natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The same act introduced the new §8c(1) KStG, which imposes much tighter restrictions than §8(4) KStG on loss carry-forward in the case of changes in the shareholding of a corporate entity.
Ettevõtte tulumaksureformi 2008. aasta seadusega lisati ka KStG paragrahvi 8c uus lõige 1, mis KStG varasema paragrahvi 8 lõikega 4 võrreldes piirab märkimisväärselt enam kahjumi ülekandmise võimalust aktsiate omandamise korral.
Under the new rule:
Uue sättega nähakse ette järgmist:
unused losses are forfeited entirely if more than 50 % of the share capital, membership rights, ownership rights or voting rights is transferred to an acquirer;
kasutamata kahjumit ei saa enam tervikuna maha arvata, kui ostjale kantakse üle rohkem kui 50 % märgitud kapitalist, liikme õigustest, osalemisõigustest või hääleõigustest ettevõttes;
if, within a period of five years, more than 25 % but not more than 50 % of the share capital, membership rights, ownership rights or voting rights is transferred, unused losses are forfeited on a pro rata basis.
kui viie aasta jooksul kantakse üle rohkem kui 25 %, maksimaalselt aga 50 % märgitud kapitalist, liikme õigustest, osalemisõigustest või hääleõigustest ettevõttes, siis kaob kasutamata kahjum proportsionaalselt aktsiaosaluse vahetumise protsendiga.
Initially the new rule did not provide any exception for companies in the process of restructuring and at the same time subject to a significant change in ownership.
Esialgu ei nähtud uue sättega ette erandit ettevõtjatele, kus saneerimine ja olulised muudatused aktsionäride koosseisus toimusid samaaegselt.
According to the explanatory memorandum adopted by the German Parliament with the Business Taxation Reform Act 2008, the purpose of replacing §8(4) KStG by the new §8c(1) KStG was to simplify the rules (the explanatory memorandum states that the practical application of §8(4) KStG had raised many difficult legal questions) and to better target abuse [4].
Saksamaa parlamendis Bundestag’is koos ettevõtte tulumaksureformi 2008. aasta seadusega vastu võetud seaduse seletuskirja kohaselt asendati KStG paragrahvi 8 lõige 4 sama seaduse paragrahvi 8c lõikega 1, et sätet lihtsustada (seaduse seletuskirja kohaselt tekitas KStG paragrahvi 8 lõike rakendamine praktikas hulgaliselt keerulisi õiguslikke probleeme), ning et kuritarvitamist sihipärasemalt takistada [4].
The legislator was aware that the change meant that, in the case of a restructuring of an undertaking in difficulty which implied a change in ownership, carry-forward of losses would no longer be possible.
Seadusandja teadis, et muudatuse kohaselt ei oleks raskustes olevate ettevõtete saneerimise korral, mis on seotud osaluse omandamisega, enam võimalik kahjumi ülekandmine.
This was regarded as acceptable, however, since the tax authorities could waive tax debts in such a situation based on considerations of equity, even without explicit legislative provision [5].
Seda peeti siiski vastuvõetavaks, kuna maksuametid saaksid sellistes olukordades ka ilma sõnaselge seadusandliku regulatsioonita loobuda maksunõuetest õigluse põhimõttel [5].
In June 2009 an amendment to §8c KStG introduced §8c(1a) KStG, under which loss carry-forward is still possible where a company in difficulty is acquired for the purpose of restructuring.
aasta juunis lisati KStG paragrahvi 8c muudatusega sama seaduse paragrahvi 8c lõikena 1a säte, mille kohaselt kahjumi ülekandmine on jätkuvalt võimalik, kui raskustes olev ettevõte ostetakse saneerimise eesmärgil.
This amendment formed part of the Citizens’ Relief Act — Health Insurance Fund (Bürgerentlastungsgesetz Krankenversicherung) [6].
See muudatus oli ravikindlustust käsitleva maksuvähenduse seaduse (Bürgerentlastungsgesetz Krankenversicherung) osa [6].
The new provision is again referred to as Sanierungsklausel or new Sanierungsklausel in order to distinguish it from its predecessor §8(4) KStG.
