitutes State aid within the meaning of Article 107(1) TFEU.
Seetõttu jõuab komisjon otsusele, et RBG-le ja BSMile avaliku teenindamise kohustuse täitmise eest tagatud raha on riigiabi Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike1 tähenduses.
Article 93 TFEU envisages conditions of compatibility of aid granted in the field of coordination of transport and public service obligation in transport.
Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 93 on ette nähtud abi kokkusobivuse tingimused, mida kohaldatakse transpordi valdkonnas transpordi koordineerimise ja avaliku teenindamise kohustuse täitmisel.
The Commission notes that, as Article 93 constitutes a lex specialis with regard to Article 106(2), Article 106(2) cannot therefore be applied to the public transport undertakings in question [46].
Komisjon märgib, et käesoleval juhul ei saa kohaldada artikli 106 lõiget 2 avalike vedude ettevõtjatele, kuna artikkel 93 on lex specialis selle artikli 106 lõike 2 suhtes [46].
According to the Altmark judgment [47], Article 93 TFEU could not be applied directly but only by virtue of Council Regulations, in particular Regulation (EEC) No 1191/69 or Regulation (EEC) No 1107/70.
Altmarki otsuse kohaselt [47] ei saaks Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 93 vahetult kohaldada, vaid üksnes nõukogu määruste alusel, eelkõige määruse (EMÜ) nr 1191/69 või määruse (EMÜ) nr 1107/70 alusel.
On 3 December 2009, Regulation (EC) No 1370/2007 entered into force.
3. detsembril 2009. aastal jõustus määrus (EÜ) nr 1370/2007.
This Regulation also repealed Regulations (EEC) No 1191/69 and (EEC) No 1107/70.
Nimetatud määrusega tühistati samaaegselt määrused (EMÜ) nr 1191/69 ja (EMÜ) nr 1107/70.
Regulation (EC) No 1370/2007 applies to the compensation of public service obligations concerning public passenger transport services by rail and other track-based modes and by road.
Määrust (EÜ) nr 1370/2007 kohaldatakse avaliku teenindamise kohustuse täitmise eest makstava hüvitistele ja see käsitleb avaliku reisijateveoteenuse osutamist raudteel ja muud liiki rööbasteedel ning maanteel.
Therefore, the Commission has to assess the compatibility of the measures in the present case with the internal market on the basis of Regulation (EC) No 1370/2007, the instrument in force at the time of the Commission’s decision.
Seetõttu peab komisjon hindama kõnealuste meetmete kokkusobivust siseturu põhimõtetega, võttes aluseks määruse (EÜ) nr 1370/2007, mis oli komisjoni otsuse ajal kohaldatav õigusakt.
Regulation (EC) No 1370/2007 lays down the conditions under which competent authorities may compensate public service obligations for passenger transport rendered through public service contracts.
Määruses (EÜ) nr 1370/2007 sätestatakse tingimused, mille alusel pädev asutus võib maksta hüvitist avaliku teenuse osutamise kohustuse täitmise eest reisijateveoteenuse kujul, mida osutatakse avaliku teenindamise lepingu alusel.
In the present case, the public service obligations have been imposed by the so-called threefold act of entrustment (i.e. by means of licences, the Local Public Transport Schemes and the respective financing notice by VRR based on VRR’s Financing Guidelines).
Käesoleval juhul anti volitus täita avaliku teenindamise kohustust nn kolme volitusdokumendiga (st tegevuslubade, lähiliikluse kavade ja VRRi rahastamissuunise põhjal välja antud vastava rahastamisteatise alusel).
The Commission notes further that the interested party has not contested the applicability of Regulation (EC) No 1370/2007 in the present case.
Komisjon teeb ka kindlaks, et huvitatud isik ei vaidlustanud kõnealusel juhul määruse (EÜ) nr 1370/2007 kohaldamist.
The Commission also notes that Germany is of the opinion that Regulation (EC) No 1370/2007 should in principle apply only to payments disbursed as from 3 December 2009.
