natgillin/translations-raw huggingface dataset:
A larger comparable set, which includes 18 logistic and 19 freight companies yield a median ROS between 4,6 % and 5,7 %, but the Deloitte-II-study expresses some doubts on their comparability to Deutsche Post.
18 logistika- ja 19 ekspediitorettevõtjast koosneva suurema võrdlusrühma müügitulu mediaan jääb vahemikku 4,6–5,7 %, kusjuures Deloitte’i teises hinnangus kaheldakse, kas need ettevõtjad on Deutsche Postiga võrreldavad.
Based on the data of both comparable sets, the Deloitte-II study recommends a range from a lower bound ROS of 6,1 % up to an upper bound ROS of 11,7 % as benchmark for a reasonable profit.
Deloitte’i teise hinnangu kohaselt tuleks mõlema võrdlusrühma andmete põhjal soovitada kasutada mõistliku kasumi võrdlusmäärana 6,1–11,7 % suurust müügitulu.
Concerning the determination of the appropriate profit range from the comparator set, the Deloitte-II study notes that a simple multi-year ROS as reasonable profit benchmark underestimates reasonable profit because (i) there would be significant and systematic dispersion from one year to the other and (ii) there would be also a significant dispersion between the companies' profitability within the sector.
Deloitte’i teises hinnangus märgitakse mõistliku kasumi kindlakstegemise kohta võrdlusrühma abil seda, et mõistliku kasumi võrdlusmäärana pelgalt mitmeaastast müügitulu kasutades saadakse liiga väike mõistlik kasum, sest esiteks võivad kahel järjestikusel aastal toimuda suured ja süstemaatilised kõikumised ning teiseks võib sama majandusharu ettevõtjate kasumlikkus olla väga erinev.
Using an inappropriately low reasonable profit benchmark would incur the risk of deterring efficient investment.
Mõistliku kasumi kindlakstegemiseks liiga väikse võrdlusmäära kasutamise korral on oht, et tõhusad investeerimisprojektid jäävad ellu viimata.
Moreover, as emphasised by the Deloitte-I study, the use of the comparable firms' median profit as a benchmark by the WIK study entirely ignores the efficiency gains that Deutsche Post achieved to an extraordinarily large extent from 1990 onwards.
Nagu Deloitte’i teises hinnangus endiselt rõhutatakse, ei võetud WIKi hinnangus võrreldavate ettevõtjate mediaanidel põhinevat mõistliku kasumi võrdlusmäära arvutades üldse arvesse tõhususe suurenemist, millest suurema osa saavutas Deutsche Post pärast 1990. aastat.
In line with margin numbers 14 and 18 of the 2005 Framework, the reasonable profit should, however, take into account appropriate incentives for productivity and quality.
Vastavalt 2005. aasta ühenduse raamistiku punktidele 14 ja 18 tuleks mõistliku kasumi puhul rakendada siiski kriteeriume, „mis võivad muu hulgas olla seotud osutatud teenuste kvaliteedi ja tootlikkuse suurenemisega”.
Accordingly, the appropriate profit benchmark should be based on an annual range.
Järelikult peaks mõistliku kasumi võrdlusmäär põhinema aastasel vahemikul.
Profits at the top-end or even in excess of that reasonable-profit range may reflect out-performance of the average company due to superior operating or commercial performance.
Vahemiku ülemises otsas paiknev või seda isegi ületav kasum võib viidata sellele, et keskmise ettevõtja tulemused on paremate põhi- või kommertsteenuste tõttu võrdlusmäärast suuremad.
As such, such profits should be permitted by regulatory authorities in order to preserve incentives for efficiency.
Reguleeriv asutus peaks sellise kasumi heaks kiitma, et ettevõtjal oleks ka edaspidi ajend tõhusust suurendada.
Finally, Germany points out that the level of the reasonable profit should be in line with previous Commission decisions that have approved ROS in the range between 7 % and 8 % for railways and bus companies [64].
Peale selle märgib Saksamaa, et mõistliku kasumi suurus peaks olema kooskõlas varasemate otsustega, millega kiideti heaks raudteeveo- ja bussiveoettevõtjate 7–8 % suurune müügitulu [64].