Uut sätet nimetatakse samuti saneerimisklausliks või (et seda eristada KStG paragrahvi 8 lõikest 4) uueks saneerimisklausliks.
It creates an exception to the limitation of tax loss carry-forward introduced with effect from 1 January 2008 by §8c(1) KStG.
Seega luuakse alates 1. jaanuarist 2008 KStG paragrahvi 8c lõikega 1 erand kahjumi ülekandmise piirangule.
Under §8c(1a) KStG, a corporate entity can carry forward losses despite a change in its shareholding that is caught by §8c(1) KStG provided the following requirements are met:
KStG paragrahvi 8c lõike 1a järgi tohib ettevõte kahjumi üle kanda ka KStG paragrahvi 8c lõike 1 kohase aktsiakapitali omandamise korral järgmistel tingimustel:
the acquisition serves the purpose of restructuring the corporate entity [7];
aktsiakapitali omandamise eesmärk on ettevõte saneerida [7];
the company is, or is likely to be, insolvent or over-indebted at the time of the acquisition [8];
ettevõtja on ostmise ajal maksejõuetu või ta on võlgadega ülekoormatud või teda ähvardab ostmise ajal maksejõuetus või võlgadega ülekoormatus [8];
the company’s fundamental business structures are preserved, which requires:
ettevõtte olulised struktuurid säilitatakse, mille eelduseks on asjaolud, et
the corporate entity to honour an agreement between management and works council (Betriebsvereinbarung) on the preservation of jobs, or
ettevõte järgib sõlmitud ettevõtte lepingut töökohtade reguleerimisega või
preservation of 80 % of the jobs (in terms of the average annual wage bill) for the first five years following the acquisition, or
esimesel viiel aastal pärast aktsiakapitali omandamist säilitatakse 80 % töökohtadest (arvestades iga-aastast keskmist töötasu) või
injections of significant business assets or write-off of debts which still have an economic value within 12 months; business assets are significant if they represent at least 25 % of the assets of the previous financial year; any transfer back to the acquiring entity within the first three years are deducted;
kaheteistkümne kuu jooksul suurendatakse märkimisväärselt käibekapitali või võetakse veel väärtust omavaid rahalisi kohustusi; olulisel määral käibekapitali suurendamisega on tegemist juhul, kui uus käibekapital moodustab vähemalt 25 % möödunud majandusaasta märgitud kapitalist; kapitaliühingust antavad soodustused, mis tehakse kolme aasta jooksul pärast uue käibekapitali lisamist, vähendavad antud käibekapitali väärtust;
the company does not change sector of activity during the five years following the acquisition;
viie aasta jooksul pärast aktsiakapitali omandamist sektorit ei vahetata;
the company had not ceased operation at the time of the acquisition.
ettevõtja ei olnud aktsiakapitali omandamise ajal oma äritegevust lõpetanud.
§8c(1a) KStG entered into force on 10 July 2009 and applies retroactively from 1 January 2008.
KStG paragrahvi 8c lõige 1a jõustus 10. juulil 2009 ja seda kohaldatakse tagasiulatuvalt alates 1. jaanuarist 2008.
It should be noted that the losses carried forward can be offset only against the profits of the company that is being restructured.
Sellega seoses märgitagu, et kahjumit, mida on võimalik üle kanda, saab tasaarvestada ainult saneerimisele kuuluva ettevõtte kasumiga.
The acquiring company cannot offset the losses against its own profits.
Ostja ei saa seda kahjumit tasaarvestada oma kasumiga.
This holds true even if the acquiring company consolidates its tax liabilities at group level since §15, first sentence, number 1 KStG prohibits loss carry-forward if a controlled subsidiary company (Organgesellschaft) forms part of an integrated group (Organschaft) [10].
See kehtib isegi siis, kui ostja konsolideerib oma maksukohustused kontserni tasandile, sest KStG paragrahvi 15 esimese lause punkt 1 keelab kahjumi ülekandmise, kui ettevõtja on kontserni osa [10].
However, under German corporate tax law such losses are not forfeited; they are merely ‘frozen’ at the level of the entity and may be used only once the company is no longer consolidated.
Saksamaa ettevõtte tulumaksuõiguse järgi selline kahjum aga ei kao; tütarettevõtja tasandil see üksnes külmutatakse ja seda saab kasutada alles siis, kui ettevõtja ei kuulu enam konsolideerimisgruppi.