Lisaks leiab komisjon, et Saksamaa arvates peaks määrust (EÜ) nr 1370/2007 kohaldatama üksnes hüvitiste maksmisel, mida on antud alates 3. detsembrist 2009.
After examining the arguments advanced by Germany, the Commission has come to the conclusion, however, that they do not call into question the ratione temporis application of the State aid rules, according to which the Commission must base its reasoning on the law applicable at the time when it takes its decision.
Pärast Saksamaa väidete hindamist jõudis komisjon otsusele, et need ei tekita kahtlusi riigiabi eeskirjade ratione temporis kohaldamise suhtes, mille kohaselt komisjon peab oma põhjendustes tuginema otsuse tegemise ajal kehtivatele õigusaktidele.
The Commission considers that the public service contracts must be examined on the basis of Regulation (EC) No 1370/2007 for the following reasons:
Komisjon on seisukohal, et avaliku teenindamise lepinguid tuleb kontrollida määruse (EÜ) nr 1370/2007 alusel järgmistel põhjustel.
Firstly, the Commission points out that Regulation (EC) No 1370/2007 itself provides for the procedures concerning its entry into force and its ratione temporis application.
Komisjon nendib esmalt, et määrus (EÜ) nr 1370/2007 sätestab ise selle jõustumise põhimõtted ja selles nähakse ette määruse kohaldamise ratione temporis.
Pursuant to its Article 12, Regulation (EC) No 1370/2007 entered into force on 3 December 2009.
Määruse (EÜ) nr 1370/2007 artikli 12 kohaselt jõustus määrus 3. detsembril 2009.
By virtue of Article 10(1), Regulation (EEC) No 1191/69 was repealed on the same date.
Artikli 10 lõike 1 kohaselt tühistatakse määrus (EMÜ) nr 1191/69 sellest kuupäevast alates.
Hence the Commission can no longer base its assessment on Regulation (EEC) No 1191/69, as it was no longer in force at the time when it adopted its decision; instead, it must base its assessment on Regulation (EC) No 1370/2007.
Seega ei saa komisjon enam oma hinnangus tugineda määrusele (EMÜ) nr 1191/69, mis otsuse tegemise ajal enam ei kehtinud, vaid selle asemel tuleks tugineda määrusele (EÜ) nr 1370/2007.
Secondly, the Commission points out that Regulation (EC) No 1370/2007 contains no indication that it does not apply to public service contracts concluded prior to its entry into force.
Teiseks teeb komisjon kindlaks, et määrus (EÜ) nr 1370/2007 ei sisalda viiteid sellele, et see ei ole kohaldatav enne selle määruse jõustumist välja antud avaliku teenindamise lepingutele.
Article 8(3) of Regulation (EC) No 1370/2007 thus lays down transitional arrangements for contracts which were awarded before the Regulation entered into force.
Nii sisaldab määruse (EÜ) nr 1370/2007 artikli 8 lõige 3 enne määruse jõustumist välja antud lepingute üleminekusätteid.
This provision is in reality an exception to the application of Article 8(2) of the Regulation, which concerns the application of the provisions of Article 5 on the award of contracts.
See säte kujutab endast erandit määruse artikli 8 lõike 2 kohaldamisest, mis käsitleb artiklis 5 määratletud eeskirju lepingu väljaandmise kohta.
It should be noted that these exceptional transitional arrangements for the award of contracts would not have been necessary if public service contracts awarded before the entry into force of the Regulation did not fall within its scope.
Seetõttu tuleb märkida, et erandid lepingute väljaandmise kohta üleminekuperioodil ei oleks olnud nõutavad, kui enne määruse jõustumist välja antud avaliku teenindamise lepingud ei oleks jäänud nende kohaldamisalasse.
On the contrary, Article 8 thus confirms that the other provisions of the Regulation apply to such contracts.