Inappropriate cost allocation and valuation
Kulude jaotus ja hinnang olid asjakohatud
Firstly, Germany maintains that any reallocation of universal service burdens to the commercial services would be factually and legally ill-founded.
Saksamaa rõhutab veel kord, et universaalteenuse kulude ümberjaotamine kommertsteenustele on nii sisuliselt kui ka õiguslikult põhjendamatu.
Pursuant to Article 7 of the Postal Directive [65], any net costs caused by the universal service obligations are to be funded by the revenues of the letter monopoly and not by the commercial services.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. detsembri 1998. aasta direktiivi 97/67/EÜ (ühenduse postiteenuste siseturu arengut ja teenuse kvaliteedi parandamist käsitlevate ühiseeskirjade kohta) [65] artikli 7 alusel tuleb kõik universaalteenuse osutamise kohustusest tulenevad täiendavad netokulud rahastada monopoolselt kirjateenuselt saadud tuludest, mitte kommertsteenustelt saadud tuludest.
Secondly, Germany considers that the WIK study underestimates certain of Deutsche Post's costs:
Peale selle leiab Saksamaa, et WIKi hinnangus on teatavad Deutsche Posti kulud liiga väikesed:
The Ablieferungen — which Deutsche Post had to pay until 1995 — should have been deducted as costs and not been used as a proxy for the capital costs or reasonable profit.
tagasimaksed, mida Deutsche Post pidi 1995. aastani tegema, oleks tulnud kuludena maha arvata ning neid ei oleks tohtinud kasutada kapitalikulude ja mõistliku kasumi asemel.
Based on the KPMG study, Germany rejects the WIK study's contention that the Ablieferungen should be considered as a substitute for tax and dividend payments.
KPMG hinnangut arvesse võttes ei nõustu Saksamaa WIKi hinnangus esitatud seisukohaga, et tagasimakseid saab kasutada tulumaksu- ja dividendimaksete asemel.
The Ablieferungen should therefore have been deducted as universal service costs in addition to a reasonable profit as remuneration for the employed capital.
Peale selle kui mõistlikku kasumit käsitada hüvitisena omakapitali eest, tuleks tagasimakseid võtta seega arvesse universaalteenuse kuludena;
The depreciation charges should have been based on the realistic market values of the fixed assets as reported in the tax accounts and not on the lower book values in the annual accounts.
amortisatsioonikulude puhul oleks tulnud kasutada maksustamise eesmärgil koostatud ametlikus bilansis esitatud põhivara tegelikku väärtust, mitte aastaaruandes kajastatud madalamat bilansilist väärtust;
The costs for private employees' supplementary pension commitments should have fully been taken into account.
lepinguliste töötajate täiendava pensionikindlustuse kulusid oleks tulnud täiel määral arvesse võtta.
Comments on interested parties' comments
Märkused kolmandate isikute märkuste kohta
Thus, the pension subsidies have not granted a financial advantage to Deutsche Post.
Deutsche Postile ei antud pensionitoetuse kaudu mingit majanduslikku eelist.
While UPS emphasises that a normal operator has to bear its own pension costs, Germany argues that civil servants' pension costs are abnormal costs which cannot be compared to social contributions paid by the competitors of Deutsche Post for their private employees.
Kuigi UPS märgib, et tavaline ettevõtja peab oma pensionikulud ise kandma, väidab Saksamaa, et ametnike pensionikulude puhul on tegemist konkurentsikeskkonnas tavatute kuludega, mida ei saa võrrelda sotsiaalkindlustusmaksetega, mida Deutsche Posti konkurendid tasuvad oma töötajate eest.
The latter only pay the employer's share to the social contribution scheme without facing legacy costs relating to pension claims.
Konkurendid maksavad üksnes sotsiaalkindlustusmakse tööandja osa ja neil ei ole varasemaid pensionikohustusi.
Germany emphasises the necessity of an overcompensation calculation, as the comments submitted by UPS and FFIP are based on the assumption that the Commission conducted such a calculation to prove that Deutsche Post was overcompensated.
