natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The fact that 1700 out of 2700 winegrowing enterprises and merchants had already indicated that they would be willing to waive a share of their claims was no longer of relevance as § 305a of the German insolvency law states that an out of court settlement (außergerichtliche Einigung) to avoid insolvency proceedings fails when one single creditor decides to proceed to enforcement after the out of court settlement negotiations have started.
Asjaolu, et 1700 viinamarjakasvatajat ja veinimüüjat 2700st oli juba väljendanud valmisolekut osast oma nõuetest loobuda, ei olnud enam asjakohane, sest Saksa maksejõuetuseeskirja paragrahvis 305a on sätestatud, et maksejõuetusmenetluse vältimiseks ette nähtud kohtuväline kokkulepe (außergerichtliche Einigung) on nurjunud, kui kas või üks võlausaldaja otsustab pärast kohtuvälise kokkuleppe läbirääkimiste algust jätkata nõude täitmisele pööramist.
On 21 February 2001 WAK therefore agreed with GfW to cover the deficit of year 2000 by waiving EUR 5005441,60 of its claims, that no interest would be charged on the remaining debt for the time period of 1 January 2001 to 31 December 2001 and that the claims of the winegrowing enterprises and merchants would be settled in full.
Seetõttu leppis WAK 21. veebruaril 2001 GfWga kokku, et katab 2000. aasta puudujäägi, loobudes oma nõuetest 5005441,60 euro ulatuses, et ülejäänud võla eest ei nõuta ajavahemikus 1. jaanuar 2001 – 31. detsember 2001 intressi ning et viinamarjakasvatajate ja veinimüüjate nõuded rahuldatakse täies ulatuses.
The security of the non-subordinated claims was guaranteed.
Allutamata nõuete tagatis oli garanteeritud.
GfW’s deficit situation was remedied, insolvency proceedings were avoided and GfW could continue trading.
GfW puudujääk kõrvaldati, maksejõuetusmenetlust välditi ja GfW sai kauplemist jätkata.
Germany claims that the subordination and the waiver of claims are both in accordance with the private creditor test.
Saksamaa väidab, et nii nõuete allutamine kui ka neist loobumine on kooskõlas eraõigusliku võlausaldaja kriteeriumiga.
To support this claim, Germany refers to relevant case-law.
Selle väite kinnituseks viitab Saksamaa asjakohasele kohtupraktikale.
Waiving part of the claim can be required in order to increase the amount which is effectively recovered [11].
Osast nõuetest loobumist saab nõuda selleks, et suurendada tegelikult tagasimakstavat summat [11].
A private creditor would act so as to minimise his losses.
Eraõiguslik võlausaldaja käituks oma kahju vähendamiseks nii.
In case a claim was not sufficiently secured, agreement to postpone the repayment would increase the chances of repayment without losses as the debtor would have the chance to overcome the crisis and improve its situation [12].
Juhul kui nõue ei ole piisavalt tagatud, suurendaks tagasimaksetähtaja pikendamise kokkulepe võimalust summa ilma kahjuta tagasi maksta, sest võlgnikul oleks võimalus kriisist üle saada ja olukorda parandada [12].
In the HAMSA judgment of the CFI, the court rejects the Commissions previous practice of requiring equal share of waivers of claims for private and public creditors in relation to their share of the debt.
Euroopa Liidu Üldkohus lükkab oma otsuses HAMSA kohtuasjas kõrvale komisjoni varasema tava, mille kohaselt nõuti eraõiguslikelt ja avalik-õiguslikelt võlausaldajatelt nõuetest loobumist võrdses proportsioonis nende võlaosaga.
Instead the court established that the private creditor test can be applied also when the waivers relationship between the different creditors is asymmetric.
Kohus sedastas hoopis, et eraõigusliku võlausaldaja kriteeriumi saab kasutada ka siis, kui eri võlausaldajate nõuetest loobumise suhe on asümmeetriline.
The CFI emphasises that the creditor’s status as the holder of a secured, preferential or ordinary claim, i.e. the rank of the securities of the different creditors, is decisive.