There is no time limit for the carry-forward of these ‘frozen’ losses.
Sellisel külmutatud kahjumil puudub tähtaeg kahjumi ülekandmiseks.
The acquiring company benefits indirectly from §8c(1a) KStG because, once the restructuring process has been successfully completed, the tax burden of the restructured entity is reduced.
Ostjale antakse KStG paragrahvi 8c lõike 1a alusel abi kaudselt, kuna saneerimisele kuuluva ettevõtja maksukoormus pärast saneerimise edukat lõpuleviimist väheneb.
Furthermore, the acquiring company may of course merge part or all of its activities into the acquired company and hence use the losses carried forward.
Lisaks sellele saab ostja muidugi oma äritegevuse täielikult või osaliselt ostetud ettevõtjasse üle tuua ja sel viisil ülekantud kahjumit kasutada.
Comparison between §8c(1a) KStG and §8(4) KStG
KStG paragrahvi 8c lõike 1a ja KStG paragrahvi 8 lõike 4 võrdlus
The new rule in §8c(1a) KStG differs from the preceding rule, the repealed §8(4) KStG, in one important aspect which is crucial for the assessment for State aid purposes.
Uus säte KStG paragrahvi 8c lõikes 1a erineb eelnevast KStG paragrahvi 8 kehtetuks tunnistatud lõikes 4 olnud sättest olulises ning abi hindamise jaoks määravas küsimuses.
Under §8c(1) KStG, a company forfeits its loss carry-forward where more than half of the shares are transferred, unless the Sanierungsklausel is applicable.
KStG paragrahvi 8c lõike 1 kohaselt ei saa ettevõtja kahjumit üle kanda, kui üle kantakse enam kui pool aktsiatest, välja arvatud juhul, kui saab rakendada saneerimisklauslit.
Thus, the general rule is the forfeiture of loss carry-forwards on significant changes in ownership.
Üldreegli kohaselt ei ole oluliselt muutunud aktsionäride koosseisu korral kahjumi ülekandmine võimalik.
The existing Sanierungsklausel therefore is the exception to the general rule.
Olemasolev saneerimisklausel on seetõttu erand üldisest reeglist.
Under the earlier §8(4) KStG, the general rule was continuation of loss carry-forwards in the case of significant changes in ownership, provided that the company was economically identical.
KStG varasema paragrahvi 8 lõike 4 kohaselt seisnes üldreegel selles, et ka oluliselt muutunud aktsionäride koosseisu korral oli kahjumit ikkagi võimalik üle kanda juhul, kui tegemist oli ettevõtja majandusliku identsusega.
This exception was intended to prevent abuse, for example in the form of trading in shell companies.
Erandi eesmärk oli takistada kuritarvitamist (nt riiulifirmade ostmise teel).
By letter dated 24 February 2010 the Commission informed Germany that it had decided to initiate the procedure laid down in Article 108(2) TFEU in respect of this measure.
24. veebruari 2010. aasta kirjas teatas komisjon Saksamaale oma otsusest algatada seoses nimetatud abiga ELi toimimise lepingu artikli 108 lõikega 2 ettenähtud menetlus.
In the opening decision, the Commission took the view that §8c(1a) KStG differentiates between financially sound loss-making companies and companies that are (potentially) insolvent or over-indebted, by benefiting only the latter.
Komisjon avaldas algatamisotsuses arvamust, et KStG paragrahvi 8c lõike 1a järgi tehakse vahet elujõuliste kahjumiga ettevõtjate ja (võib-olla) maksejõuetute või võlgadega ülekoormatud ettevõtjate vahel, kusjuures see tuleb kasuks ainult viimati nimetatutele.
§8c(1a) KStG thus seemed to depart from the system of reference, according to which both types of companies would not be eligible for loss carry-forward.
KStG paragrahvi 8c lõige 1a paistis seega olevat erandiks viitesüsteemist, mille kohaselt ei hõlmavat kahjumi ülekandmine mõlemat liiki ettevõtjaid.
The Commission therefore reached the preliminary conclusion that the measure is selective and constitutes State aid, since the preconditions of Article 107(1) TFEU appeared to be fulfilled.