Saksamaa sõnul tuleb ülemäärase hüvitise suurus välja arvutada, kuna UPS ja FFPI lähtuvad oma märkustes eeldusest, et komisjon teeb asjaomase arvutuse, tõendamaks, et Deutsche Postile maksti ülemäärast hüvitist.
Referring to the 2006 NERA study, Germany highlights that the Commission itself considered in the context of Case COMP/37.821 that the returns on capital employed — which the 2006 NERA Study estimated for DPWN's mail division — were insufficient to prove the existence of excessive pricing for the purposes of Article 102 TFEU.
NERA 2006. aasta eksperdiaruannet arvesse võttes väidab Saksamaa, et komisjon lähtus riigiabi juhtumis COMP/37.821 ise sellest, et NERA eksperdiaruandes esitatud DPWNi kirjateenuse hinnanguline kapitalitootlus ei ole piisav tõendamaks ELi toimimise lepingu artikli 102 eesmärgil ülemäära suurte kirja edastamise tasude olemasolu.
On a more general level, Germany considers that the return on capital employed is not the appropriate measure for determining excessive profits.
Saksamaa leiab üldiselt, et kapitalitootlus ei sobi ülemäärase kasumi arvutamiseks.
It explains that with low capital intensity, a high return on capital employed could be linked to a low return on sales.
Väikese kapitalimahukuse korral võivad esineda koos kõrge kapitalitootlus ja väike müügitulu.
As most risks are related to revenue and costs, the return on sales is the appropriate measure to determine the excessiveness of profits, especially for companies with low capital intensity.
Kuna enamik riske tuleneb tuludest ja kuludest, sobib eelkõige väikese kapitalimahukusega ettevõtjate puhul võtta ülemäärase kasumi arvutamisel aluseks müügitulu.
To the extent that the NERA studies use in the alternative the return on sales as profit measure, it shows that Deutsche Post had a higher return on sales as Royal Mail but a significantly lower return on sales than TNT.
Kui kasutada ülemäärase kasumi arvutamiseks samamoodi kui NERA eksperdiaruandes teise võimalusena müügitulu, ilmneb, et Deutsche Posti müügitulu oli Royal Maili omast suurem, kuid TNT omast oluliselt väiksem.
The returns on sales for DPWN's mail division — which the NERA studies had estimated — therefore remain significantly below the benchmark for excessive profits.
NERA eksperdiaruandes esitatud DPWNi kirjateenuste hinnanguline müügitulu oli seega ülemäärase kasumi võrdlusmäärast palju väiksem.
Germany considers therefore that the 2006 NERA Study and its update are neither of relevance for the State aid investigation nor could they provide sufficient evidence for excessive profits.
Seepärast leiab Saksamaa, et ei NERA 2006. aasta eksperdiaruanne ega selle ajakohastatud versioon ole riigiabiga seonduva uurimise jaoks asjakohased ja neis ei ole piisavalt tõendatud ülemäärase kasumi olemasolu.
Regarding UPS' allegation that Deutsche Post's own accounting data would not be a good basis for analysing the revenues and burdens of the universal services, Germany retorts that the accounts would have been checked and approved by a certified accountant as well as by the Postal regulator.
Vastuseks UPSi väitele, et Deutsche Posti kuluarvestus ei ole hea alus universaalteenuste tulude ja kulude analüüsiks, märgib Saksamaa, et kuluarvestust kontrollisid nii audiitorid kui ka reguleeriv asutus ja nad kiitsid selle heaks.
It adds that they are in line with the requirements of the Postal Directive.
Pealegi on see kooskõlas direktiiviga 97/67/EÜ.
There have been no objections by the Commission so far.
Komisjon ei ole seni ühtegi vastuväidet esitanud.
Finally, Germany objects to the inclusion of the capital endowments granted to Deutsche Post by Germany in 1995 (e.g. assets in the form of real estate and infrastructure) into the calculation of overcompensation.