Euroopa Liidu Üldkohus rõhutab, et määrav on see, kas võlausaldaja võlanõue on hüpoteegiga tagatud, eelisjärjekorras või n-ö tavaline, st määrav on eri võlausaldajate nõude rahuldamisjärk.
The CFI established that a public creditor acts like a private creditor when he decides to waive a share of his claims, after extensive and reasonable evaluation of how much he might be able to recover, of the risk of liquidation and of the chance of the firm being restored to viability [13].
Euroopa Liidu Üldkohus on leidnud oma otsuses HAMSA kohtuasjas, et avalik-õiguslik võlausaldaja käitub nagu eraõiguslik võlausaldaja, kui otsustab loobuda osast oma nõuetest pärast põhjaliku ja mõistliku hinnangu andmist sellele, kui palju tal oleks võimalik tagasi saada, milline on likvideerimisoht ja ettevõtte saneerimise võimalus [13].
Lastly, Germany refers to the Commission’s decision in the Huta Cynku case, where the Commission decided that no advantage and thus no State aid exists where restructuring would yield better proceeds than liquidation [14].
Lõpetuseks osutab Saksamaa komisjoni otsusele Huta Cynku juhtumis, et juhul kui ümberkorraldamisega kaasneb suurem tulu kui likvideerimisega, ei saa rääkida eelistest ega seega ka mitte riigiabist [14].
On these grounds Germany argues that taking into consideration WAK’s position as the main creditor and its weaker security position compared to the winegrowing enterprises and merchants, both the subordination as well as the waiver of claim was in accordance with the private creditor test and do not constitute State aid.
Sellest tulenevalt väidab Saksamaa, et arvestades WAKi seisundit põhivõlausaldajana ja tema nõuete madalamat rahuldamisjärku võrrelduna viinamarjakasvatajate ja veinimüüjatega omaga, oli nii nõuete allutamine kui ka neist loobumine kooskõlas eraõigusliku võlausaldaja kriteeriumiga ja tegemist ei ole riigiabiga.
In an insolvency procedure WAK would have lost at least the same and most probably a significantly larger amount of their remaining claim.
Maksejõuetusmenetluses oleks WAK kaotanud vähemalt sama palju ja suure tõenäosusega oluliselt suurema summa oma järelejäänud nõudest.
Only through avoiding the insolvency of GfW and settling the winegrowing enterprises and merchants remaining claims did WAK have full security rights to the remaining stock and could secure a higher repayment on its remaining claims than what would be realised in case of insolvency.
Üksnes tänu GfW maksejõuetuse vältimisele ning viinamarjakasvatajate ja veinimüüjate järelejäänud nõuete rahuldamisele oli WAKil täielik tagatisõigus allesjäänud varude suhtes ja võimalus saada oma järelejäänud nõuetest tagasi rohkem, kui ta oleks saanud maksejõuetuse korral.
From an ex-ante perspective, the behaviour of WAK was, according to Germany, correct, especially as they managed to secure a higher repayment by having converted their weak security position into a primary security right and avoided the impending insolvency of GfW.
Ettevaatavalt oli WAKi käitumine Saksamaa arvates õige, eriti seetõttu, et tal õnnestus saada tagasi suurem summa tänu sellele, et ta muutis oma madala nõuete rahuldamisjärgu esmaseks tagatisõiguseks ja vältis GfWd ähvardavat maksejõuetust.
According to Germany, any private bank would have acted in the same way in the same situation.
Saksamaa leiab, et iga eraõiguslik pank oleks käitunud samas olukorras samamoodi.
This is confirmed by a report from 3 February 2003, prepared by an independent auditor [15], commissioned by WAK and submitted by the German authorities.
See leidis kinnitust sõltumatu audiitori 3. veebruari 2003. aasta aruandes, [15] mille tellis WAK ja mille esitasid Saksamaa ametiasutused.
The report comes to the conclusion that it made economic sense for WAK to subordinate their claims, waive part of their claims to the abovementioned amount and to waive the future interest payments.
