natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Finland hinted on several occasions that cooperation between Karkkila and Componenta was not ideal because of their diverging commercial interests.
Soome vihjas mitmel korral, et koostöö Karkkila ja Componenta vahel ei olnud kõige parem nende lahknevate ärihuvide tõttu.
Both partners agreed to terminate the joint venture in order to avoid deadlock on many decisions.
Mõlemad partnerid nõustusid lõpetama ühisettevõtte tegevuse, et vältida paljude otsuste puhul ummikseisu sattumist.
In particular, a large number of decisions had to be taken in the Haapala/Uusitalo area on re-splitting plots to facilitate development of the area.
Eelkõige tuli langetada suur hulk otsuseid Haapala ja Uusitalo piirkonnas, sest piirkonna arengu hõlbustamiseks tuli krunte veel väiksemaks jagada.
Since real estate activities were not Componenta’s core business, it was in its interests to cease this branch of activity, whereas it was in Karkkila’s interests to be able to steer land development completely independently.
Kuna investeerimine kinnisvarasse ei olnud Componenta põhitegevusala, oli tema huvides sellest tegevusvaldkonnast loobuda; samas Karkkila huvides oli juhtida maa-arendust täiesti sõltumatult.
Finland explained why a comparison with Vihti, Lohja and Hyvinkää was pertinent.
Soome selgitas, miks võrdlus Vihti, Lohja ja Hyvinkääga oli asjakohane.
Finland underlined, inter alia, that there was no passenger rail link to Vihti and Lohja, which would allow commuters to travel easily between these municipalities and Helsinki.
Muu hulgas rõhutas Soome, et Vihtil ja Lohjal puudus reisirongiühendus, mis võimaldaks Helsingis tööl käijatel nende omavalitsusüksuste ja Helsingi vahel lihtsalt reisida.
Finland contends that the Commission’s calculation of the amount of aid in the 2005 decision was distorted because the shareholder loan was taken into account twice.
Soome on seisukohal, et 2005. aasta otsuses esitatud komisjoni arvutused abi suuruse kohta olid moonutatud, sest aktsionärilaenu võeti arvesse kaks korda.
The loan was deducted from the value of the company for the calculation of the value of 50 % of the shares and taken into account as repayment to Componenta.
Laen lahutati ettevõtte väärtusest, et arvutada 50 % aktsiate väärtus, ning laenu võeti arvesse tagasimaksena Componentale.
Finland therefore argues that the price of the shares (EUR 713092,50) already includes the loan because that amount was calculated on the basis of KK’s net worth.
Seetõttu väidab Soome, et aktsiate hind (713092,50 eurot) sisaldab juba laenu, sest see summa arvutati KK netoväärtuse alusel.
The Court of Justice of the European Union has consistently held that the criterion of trade being affected is met if the recipient firm carries out an economic activity involving trade between Member States.
Euroopa Liidu Kohus on korduvalt sedastanud, et kaubanduse kahjustamise kriteerium on täidetud, kui abi saava ettevõtte majandustegevus hõlmab liikmesriikidevahelist kaubandust.
Other companies in the internal market also manufacture the same products as Componenta and they are intensively traded between Member States.
Siseturul on ka teisi ettevõtjaid, kes valmistavad Componentaga samu tooteid, millega kaubeldakse liikmesriikide vahel intensiivselt.
For the purposes of Article 107(1) TFEU, state resources include local authority resources [6].
Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 kohaldamisel hõlmavad riigi vahendid kohaliku omavalitsuse vahendeid [6].
Thus the transaction in question, which was financed with Karkkila’s resources, involves state resources within the meaning of Article 107(1).
Seega kasutati kõnealune Karkkila vahenditega rahastatud tehingu jaoks riigi vahendeid artikli 107 lõike 1 tähenduses.
Therefore, any advantage granted to Componenta in the context of the transaction which Componenta would not have received in normal market conditions would fall within the scope of Article 87(1) of the EC Treaty.
Seepärast kuuluks EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 1 kohaldamisalasse mis tahes eelis, mille Componenta sai tehingu käigus ja mida ta ei oleks saanud tavapäraste turutingimuste korral.
It follows that the main question in the case at hand is whether Componenta received a level of payment that it would not have obtained under normal market conditions.