Saksamaa vaidlustab ka selle, et ülemäärase hüvitise arvutamisel võeti arvesse varasid, mille Saksamaa 1995. aastal Deutsche Postile üle andis (nt kinnisvara ja taristu).
Wage level
Palgatase
Germany agrees that market-average wages should be used as benchmark to calculate social contribution rates paid by competitors of Deutsche Post.
Saksamaa nõustub, et Deutsche Posti konkurentide tasutud sotsiaalkindlustusmaksete arvutamisel tuleks võrdlusalusena kasutada turutingimustele vastavat palka.
However, according to Germany, such a benchmarking is in contradiction to the 2011 Extension decision, as the Commission uses adjusted gross wages of civil servants instead of market-average wages in order to calculate the amount of social contributions paid by competitors of Deutsche Post.
Selline võrdlusalus on siiski vastuolus 2011. aasta menetluse pikendamise otsusega, kuna komisjon kasutas Deutsche Posti konkurentide tasutud sotsiaalkindlustusmaksete arvutamiseks ametnike korrigeeritud brutopalka, mitte turutingimustele vastavat palka.
Following the expert study by Prof. Weber, market-average wages only amount to approximately […] % of civil servants' gross wage.
Professor Weberi hinnangu kohaselt on turutingimustele vastav palk ligikaudu […] % ametnike brutopalgast.
As such, it is not reasonable to use adjusted civil servants' gross wage as a benchmark to calculate social contribution rates.
Seepärast ei ole asjakohane kasutada sotsiaalkindlustusmaksete arvutamisel võrdlusalusena ametnike korrigeeritud brutopalka.
According to Germany, BIEK's assumption that Deutsche Post uses agreed wages in the transport sector as a benchmark to calculate the differences in wage costs borne by Deutsche Post as compared to its competitors is ill-founded.
Saksamaa sõnul on BIEKi eeldus, mille kohaselt kasutas Deutsche Post transpordisektoris kokkulepitud palku võrdlusalusena palkade arvutamisel, mida ta pidi oma konkurentidega võrreldes maksma, põhjendamatu.
The expert study by Prof. Weber shows that Deutsche Post calculates market-average wages on basis of actual wages paid by its competitors.
Professor Weberi hinnangust selgub, et Deutsche Post arvutas turutingimustele vastavad palgad oma konkurentide poolt tegelikult makstud palkade alusel.
AID ASSESSMENT OF PENSION SUBSIDY
HINNANG PENSIONITOETUSE KOHTA
Assessment of existence of aid pursuant to Article 107(1) TFEU
ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 kohase abi olemasolu
Article 107(1) TFEU provides that ‘any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, insofar as it affects trade between Member States, be incompatible with the internal market’.
ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 kohaselt „on igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik missugusel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, siseturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust”.
In determining whether a measure constitutes State aid within the meaning of Article 107(1) TFEU, the Commission has to apply the following criteria: the measure must be imputed to the State and use State resources, it must confer an advantage on certain undertakings or certain sectors which distorts competition and it must affect trade between Member States.
Selleks et hinnata, kas meede on riigiabi ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses, peab komisjon kontrollima, kas on täidetud järgmised tingimused: meedet saab seostada riigiga ja see antakse riigi ressurssidest, teatavatele ettevõtjatele või majandusharudele antakse eelis, mis moonutab konkurentsi, ja meetme kaudu kahjustatakse liikmesriikidevahelist kaubandust.
As the pension subsidy is based on the Article 16 PostPersG 1994 and financed out of the public budget, it is imputable to the State and it is granted through State resources within the meaning of Article 107(1) TFEU.
Pensionitoetus põhineb 1994. aasta postitöötajate seaduse §-l 16 ja seda rahastatakse riigieelarvest, nii et seda saab seostada riigiga ja see antakse riigi ressurssidest ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
Moreover, as the pension subsidy has only been granted to the Pension fund to relieve Deutsche Post from the civil servants' pension costs and therefore ultimately benefits Deutsche Post, it is selective.
Kuna pensionitoetust anti üksnes pensionifondidele, et vabastada Deutsche Post ametnike pensionidega seotud kuludest, tõi see kokkuvõttes Deutsche Postile kasu ja on seega valikuline.