Aruandes jõuti järeldusele, et WAKil oli majanduslikult otstarbekas oma nõuded allutada, loobuda osast neist nimetatud summa ulatuses ja loobuda ka tulevastest intressimaksetest.
The reasons for this conclusion were submitted by Germany and are as follows:
Saksamaa esitas selle järelduse kohta järgmised põhjendused.
If WAK had not subordinated and waived its claims and interest payments GfW would have had to apply for insolvency and GfW would have been wound up.
Kui WAK ei oleks oma nõudeid allutanud ega neist ja intressimaksetest loobunud, oleks GfW pidanud taotlema maksejõuetuks tunnistamist ning tema tegevus oleks lõpetatud.
WAK’s claims would have had to be met from the sale of GfW’s stocks.
WAKi nõuded oleks pidanud saama rahuldada GfW varude müügist.
If the company had been wound up the value of GfW’s stocks would have fallen.
Kui ettevõtte tegevus oleks lõpetatud, oleks GfW varude väärtus vähenenud.
The actual proceeds from the sale of the stocks would have been only about 50 % to 70 % of the book value.
Tegelik varude müügist saadud tulu oleks olnud ainult umbes 50–70 % bilansilisest väärtusest.
Therefore, allowing for security rights, the proceeds would have amounted to between EUR 1,84 million and EUR 2,4 million.
Seetõttu oleks tagatisõiguse võimaldamisel tulu olnud 1,84–2,4 miljonit eurot.
Insolvency proceedings are costly.
Maksejõuetusmenetlus on kulukas.
The German Insolvency Law (‘InsO’) provides for a right to separation for products with retention of title; however, this is determined on the basis of the insolvency administrator’s option to choose between performance of the contract and separation of assets (paragraph 103 InsO).
Saksa maksejõuetusseaduses (InsO) on sätestatud omandiõiguse säilitamisega hõlmatud toodete lahutamise õigus, ent selle kindlaksmääramise aluseks on maksejõuetushalduri võimalus valida lepingu täitmise ja varade lahutamise vahel (InsO paragrahv 103).
Separation of assets is possible only if the insolvency administrator refuses to perform the contract, in which case the creditor can withdraw from the contract and demand the separation of the assets, and is entitled to compensation for non-performance of the contract.
Varade lahutamine on võimalik vaid siis, kui maksejõuetushaldur keeldub lepingut täitmast; sel juhul võib võlausaldaja lepingust taganeda ja nõuda varade lahutamist ning tal on õigus hüvitisele lepingu täitmata jätmise eest.
Down payments may be offset.
Väljaostumaksed võidakse korvata.
In return, GfW can claim recovery of the payments already made, which may be offset against the compensation for non-performance of the contract.
GfW omakorda võib nõuda juba tehtud makseid tagasi ja seda võidakse korvata lepingu täitmata jätmise eest makstava hüvitisega.
By contrast, after WAK subordinated part of its claims, it was legally possible for GfW to avoid insolvency proceedings and after waiving part of its claims and interest payments, WAK had outstanding claims of EUR 5,15 million which it could expect to recover as a result of the fact that GfW could continue trading.
Seevastu pärast seda, kui WAK allutas osa oma nõudeid, oli GfW-l õiguspäraselt võimalik maksejõuetusmenetlust vältida ning WAK, kellel oli pärast osast nõuetest ja intressimaksetest loobumist rahuldamata nõudeid 5,15 miljoni euro ulatuses, võis loota nende tagasisaamist seetõttu, et GfW sai kauplemist jätkata.
It is also pointed out that if insolvency proceedings had been opened the repayments on the loan of EUR 1440476,92 made by GfW to WAK in the period 1 November to 31 December 2000 could have been contested by GfW under the insolvency rules.
Samuti juhiti tähelepanu sellele, et maksejõuetusmenetluse algatamise korral oleks GfW võinud maksejõuetust käsitlevate eeskirjade kohaselt vaidlustada WAKile ajavahemikus 1. novembrist31. detsembrini 2000 tagasi makstud laenu 1440476,92 eurot.