Lähtudes sellest, et ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tingimused olid ilmselt täidetud, avaldas komisjon esialgse arvamuse, et meede on valikuline ja sisaldab riigiabi.
Finally, the Commission expressed its doubts about the compatibility of the measure with Article 107(3)(b) TFEU, as interpreted by the Temporary Framework [11], and with Article 107(3)(c), as interpreted by the Rescue and Restructuring Guidelines [12] and the Regional Aid Guidelines [13].
Lõpuks selgitas komisjon, et tal on kahtlusi meetme kokkusobivuses ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punktiga b, nagu seda on tõlgendatud ühenduse riigiabi meetmete ajutises raamistikus, [11] ja ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punktis c, nagu seda on tõlgendatud ühenduse päästmis- ja ümberkorraldamisabi suunistes [12] ja regionaalabi suunistes [13].
The decision to initiate the procedure was published in the Official Journal of the European Union [14].
Komisjoni otsus menetluse algatamise kohta avaldati Euroopa Liidu Teatajas [14].
The Commission invited Germany and interested parties to submit comments.
Komisjon kutsus Saksamaad ja kõiki huvitatud isikuid üles märkusi esitama.
After the opening of the formal investigation procedure, the German Federal Ministry for Finance instructed the tax authorities responsible for tax collection to cease applying §8c(1a) KStG until the Commission had adopted a final decision in the case and to inform the entities concerned that in the event of a negative final decision by the Commission, State aid would have to be recovered [15].
Pärast ametliku uurimismenetluse algatamist andis Saksamaa rahandusministeerium pädevatele maksuametitele korralduse mitte rakendada KStG paragrahvi 8c lõiget 1a seni, kuni komisjon on käesolevas asjas oma otsuse langetanud, ning teavitada asjaomaseid ettevõtjaid sellest, et komisjoni negatiivse otsuse [15] korral tuleb saadud toetused tagasi maksta.
COMMENTS BY GERMANY
SAKSAMAA MÄRKUSED
Germany takes the view that §8c(1a) KStG does not constitute State aid, for three reasons:
Saksamaa hinnangul ei kujuta KStG paragrahvi 8c lõige 1a endast riigiabi järgmisel kolmel põhjusel:
it complies with the private market creditor principle (see 4.1);
sättes arvestatakse eraõigusliku võlausaldaja kriteeriumiga (vt punkt 4.1);
it is not selective (see 4.2);
see ei ole valikuline (vt punkt 4.2);
it is justified by the nature and the overall structure of the German tax system (see 4.3).
säte on õigustatud Saksamaa maksusüsteemi laadi ja üldise korralduse alusel (vt punkt 4.3).
Germany further argues that the new Sanierungsklausel in §8c(1a) KStG corresponds in essence to the old Sanierungsklausel in §8(4) KStG, which had never been criticised by the Commission (see 4.4) and that a number of other Member States had similar tax rules in place (see 4.5).
Lisaks väidab Saksamaa, et uus saneerimisklausel KStG paragrahvi 8c lõikes 1a on olulisel määral vastavuses varasema saneerimisklausliga KStG paragrahvi 8 lõikes 4, mille suhtes polevat komisjon kunagi kahtlusi väljendanud (vt punkt 4.4), ja et mitmes liikmesriigis olevat samalaadne maksusüsteem (vt punkt 4.5).
Compliance with the private market creditor principle
Eraõigusliku võlausaldaja kriteeriumi järgimine
The relationship of the German State towards its taxpayers is argued to be comparable with the relationship between a private creditor and a debtor, which are linked by a long-term contract, such as a rent contract or an employment contract.
Saksa riigi side oma maksumaksjatega olevat võrreldav kestvusvõlasuhtega eraõigusliku võlausaldaja ja tema võlgniku vahel, mis põhineb näiteks üüri- või töölepingul.
In the view of the German authorities, a private creditor party to a long-term contract would forego part of their future claims, if that enabled another undertaking to take over the debtor, thus ensuring the continuation of the long-term contract.
Saksamaa arvates loobuks eraõiguslik võlausaldaja kestvusvõlasuhtes osast oma tulevatest nõuetest, kui seeläbi oleks võimalik võlgniku ülevõtmine muu ettevõtja poolt ja seega kestvusvõlasuhte jätkumine.