Financial advantage from 1995 pension reform
aasta pensionireformist tulenenud majanduslik eelis
On the basis of the Combus judgment, Germany claims that the pension subsidy would not provide any financial advantage because it relieved Deutsche Post from excess social costs.
Saksamaa leiab Combuse kohtuotsusele tuginedes, et pensionitoetusega ei antud majanduslikku eelist, sest sellega vabastati Deutsche Post konkurentsikeskkonnas tavatutest sotsiaalkuludest.
In order to ascertain whether the pension subsidy has provided a selective financial advantage, it needs to be determined whether it allowed Deutsche Post to avoid costs that would normally have had to be borne by the company and have thus prevented market forces from producing their normal effect [67].
Selleks et hinnata, kas pensionitoetusega anti valikuline majanduslik eelis, tuleb kindlaks teha, kas Deutsche Post vabastati kuludest, mida ettevõtja tavapäraselt oleks pidanud kandma, ning kas see takistab seega turujõudude tavalist toimimist [67].
The Commission cannot accept Germany's claim based on the Combus case-law: It must be borne in mind that the Combus ruling has not been confirmed by the Court of Justice.
Komisjon ei saa Combuse kohtuotsusel põhineva Saksamaa väitega nõustuda: ta märgib, et Euroopa Kohus ei ole Combuse kohtuotsust kinnitanud.
Several of the Court of Justice's rulings contradict the theory that compensation for a structural disadvantage exempts a measure from being qualified as aid.
Euroopa Kohus ei ole oma kohtuotsustes kinnitanud seda arvamust, et ebasoodsaid struktuurilisi tingimusi tasakaalustavad meetmed ei ole abi.
In that regard, the Court of Justice has constantly held that the existence of aid is to be assessed in relation to the effects and not in relation to the causes or objectives of state intervention [68].
Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt tuleb abi olemasolu hinnata meetme tagajärje, mitte selle põhjuste või eesmärkide järgi [68].
The Court has also held that the concept of aid includes advantages granted by public authorities which, in various forms, reduce the charges which are normally included in the budget of an undertaking [69].
Euroopa Kohtu praktika kohaselt hõlmab abi mõiste ametiasutuse mis tahes kujul antavaid eeliseid, mis vähendavad ettevõtja eelarvel tavaliselt lasuvaid maksekohustusi [69].
The Court of Justice has also clearly stated that the costs linked to remuneration of employees naturally place a burden on the budgets of undertakings, irrespective of whether or not those costs stem from legal obligations or collective agreements [70].
Euroopa Kohus on ka märkinud, et töötasudega seotud kulud on juba oma olemuselt ettevõtja eelarvelised kulud, olenemata sellest, kas need kulud tulenevad seadusega sätestatud kohustustest või kollektiivlepingutest [70].
In that context, the Court of Justice has considered that the fact that State measures aim to compensate for additional costs cannot constitute grounds for disqualifying them from the definition of aid [71].
Sellega seoses on Euroopa Kohus leidnud, et asjaolust, et riiklikud meetmed on ette nähtud lisakulude hüvitamiseks, ei piisa selleks, et välistada automaatselt abi olemasolu [71].
The Commission takes the view that the liabilities a company bears under employment legislation or collective agreements with trade unions, such as pension costs, are part of the normal costs of a business which a firm has to meet from its own resources [72].
Komisjoni hinnangul on kulud, mis kuuluvad äriühingu kohustuste hulka tööõigusaktide põhjal või ametiühingutega sõlmitud kollektiivlepingute alusel, sh nt pensionikulud, osa äriühingu omavahenditest makstavatest tavalistest kuludest [72].
Those costs are inherent to the economic activity of the undertaking [73].
Selliseid kulusid tuleb käsitada äriühingu majandustegevuse osana [73].
It does not matter in that regard whether the undertaking bears the pension costs by directly financing the pensions of its former staff (as is the case for the civil servants employed by Deutsche Post) or by paying a contribution to the private employees' pension insurance, which in turn uses the collected contributions to finance the pensions of all private employees.