This would have led to WAK being obliged to repay these funds.
Sellega oleks kaasnenud WAKi kohustus see raha tagasi maksta.
Germany emphasises that an ex-post evaluation shows that the subordination and waiver of claims option made more economic sense as the repayments received by avoiding the insolvency of GfW was EUR 4670517,65, making it superior to the maximum EUR 2,4 million which could have been secured under the insolvency proceedings.
Saksamaa rõhutab, et järelhindamise põhjal oli nõuete allutamise ja neist loobumise võimalus majanduslikult otstarbekam, sest GfW maksejõuetust vältides saadud tagasimaksed olid 4670517,65 eurot ehk rohkem kui maksimaalselt 2,4 miljonit eurot, mis oleks saadud tagasi maksejõuetusmenetluse korral.
Germany concludes that as the subordination and waiver of claims was in accordance with the private creditor test, there was no aid to the winegrowing enterprises and merchants at the time of subordination and waiver of claims by WAK.
Saksamaa järeldab, et kuna nõuete allutamine ja neist loobumine oli kooskõlas eraõigusliku võlausaldaja kriteeriumiga, ei olnud WAKi-poolse nõuete allutamise ja neist loobumise ajal tegemist viinamarjakasvatajatele ja veinimüüjatele antava abiga.
Common market organisation
Ühine turukorraldus
Until the entry into force of Council Regulation (EC) No 479/2008 of 29 April 2008 on the common organisation of the market in wine [16], winegrowing and wine processing were covered by Regulation (EC) No 1493/1999.
Enne kui jõustus nõukogu 29. aprilli 2008. aasta määrus (EÜ) nr 479/2008 (veinituru ühise korralduse kohta) [16], käsitleti viinamarjakasvatust ja viinamarjade töötlemist määruse (EÜ) nr 1493/1999 kohaselt.
Article 71 of Regulation (EC) No 1493/1999 states that Articles 87, 88 and 89 of the Treaty (now Articles 107, 108 and 109 of the TFEU) shall apply to the production of and trade in the products covered by it.
Määruse (EÜ) nr 1493/1999 artiklis 71 on sätestatud, et selles käsitletud toodete valmistamise ja nendega kauplemise suhtes kohaldatakse asutamislepingu artikleid 87, 88 ja 89 (praegu ELi toimimise lepingu artikleid 107, 108 ja 109).
Before 31 July 2000, winegrowing and wine processing were covered by Regulation (EEC) No 822/87.
Enne 31. juulit 2000 käsitleti viinamarjakasvatust ja viinamarjade töötlemist määruse (EMÜ) nr 822/87 kohaselt.
Article 76 of Regulation (EEC) No 822/87 states that Articles 92, 93 and 94 of the Treaty (now Articles 107, 108 and 109 of the TFEU) shall apply to the production of and trade in the products listed in Article 1 of the Regulation.
Määruse (EMÜ) nr 822/87 artiklis 76 on sätestatud, et määruse artiklis 1 loetletud toodete valmistamise ja nendega kauplemise suhtes kohaldatakse asutamislepingu artikleid 92, 93 ja 94 (praegu ELi toimimise lepingu artikleid 107, 108 ja 109).
Therefore, the measures at hand have to be examined in the light of State aid rules.
Seetõttu tuleb kõnealuseid meetmeid uurida riigiabi eeskirju arvesse võttes.
Existence of State aid within the meaning of Article 107(1) of the TFEU
Riigiabi olemasolu ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses
Pursuant to Article 107(1) of the TFEU, any aid granted by a Member State or through state resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods is prohibited, insofar as it affects trade between Member States.
ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 kohaselt on igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik missugusel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtteid või teatud kaupade tootmist, keelatud niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust.
WAK is a public-law corporation and is financed partly from funds of the federal state of Rhineland-Palatinate and partly from parafiscal charges.
WAK on avalik-õiguslik asutus, mida rahastatakse osaliselt Rheinland-Pfalzi liidumaa rahalistest vahenditest ja osaliselt maksulaadsetest lõivudest.