Germany takes the view that §8c(1a) KStG is a general measure, since it may be used by all undertakings, regardless of their region, sector and size.
Saksamaa hinnangul on KStG paragrahvi 8c lõige 1a üldine meede, kuna seda saavad kasutada kõik ettevõtjad sõltumata nende kuuluvusest teatud piirkonda, tootmisharusse ja olenemata ettevõtte suurusest.
Germany points out that any undertaking could potentially find itself in financial difficulties outside its control and be a candidate for application of the rule.
Saksamaa väidab, et potentsiaalselt võib iga ettevõtja endast olenemata põhjustel sattuda rahalistesse raskustesse ja kuuluda seega sätte kohaldamisalasse.
The German authorities note that the Commission itself had taken the view, in its 1998 Notice on business taxation, that, ‘provided that they apply without distinction to all firms and to the production of all goods’, tax measures of a purely technical nature, such as rules on loss carry-overs, were not selective, and that ‘the fact that some firms or some sectors benefit more than others from some of these tax measures does not necessarily mean that they are caught by the competition rules governing State aid’ [17].
Saksamaa rõhutab, et komisjon on äriühingute maksustamist käsitlevas 1998. aasta teatises avaldanud oma hinnangu, et üksnes maksutehnilise sisuga meetmed, nagu kahjumi ülekandmise eeskirjad, ei ole valikulised, „kui neid kohaldatakse eranditult kõigi äriühingute ja kõigi kaupade tootmise suhtes”, ning et „asjaolu, et mõned äriühingud või mõned sektorid saavad kõnealustest maksumeetmetest rohkem kasu kui teised, ei pruugi tähendada, et nad kuuluvad riigiabi käsitlevate konkurentsieeskirjade rakendusalasse” [17].
Germany takes the view that these considerations were of particular importance for tax incentives for research and development, but also for environmental protection, training and employment.
Saksamaa on seisukohal, et selline maksusoodustuse kavandamine on eriti oluline teadus- ja arendustegevusele, aga ka keskkonnakaitse, hariduse või tööhõive valdkonnas.
In the view of the German authorities, tax rules that favour undertakings making particular efforts in these areas are not selective, since they are open to all undertakings, even if de facto they are of greater benefit to undertakings active in certain sectors than others.
Saksamaa väitel ei ole valikulised need maksusüsteemid, mis tulevad kasuks ettevõtjatele, kes nendes valdkondades erilisi jõupingutusi teevad, sest kõigil ettevõtjatel olevat neile juurdepääs, isegi kui teatud valdkondades tegutsevad ettevõtjad sellest tegelikult teistega võrreldes suuremat kasu saavad.
In Germany’s view, the same reasoning should also apply to tax rules that favour undertakings in difficulty which are acquired in order to be restructured.
Saksamaa arvates peaks see kehtima ka maksueeskirjade suhtes, mis tulevad kasuks raskustes olevatele saneerimise eesmärgil ostetud ettevõtjatele.
Germany argues that the Court and the General Court had accepted that a measure benefiting exclusively undertakings in difficulty may, in principle, constitute a general measure, which is not selective.
Saksamaa väidab, et Euroopa Kohus ja Üldkohus aktsepteeriksid seda, et üksnes raskustes olevatele ettevõtjatele kasulik meede võiks põhimõtteliselt olla üldine meede, mis ei olevat valikuline.
In this context Germany cites in the first instance DMT, where the Court held with regard to a Belgian payment facility for undertakings in difficulties that [18]:
Sellega seoses viitab Saksamaa kõigepealt DMT kohtuasjale, milles Euroopa Kohus, pidades silmas üht Belgia rahastamisüksust seoses raskustes olevate ettevõtjatega, märkis järgmist [18]:
‘The French Government argues that payment facilities in relation to social security contributions do not constitute State aid if they are granted in identical circumstances to any undertaking experiencing financial difficulties.
„Prantsusmaa valitsus toob esile, et maksusoodustused sotsiaalkindlustusmaksetele ei kujuta endast riigiabi, kui need on antud samadel tingimustel kõigile ettevõtetele, kes on makseraskustes.