Nii kinnitab artikkel 8 vastupidi, et määruse ülejäänud sätted nende lepingute kohta kehtivad.
Thirdly, the Commission points out that its notice on the determination of the applicable rules for the assessment of unlawful State aid [48] is not applicable in the present case.
Kolmandaks viitab komisjon, et komisjoni teatist ebaseadusliku riigiabi hindamisel kohaldatavate sätete kohta [48] ei saa käesoleval juhul rakendada.
The notice states expressly that it is without prejudice to the interpretation of Council and Commission regulations in the field of State aid.
Nii on selles teatises üksikasjalikult selgitatud, et nõukogu ja komisjoni määruste tõlgendamise riigiabi valdkonda puudutavas osas on jäetud tähelepanuta.
And Regulation (EC) No 1370/2007 specifically lays down rules for its temporal application.
Määrus (EÜ) nr 1370/2007 sätestab siiski korra selle ajaliseks piiranguks.
Fourthly, the Commission points out that the Court of Justice has confirmed the principle that new rules apply immediately to the future effects of a situation which arose under the old rule.
Neljandaks rõhutab komisjon, et Euroopa kohus on samuti kinnitanud põhimõtet, mille kohaselt uut eeskirja tuleb kohaldada kohe õigusnormi varasema normi kehtivusajal tekkinud olukorra oodatavatele tagajärgedele.
The Court has also held that the principle of legitimate expectations cannot be extended to the point of generally preventing a new rule from applying to the future effects of situations which arose under the earlier rule [49].
Komisjon otsustas ka, et õiguspärase ootuse kaitse põhimõttega ei tohi nii kaua viivitada, et uue eeskirja kohaldamine õigusnormi oodatavatele tagajärgedele vana regulatsiooni kehtivuse ajal on välistatud [49].
Fifthly, the Court has held that the substantive rules of Community law must be interpreted as applying to situations existing before their entry into force only in so far as it clearly follows from their terms, their objectives or their general scheme that such effect must be given to them [50].
Viiendaks otsustas Euroopa Kohus, et ühenduse materiaalõigusnorme tuleb tõlgendada nii, et need on enne nende jõustumist tekkinud olukordade suhtes kohaldatavad üksnes siis, kui selline võimalus tuleneb selgelt nende sõnastusest, eesmärgist või ülesehitusest [50].
As indicated in recital 228, this last condition is clearly fulfilled in the case of Regulation (EC) No 1370/2007.
Nimetatud viimane tingimus on, nagu põhjenduses 228 esitatud, määruse (EÜ) nr 1370/2007 puhul selgesti täidetud.
Sixthly, the Commission points out that, in the same judgment, the Court concluded that, where the law in force at the date on which the notification of a Member State’s proposed aid scheme took place changes before the Commission takes its decision, the Commission must decide on the basis of the new rules [51].
Kuuendaks leiab komisjon täiendavalt, et Euroopa Kohus on samas otsuses jõudnud järeldusele, et kui õigusnorme, mille alusel liikmesriik teatab kavandatavast abist, muudetakse enne komisjoni otsuse tegemist, on komisjon otsuse tegemisel kohustatud uute eeskirjade alusel otsuse tegema [51].
The Court has further held that the notification by a Member State of a proposed aid scheme does not give rise to a definitively established legal situation or a legitimate expectation which requires the Commission to rule on the compatibility of the aid with the internal market by applying the rules in force at the date on which that notification took place.
Lisaks selgitas Euroopa Kohus, et liikmesriigi kavandatavast abist teatamine ei loo lõplikult määratletud õiguslikku olukorda ega õiguspärase ootuse kaitset, mis nõuaks, et komisjon kohaldaks selle abi ühisturu kokkusobivuse hindamisel teatise kuupäeval kehtinud eeskirju.
Consequently, it would be contradictory to allow a Member State which has not complied with the obligation to notify to create a definitively established legal situation by granting unlawful aid.