The measure is therefore financed from state resources.
Seetõttu rahastatakse meedet riigi vahenditest.
Aid to an undertaking appears to affect trade between Member States where that undertaking operates in a market open to intra-Union trade [17].
Ettevõttele antav abi näib kahjustavat nende liikmesriikide vahelist kaubandust, kus nimetatud ettevõte tegutseb liidusisesele kaubandusele avatud turul [17].
There is a substantial intra-Union trade in agricultural products.
Seal toimub ulatuslik liidusisene kauplemine põllumajandustoodetega.
Therefore, the present aid is liable to affect trade between Member States [18].
Seetõttu võib käesolev abi kahjustada liikmesriikidevahelist kaubandust [18].
The Court has ruled that in order to determine whether a state measure constitutes aid within the meaning of Article 107(1) of the TFEU, it is also necessary to establish whether the recipient undertaking receives an economic advantage which it would not have obtained under normal market conditions [19] and/or whether the measure enabled the undertaking to avoid having to bear costs which it would normally have had to meet out of its own financial resources [20].
Euroopa Kohus on sedastanud, et hindamiseks, kas riiklik meede kujutab endast abi ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses, tuleb samuti kindlaks teha, kas sellest kasu saav ettevõte saab majandusliku eelise, mida tal normaalsetes turutingimustes ei oleks tekkinud [19], ja/või kas meede võimaldas ettevõttel hoiduda kulutustest, mis oleks tavajuhul tulnud teha ettevõtte omavahenditest [20].
This would indeed be sufficient to indicate potential distortions of competition [21].
Sellest tõepoolest piisab võimalikule konkurentsimoonutusele osutamiseks [21].
Existence of aid to the Gesellschaft für Weinabsatz (GfW)
Ettevõttele Gesellschaft für Weinabsatz (GfW) antava abi olemasolu
The granting of loan by WAK
WAKi antud laen
No risk premium was charged.
Riskipreemiat ei nõutud.
The reference rate for Germany for this period lay between 5,23 % and 6,33 %.
Saksamaa puhul jäi viitemäär sel perioodil vahemikku 5,23–6,33 %.
Germany agrees with the Commission’s view that the granting of the loan was not done on market terms.
Saksamaa nõustub komisjoni seisukohaga, et laenu ei antud turutingimustel.
Had the loan been granted on market terms, a higher base rate would have been charged and a risk premium would have been added considering the limited security that the collateral for the loan offered.
Kui laen oleks antud turutingimustel, oleks nõutud kõrgemat baasmäära ja arvestades laenutagatisena pakutavat piiratud tagatist, oleks lisandunud riskipreemia.
It can be concluded that the loan granted to GfW contained a State aid element within the meaning of Article 107(1) of the TFEU as GfW received an economic advantage it would not have obtained under normal market conditions.
Siit võib järeldada, et GfWle antud laen sisaldas riigiabi elementi ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses, sest GfW sai majandusliku eelise, mida tal normaalsetes turutingimustes ei oleks tekkinud.
The aid element is calculated as the difference between the interest charged and the reference rate plus an appropriate risk premium.
Abielement arvutatakse kohaldatava intressimäära ja viitemäära vahena, millele lisandub asjakohane riskipreemia.
Possible passing on of aid to legal successors
Abi võimalik ülekandumine õigusjärglastele
In accordance with settled case-law [22] recovery is according to Germany therefore not possible.
Väljakujunenud kohtupraktika [22] kohaselt ei ole Saksamaa sõnutsi tagasinõudmine seega võimalik.
As the remaining assets of GfW were sold off, the person who purchased them could possibly have benefited from the aid granted to GfW.
Kuna GfW allesjäänud vara müüdi maha, oleks isik, kes need ostis, võinud GfW-le antud abist kasu saada.
However, as the person paid the original purchase price and the market had slumped over the passed years, it is clear that the price paid by the purchaser was at least the market prices.
Et isik maksis algse ostuhinna ja turuhinnad on viimastel aastatel järsult langenud, on siiski selge, et ostja makstud hind oli vähemalt turuhind.