Seega seisneb antud juhtumi puhul peamine küsimus selles, kas Componentale maksti selline summa, mida ta tavapäraste turutingimuste korral ei oleks saanud.
The Commission notes that the redemption clause in the sales contract concluded between Componenta and Karkkila can be seen as an indication that the purchase conditions offered by Karkkila were intended to encourage Componenta to keep its production site in Karkkila and close the blast furnace in Alvesta.
Komisjon märgib, et Componenta ja Karkkila vahelises müügilepingus sisalduvat hüvitisklauslit võib käsitada märgina, et Karkkila pakutud ostutingimused pidid julgustama Componentat jätma oma tootmise Karkkilasse ja sulgema kõrgahju Alvestas.
The judgment of the Court of First Instance [7] held that the deal was conditional but did not specify the consequences.
Esimese Astme Kohus sedastas oma otsuses, [7] et tehing oli tingimuslik, kuid ei täpsustanud tagajärgi.
In fact, even if the conditionality hints at the fact that the transaction might have been concluded on favourable terms for Componenta, there is no advantage for Componenta that clearly stems from these clauses.
Isegi kui tingimuslikkus viitab asjaolule, et tehing võidi sõlmida Componentale soodsatel tingimustel, ei saanud Componenta nendest sätetest mingit selget kasu.
Indeed, on the one hand, as will be seen below, the price paid to Componenta for the sale of its stake in KK did not exceed the market price and, on the other hand, the Commission did not find any evidence of other advantages that Componenta might have received from those clauses.
Tõepoolest, ühelt poolt – nagu ka allpool selgub – ei ületanud Componentale tema KK osaluse müügi eest makstud hind turuhinda ning teiselt poolt ei leidnud komisjon ühtegi tõendit, et Componenta oleks saanud nende sätete tõttu muid eeliseid.
The Commission therefore assessed whether a market economy investor already holding 50 % of the shares would have acquired full ownership under these conditions.
Seetõttu hindas komisjon, kas juba 50 % aktsiatest omanud turumajanduse tingimustes tegutsev investor oleks samadel tingimustel omandanud täieliku osaluse.
It is established case law that ‘although the conduct of a private investor, with which the intervention of a public investor pursuing economic policy aims must be compared, need not be the conduct of an ordinary investor laying out capital with a view to realising a profit in the relatively short term, it must at least be the conduct of a private holding company or a private group of undertakings pursuing a structural policy, whether general or sectoral, and guided by prospects of profitability in the longer term’ [8].
Kohtupraktikas on sedastatud, et „erainvestori käitumine, millega tuleb võrrelda majanduspoliitika eesmärke silmas pidava avalik-õigusliku investori sekkumist, ei pea tingimata olema tavalise investori käitumine, kes teeb kapitalipaigutusi nende vähem või rohkem lühiajalist tasuvust silmas pidades, kuid see peab olema vähemalt eraõigusliku valdusettevõtja või struktuuri-, globaalset või sektoripoliitikat järgiva ning investeeritud kapitali pikaajalise tasuvuse väljavaadetest juhinduva eraõigusliku kontserni käitumine” [8].
General considerations concerning the value of the shares
Aktsiate väärtust käsitlevad üldised kaalutlused
The Commission communication on State aid elements in sales of land and buildings by public authorities [9] (hereinafter ‘the Communication’) does not apply directly since the case at hand does not actually concern the sale of land but the purchase of shares in a real estate company.
Komisjoni teatist ametivõimude korraldatavas maa ja hoonete müügis sisalduvate riigiabi elementide kohta [9] (edaspidi „teatis”) ei kohaldata vahetult, sest kõnealune juhtum ei käsitle tegelikult maa müüki, vaid kinnisvaraettevõtte aktsiate ostu.
However, the principles of this communication can apply since the value of KK’s shares is essentially determined by the market value of the land in its portfolio.
Kuid nimetatud teatises sisalduvaid põhimõtteid saab siiski kohaldada, sest KK aktsiate väärtus on peamiselt arvutatud ettevõtte portfelli kuuluva maa turuväärtuse alusel.
Therefore the assessment of the value of the land owned by KK is crucial for establishing the presence of state aid.
Seepärast on KK omanduses oleva maa väärtuse hindamine äärmiselt oluline riigiabi olemasolu kindlaksmääramiseks.