Järelikult oleks vastuoluline võimaldada liikmesriigil, kes seevastu ei ole teatamiskohustust järginud, luua ebaseaduslikult antava riigiabi kaudu lõplikult määratletud õiguslik olukord.
Consequently, Regulation (EC) No 1370/2007 is applicable in the present case [52].
Seega leiab käesoleval juhul rakendamist määrus (EÜ) nr 1370/2007 [52].
COMPATIBILITY OF THE AID WITH THE INTERNAL MARKET ON THE BASIS OF REGULATION (EC) No 1370/2007
RIIGIABI KOKKUSOBIVUS SISETURUGA MÄÄRUSE (EÜ) NR 1370/2007 ALUSEL
According to Article 9(1) of Regulation (EC) No 1370/2007 ‘public service compensation for the operation of public passenger transport services … paid in accordance with this Regulation shall be compatible with the common market.’ In what follows, the Commission will examine whether the Financing Guidelines and the compensation paid on their basis to RBG and BSM fulfil the requirements set out in Regulation (EC) No 1370/2007.
Määruse (EÜ) nr 1370/2007 artikli 9 lõike 1 kohaselt peavad „ühisturuga kokku sobima need avaliku teenindamise hüvitised, mida käesoleva määruse kohaselt makstakse avaliku reisijateveoteenuse osutamiseks […]”. Peale selle hindab komisjon, kas rahastamise suunis ja selle alusel RBG-le ning BSM-ile makstud hüvitised vastavad määruse (EÜ) nr 1370/2007 sätetele.
Pursuant to Article 3(1) of Regulation (EC) No 1370/2007, ‘where a competent authority decides to grant the operator of its choice an exclusive right and/or compensation, of whatever nature, in return for the discharge of public service obligations, it shall do so within the framework of a public service contract.’
Määruse (EÜ) nr 1370/2007 artikli 3 lõike 1 kohaselt kehtib järgmine: „Kui pädev asutus otsustab valitud teenusepakkujale anda avaliku teenindamise kohustuste täitmise eest ainuõiguse ja/või määrata ükskõik millise hüvitise, peab ta seda tegema avaliku teenindamise lepingu raames”.
In the present case the public service obligations were imposed by the so-called threefold act of entrustment (i.e. by means of licences, the Local Public Transport Schemes and the respective financing notice by VRR based on VRR’s Financing Guidelines).
Käesoleval juhul anti volitus täita avaliku teenindamise kohustust nn kolme volitusdokumendiga (st tegevuslubade, linnatranspordi kavade ja VRRi rahastamissuunise põhjal välja antud vastava rahastamisteatise alusel).
The Commission therefore concludes that Article 3 of Regulation (EC) No 1370/2007 is complied with.
Seetõttu otsustab komisjon, et määruse (EÜ) nr 1370/2007 artikli 3 säte on täidetud.
Article 4 of Regulation (EC) No 1370/2007 establishes the following mandatory content of public service contracts:
Määruse (EÜ) nr 1370/2007 artiklis 4 määratletakse avaliku teenindamise lepingute järgmine kohustuslik sisu:
Article 4(1)(a) – Clearly defined public service obligation: As indicated in Section 8.2.1, RBG and BSM were entrusted with a clearly defined public service obligation.
Artikli 4 lõike 1 punkt a – määratlevad selgesõnaliselt avaliku teenindamise kohustused: nagu selgitatud lõikes 8.2.1, volitati RBG-d ja BSMi selgesõnaliselt täitma avaliku teenindamise kohustust.
Article 4(1)(b) – The parameters on the basis of which the compensation is calculated has to be established in advance in an objective and transparent manner in a way that prevents overcompensation: As indicated in Section 9.2.2, the parameters for compensation are set out before discharging the public service obligation in the negative financing notice, in an objective and transparent manner, stating the maximum amount for each of the cost categories concerning each transport area.