Therefore, the Commission concludes that no aid was passed on to the purchaser of GfW’s remaining stock.
Seetõttu leiab komisjon, et abi ei läinud üle GfW allesjäänud varude ostjale.
At the same time, GfW ceased to exist and therefore there is no aid to be recovered.
Ühtlasi lõpetas GfW tegevuse ja seetõttu tagastatav abi puudub.
The subordination and waiver of claims by WAK
WAKi-poolne nõuete allutamine ja neist loobumine
The subordination of claims and the waiver of claims and interest payments were financed by WAK’s own resources and a corresponding loan taken out by WAK and are therefore to be considered to be financed through State resources.
Nõuete allutamist ning nõuetest ja intressimaksetest loobumist rahastati WAKi omavahenditest ja WAKi võetud asjaomasest laenust ning seda loetakse riiklikest vahenditest rahastatuks.
To establish whether the subordination of claims and the waiver of claims and interest payments constitute State aid in the meaning of Article 107(1) of the TFEU to GfW it is necessary to establish whether GfW receives an economic advantage which it would not have obtained under normal market conditions and/or whether the measure enabled GfW to avoid having to bear costs which it would normally have had to meet out of its own financial resources.
Et hinnata, kas nõuete allutamine ning nõuetest ja intressimaksetest loobumine kujutab endast GfWle antud riigiabi ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses, tuleb samuti kindlaks teha, kas GfW sai majandusliku eelise, mida tal normaalsetes turutingimustes ei oleks tekkinud, ja/või kas meede võimaldas GfWl hoiduda kulutustest, mis oleks tavajuhul tulnud teha tema omavahenditest.
This assessment has to be done using the private creditor test.
Kõnealune hindamine peab toimuma eraõigusliku võlausaldaja kriteeriumi abil.
According to settled case-law, waiving part of the claim can be required in order to increase the amount which is effectively recovered.
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt saab osast nõuetest loobumist nõuda selleks, et suurendada tegelikult tagasimakstavat summat.
A private creditor would act so as to minimise his losses [23].
Eraõiguslik võlausaldaja käituks oma kahju vähendamiseks nii [23].
In case a claim was not sufficiently secured, agreement to postpone the repayment would increase the chances of repayment without losses as the debtor would have the chance to overcome the crisis and improve its situation [24].
Juhul kui nõue ei ole piisavalt tagatud, suurendaks tagasimaksetähtaja pikendamise kokkulepe võimalust summa ilma kahjuta tagasi maksta, sest võlgnikul oleks võimalus kriisist üle saada ja olukorda parandada [24].
In the HAMSA [25] ruling of the CFI, the court rejects the Commissions previous practice of requiring equal share of waivers of claims for private and public creditors in relation to their share of the debt.
Euroopa Liidu Üldkohus lükkab oma otsuses HAMSA [25] kohtuasjas kõrvale komisjoni varasema tava, mille kohaselt nõuti eraõiguslikelt ja avalik-õiguslikelt võlausaldajatelt nõuetest loobumist võrdses proportsioonis nende võlaosaga.
Paragraph 168 and 169 of the judgment reads:
Kohtuotsuse punktid 168 ja 169 on järgmised:
When a firm faced with a substantial deterioration of its financial situation proposes an agreement or series of agreements for debt arrangement to its creditors with a view to remedying the situation and avoiding liquidation, each creditor must make a decision having regard to the amount offered to it under the proposed agreement, on the one hand, and the amount it expects to be able to recover following possible liquidation of the firm, on the other.
Kui olulistes majanduslikes raskustes olev äriühing teeb võlausaldajatele ettepaneku sõlmida leping või lepingute seeria oma võlgade haldamiseks eesmärgiga parandada oma olukorda ja vältida likvideerimist, peab iga võlausaldaja otsuse tegemisel kaaluma ühelt poolt summat, mida talle lepingu raames pakutakse, ja teiselt poolt summat, mille ta äriühingu likvideerimise korral hinnanguliselt saaks.