In any case, the communication is based on the principle of a private investor operating in a market economy, i.e. the sale of land by the public authorities does not include elements of state aid if it is sold at a price which a private investor would have been able to obtain in normal market conditions.
Igal juhul tuginetakse teatises turumajanduse tingimustes tegutseva erainvestori põhimõttele, st maa müük riigiasutuste poolt ei sisalda riigiabi elemente, kui see maa müüakse hinnaga, mida erainvestor oleks saanud tavapäraste turutingimuste korral.
The Commission considers that the appropriate starting-point of the analysis is the price that a market economy investor owning 50 % of KK’s shares would have been prepared to pay for the acquisition of full ownership.
Komisjon leiab, et analüüsi aluseks peaks olema hind, mida täieliku osaluse omandamise eest oleks olnud valmis maksma turumajanduse tingimustes tegutsev erainvestor, kellele kuulub juba 50 % KK aktsiatest.
A market economy operator would base the calculation of the price it would be prepared to pay on the return it could expect from its investment.
Turumajanduse tingimustes tegutsev investor võtaks selle hinna arvutamisel, mida ta oleks valmis maksma, aluseks tulu, mida ta oma investeeringult oodata võiks.
In the case at hand, Componenta did not try to find another buyer.
Antud juhtumi puhul ei proovinud Componenta leida teist ostjat.
It was in its interest to sell its shares to the other shareholder.
Tema huvides oli müüa oma aktsiad teisele aktsionärile.
Indeed, according to the Shareholder Agreement [10] and KK’s Articles of Association [11], Karkkila had the right of first refusal on KK’s shares owned by Componenta and it had the right of redemption, if Componenta tried to sell them to a third party.
Aktsionäride lepingu [10] ja KK põhikirja [11] kohaselt oli Karkkilal Componentale kuuluvate KK aktsiate ostu eesõigus ning õigus aktsiad välja osta, kui Componenta oleks püüdnud müüa neid aktsiaid kolmandale isikule.
These rules were a disincentive for Componenta to seek other buyers.
Need eeskirjad ei stimuleerinud Componentat teisi ostjaid otsima.
Moreover, any other private buyer would have been deterred from buying 50 % of the shares in KK, unless by doing so it would have acquired full control over KK.
Peale selle, kõik ülejäänud eraostjad ei oleks olnud huvitatud 50 % KK aktsiate ostust, kui nad ei oleks seda tehes omandanud täielikku kontrolli KK üle.
Indeed, any new partner that did not have full control over KK would be bound by KK’s Articles of Association [12], according to which the purpose of KK was to slow down the increase in the price of land and housing in Karkkila to the benefit of the population.
Iga uus partner, kel puudus täielik kontroll KK üle, oleks olnud sunnitud järgima KK põhikirja, [12] mille kohaselt oli KK eesmärk aeglustada maa ja eluasemete hinna tõusu Karkkilas elanikkonna kasuks.
The Commission also takes the view that a market economy shareholder acquiring full ownership would take into consideration the financing of the overall investment (EUR 2,37 million for the shares and the loan).
Komisjon on ühtlasi seisukohal, et turumajanduse tingimustes tegutsev aktsionär, kes omandab täieliku osaluse, võtaks arvesse kogu investeeringu rahastamist (2,37 miljonit eurot aktsiate ja laenu eest).
Finland also explained that Karkkila had planned to increase rental income after the transaction in order to cover KK’s financing and operating costs (less than EUR 40000 per year before the transaction).
Lisaks selgitas Soome, et Karkkila oli kavandanud suurendada pärast tehingu toimumist renditulu, et katta KK rahastamis- ja tegevuskulud (alla 40000 euro aastas enne tehingu toimumist).
If the city became the sole shareholder it would be in a position to change KK’s Articles of Association, which limited its freedom as regards pricing policies.
Kui linnast oleks saanud ainuaktsionär, oleks tal olnud võimalik muuta KK põhikirja, mis piiras tema vabadust hindade kujundamisel.
Thus, from a legal viewpoint, there was nothing to prevent the city from raising rental income once it had full ownership of KK.
Seega õiguslikust vaatenurgast ei olnud midagi, mis oleks takistanud linnal suurendada renditulu pärast KKs täieliku osaluse omandamist.
The Commission notes that subsequent developments confirm that cost coverage through rental income was a realistic plan.