Sellega seoses ei ole oluline, kas äriühing kannab oma pensionikulud endiste töötajate pensionide otsese rahastamise kaudu (nagu Deutsche Posti ametnike puhul) või tehes sissemakseid lepinguliste töötajate pensionikindlustusse, sel juhul kasutatakse kindlustusmakseid kõigi lepinguliste töötajate pensionide rahastamiseks.
The decisive element is that, in one way or another, undertakings bear the full costs for pensions.
Oluline on pigem see, et äriühing kannab ühel või teisel viisil kõik pensionikulud.
In addition, the Commission notes that since its establishment in 1950, Deutsche Bundespost had the legal form of a Sondervermoegen.
Peale selle märgib komisjon, et Deutsche Postil oli juba alates asutamisest 1950. aastal erifondi õiguslik staatus.
A Sondervermoegen, while not enjoying independent legal personality, has to establish its own budget and its own accounting system (§ 3 PostVwG 1953 and § 48 HGrG [74]).
Erifond ei ole eraldiseisev juriidiline isik, kuid tal on oma eelarve ja raamatupidamisarvestus (1953. aasta postihaldusseaduse § 3 ja eelarve alusseaduse [74] § 48).
According to the legal rules applicable to the budgets of public entities, the budget has to contain the costs for personnel, which include the costs for pensions of retired civil servants formerly employed by the public entity (§ 10 HGrG).
Ametiasutuste suhtes kohaldatavate haldusnormide kohaselt peavad nende eelarved sisaldama personalikulusid, sh ametiasutuste pensionile jäänud endiste ametnike pensionikulusid (eelarve alusseaduse § 10).
In consequence, since 1950, Deutsche Post has financed those costs from its revenues.
Sellest tulenevalt rahastas Deutsche Post kõnealuseid kulusid 1950. aastast alates oma tuludest.
§ 15 PostVwG 1953 explicitly prohibits any subsidy from the federal budget to Deutsche Bundespost.
aasta postihaldusseaduse § 15 kohaselt on sõnaselgelt keelatud anda riigieelarvest Deutsche Bundespostile toetusi.
That rule has been taken over in § 37(1) PostVerfG 1989.
See säte võeti üle 1989. aasta postikorralduse seaduse § 37 lõikesse 1.
The PostVerfG 1989 restates that obligation in its chapter on personnel.
aasta postikorralduse seaduse personali- ja sotsiaalküsimusi käsitlevas osas kinnitati kõnealust kohustust.
Deutsche Post was required, pursuant to Article 54(2) PostVerfG 1989, to finance out of its own resources all costs, including the pensions of its civil servants.
Deutsche Post oli 1989. aasta postikorralduse seaduse § 54 lõike 2 kohaselt kohustatud rahastama kõik kulud, sh oma ametnike pensionid, omavahenditest.
After the second postal reform in 1995, Deutsche Post continued to assume the responsibility to finance all pecuniary claims of civil servants under the terms of Article 2(3) PostPersRG 1994 but was partly relieved from the payment of the civil servants' pension costs.
Pärast teist 1995. aasta postireformi vastutas Deutsche Post 1994. aasta postitöötajate seaduse § 2 lõike 3 kohaselt jätkuvalt ametnike varaliste nõuete tasumise ja kulude kandmise kohustuse täitmise eest; Deutsche Post vabastati siiski osaliselt ametnike pensionidega seotud kulude kandmisest.
Article 16(2) PostPersRG 1994 furthermore sets out that the remainder of the pension costs was to be borne by the Federal Budget from 1995 onwards.
aasta postitöötajate seaduse § 16 lõikes 2 on ka sätestatud, et tasumata pensionikulud võtab 1995. aastast alates enda kanda riik.
Figure 1 shows the annual payments from the Federal Budget for each year since 1995, starting with EUR 151 million in 1995.
Joonisel 1 on toodud riigi iga-aastased maksed alates 1995. aastast, esimese, 1995. aastal tehtud makse suurus oli 151 miljonit eurot.