That would seem to be the case under the regime established by the Belgian legislation.
See näib kehtivat Belgia õiguses ettenähtud regulatsioonile.
The Commission, however, claims that the ONSS has a discretionary power in regard to the grant of payment facilities.
Komisjon seevastu rõhutab, et ONSSil olevat maksusoodustuste andmisel kaalutlusõigus.
It follows from the wording of Article 92(1) of the Treaty that general measures which do not favour only certain undertakings or the production of only certain goods do not fall within that provision.
Lepingu artikli 92 lõikest 1 tulenevalt ei hõlma see säte üldist liiki meetmed, millega antakse abi ainult teatud ettevõtjatele või teatud tootmisharudele.
By contrast, where the body granting financial assistance enjoys a degree of latitude which enables it to choose the beneficiaries or the conditions under which the financial assistance is provided, that assistance cannot be considered to be general in nature (see, to that effect, Case C-241/94 France v Commission [1996] ECR I-4551, paragraphs 23 and 24).
Kui seevastu asutusel, kes annab rahalisi eeliseid, on kaalutlusõigus, mis võimaldab tal määrata abisaajad või tingimused, millistel meedet rakendatakse, ei saa seda meedet vaadata kui üldist liiki meedet (vt vastavalt 26. septembri 1996. aasta otsus kohtuasjas C-241/94, Prantsusmaa vs. komisjon, EKL 1996, lk I-4551, punktid 23 ja 24).
It is for the national court in the main proceedings to determine whether the ONSS’s power to grant payment facilities is discretionary or not and, if it is not, to establish whether the payment facilities granted by the ONSS are general in nature or whether they favour certain undertakings.’
Kohaliku kohtu ülesanne on põhikohtuasjas hinnata, kas ONSSil on maksusoodustuste andmiseks kaalutlusõigus, ja kui ei ole, kas ONSSi antud maksusoodustused on üldist liiki või abistavad need ainult teatud ettevõtjaid.”
Germany also cites HAMSA, where the Spanish authorities had argued that a measure is not selective because it applies to all undertakings in difficulty.
Lisaks viitas Saksamaa HAMSA kohtuasjale, milles Hispaania ametiasutused väitsid, et meede ei olevat valikuline, kuna see kehtib kõigile raskustes olevatele ettevõtjatele.
On that point, the General Court held that [19]:
Üldkohus on selle kohta märkinud järgmist [19]:
‘In the present case, the argument relied on by the applicant and the Kingdom of Spain to the effect that the Spanish law of 26 July 1922 concerning suspension of payments institutes a general procedure, applicable to all companies in difficulty, cannot be accepted. Whilst it is true that the law does not have authority to apply selectively in favour of certain categories of undertakings or sectors of activity, it must be remembered that the debt remissions criticised by the Commission do not flow automatically from the application of the law, but from the discretionary decisions made by the public bodies in question. It is, moreover, settled case-law that where the body granting financial assistance enjoys a degree of latitude which enables it to choose the beneficiaries or the conditions under which the financial assistance is provided, that assistance cannot be considered to be general in nature (Case C-256/97 DM Transport [1999] ECR I-3913, paragraph 27).’
„Käesoleval juhul tuleb tagasi lükata hageja ja Hispaania Kuningriigi argument, et 26. juuli 1922. aasta Hispaania seadus maksete lõpetamise kohta loob üldise iseloomuga menetluse, mis kehtib kõikidele raskustes olevatele äriühingutele. On küll tõsi, et seda seadust ei pea rakendama valikuliselt teatud ettevõtjate rühmade või teatud tootmisharude kasuks, kuid komisjoni esile toodud võlakergendus ei tulene automaatselt selle seaduse rakendamisest, vaid asjaomaste asutuste diskretsiooniotsusest. Kui seevastu asutusel, kes annab rahalisi eeliseid, on kaalutlusõigus, mis võimaldab tal määrata abisaajad või tingimused, kuidas meedet rakendatakse, ei saa seda meedet kohtu otsuse kohaselt vaadata kui üldist liiki meedet (Euroopa Kohtu 29. juuni 1999. aasta otsus kohtuasjas C-256/97, DM Transport, EKL 1999, I-3913, punkt 27).”