Artikli 4 lõike 1 punkt b – hüvitise arvutamise parameetrid peavad olema eelnevalt objektiivsel ja läbipaistval viisil kehtestatud, et oleks välistatud ülemääraste hüvitiste maksmine: nagu näidatud lõikes 9.2.2, määratakse hüvitiste parameetrid rahastamisest keeldumise teatises objektiivsel ja läbipaistval viisil, kus enne avaliku teenindamise kohustuse täitmist on näidatud suurim makstav summa igas kulukategoorias iga tegevusharu jaoks.
Article 4(1)(c) and Article 4(2) – Arrangements with regard to the allocation of costs and revenues: On the basis of the parameters referred to above, there are clear arrangements with regard to the allocation of costs and revenues that relate to the four cost categories for which compensation is paid.
Artikli 4 lõike 1 punkt c ja artikli 4 lõige 2 – teenuse osutamisega seotud kulude jaotuskord: eespool nimetatud parameetrite alusel on olemas selge kulude jaotuskord nelja kulukategooria kohta, mille eest hüvitist makstakse.
For each of the four different categories of public service obligations costs and revenues are allocated separately, in separate accounts, using standard accounting principles applicable under German law, with an annual examination by certified public accountants and VRR.
Neljas avaliku teenindamise kohustuse kulukategoorias on eraldi kulujaotus, kusjuures neid kohaldatakse Saksa õiguse kohaselt kehtivatele raamatupidamistavadele ja erapooletu audiitor ja VRR kontrollivad seda igal aastal.
Article 4(3) – Duration of public service contracts shall be limited to 10 years for bus and coach services and 15 years for passenger transport services by rail or other track-based modes: Originally, the public service obligations were imposed by the so-called threefold act of entrustment (i.e. by means of licences, the Local Public Transport Schemes and the respective financing notice by VRR based on VRR’s Financing Guidelines).
Artikli 4 lõige 3 – avaliku teenindamise lepingute kestus on piiratud ja ei ületa kümmet aastat bussiteenuste ja 15 aastat reisijateveoteenuste puhul raudteel või muudel rööbasteedel: esialgselt anti volitus täita avaliku teenindamise kohustust nn kolme volitusdokumendiga (st tegevuslubade, lähiliikluse kavade ja VRRi rahastamissuunise põhjal välja antud vastava rahastamisteatise alusel).
Following the entry into force of Regulation (EC) No 1370/2007 they have been summarised in a single public service contract for each of the undertakings with a limited duration of 10 years.
Pärast määruse (EÜ) nr 1370/2007 jõustumist koondati veoettevõtjatele pandud avaliku teenindamise kohustused ainsasse 10aastase kehtivusajaga dokumenti.
For public service contracts which were already in place when Regulation (EC) No 1370/2007 entered into force, transitional provisions apply.
Avaliku teenindamise lepingute kohta, mis olid olemas juba enne määruse (EÜ) nr 1370/2007 jõustumist, kehtivad üleminekusätted.
According to Article 8(3)(d) of Regulation (EC) No 1370/2007, public service contracts concluded as from 26 July 2000 and before 3 December 2009 on the basis of a procedure other than a fair competitive tendering procedure may continue until they expire, provided they are of limited duration comparable to the durations specified in Article 4.
Määruse (EÜ) nr 1370/2007 artikli 8 lõike 3 punkti d alusel võivad avaliku teenindamise lepingud, mis sõlmiti alates 2000. aasta 26. juulist ja enne 3. detsembrit 2009 muu menetluse kui võistleva pakkumismenetluse alusel, jääda kehtima oma tähtaja lõpuni, kui nad on piiratud kestusega, mis on võrreldav artiklis 4 osutatud kestustega.
In the present case, the contract was concluded in the period mentioned in Article 8(3)(d) without a tendering procedure.
Käesoleval juhul anti ülesanne artikli 8 lõike 3 punktis d nimetatud ajavahemikus ilma pakkumismenetlust korraldamata.