Komisjon märgib, et järgnevad arengud kinnitavad, et kulude katmine renditulu abil oli realistlik plaan.
Karkkila concluded 28 long-term rental agreements, which generated the following revenue:
Karkkila sõlmis 28 pikaajalist rendilepingut, millega teenitud tulu on näidatud allpool esitatud tabelis:
Rental income after the transaction
Renditulu pärast tehingu toimumist
In addition, in return for the free-interest loan, a private investor would have expected an increase in the value of its stake in the company.
Peale selle, intressivaba laenu eest ootaks erainvestor oma osaluse väärtuse suurenemist ettevõttes.
During the five years preceding the transaction, real estate prices in Karkkila had increased on average by 30 % and by some 10 % between 2005 and 2008.
Tehingule eelnenud viie aasta jooksul olid kinnisvarahinnad Karkkilas tõusnud keskmiselt 30 % ning ajavahemikul 2005–2008 umbes 10 %.
At the same time, the population of Karkkila was expected to grow by more than 100 people per year until 2025, which, on a conservative estimate, would mean that at least 70 new homes would have to be built in the city every year [13].
Samal ajal eeldati, et Karkkila elanikkond kasvab 2025. aastani enam kui 100 inimese võrra aastas, mis konservatiivsete prognooside kohaselt tähendaks, et igal aastal tuleks linnas ehitada vähemalt 70 uut eluaset [13].
For these reasons, a private investor could expect a significant increase in the value of its stake in KK.
Neil põhjustel võiks erainvestor eeldada talle ettevõttes KK kuuluva osaluse väärtuse kasvu.
Value of the land
Maa väärtus
As a first step, the Commission assessed whether the share purchase price paid by Karkkila entailed an advantage for Componenta because the seller would have obtained a lower price under normal market conditions.
Kõigepealt hindas komisjon, kas Karkkila makstud aktsia ostuhind tähendas eelist Componenta jaoks, sest müüja oleks saanud tavapäraste turutingimuste korral madalama hinna.
Finland indicated the value of KK’s assets as follows [14]:
Soome teatas, et KK varade väärtus oli järgmine [14]:
Value of KK’s assets as calculated by Finland
KK varade väärtus Soome arvutuste alusel
Current value of land
Maa hetkeväärtus
Cash and bank deposits
Sularaha ja hoiused
Current liabilities
Jooksvad kohustused
Total debts
Võlg kokku
KK’s net value
KK netoväärtus
50 % of KK’s net value
50 % KK netoväärtusest
It became apparent from the data submitted by Finland that the actual market prices vary significantly between different neighbourhoods and residential areas.
Soome esitatud andmetest selgus, et tegelikud turuhinnad varieeruvad erinevate naaberpiirkondade ja elamurajoonide vahel olulisel määral.
For that reason, the Commission focused its assessment more closely on the areas concerned.
Sellepärast keskendus komisjon oma hinnangus põhjalikumalt asjaomastele piirkondadele.
The Commission notes that Karkkila embarked on the acquisition of full ownership with a medium- to long-term perspective.
Komisjon märgib, et Karkkila pidas täieliku osaluse omandamisel silmas keskpikka ja pikka perspektiivi.
It is not unusual in the real estate business to expect significant medium- to long-term increases in value, circumstances permitting.
Kinnisvaraäris ei ole ebatavaline oodata olulist väärtuse kasvu keskpikas ja pikas perspektiivis, kui asjaolud seda võimaldavad.
Karkkila pursued a long-term investment strategy and sought to generate profits from increased future sales.
Karkkila järgis pikaajalist investeerimisstrateegiat ja lootis saada kasu tulevikus suurenevast müügist.
In the specific situation of Karkkila, Finland demonstrated that Karkkila had valid reasons to expect a major population increase in the medium- to long-term future that would lead to considerable additional housing needs.
Karkkilat käsitleva konkreetse olukorra kohta osutas Soome, et Karkkilal olid põhjendatud ootused, et keskpikas ja pikas perspektiivis kasvab elanikkond olulisel määral ning et see suurendab märkimisväärselt vajadust eluasemete järele.
The main reason was that the three municipalities to the north and west of Helsinki — Vihti, Lohja and Hyvinkää — had attracted large numbers of residents, many of them commuters.
Peamine põhjus seisnes selles, et kolm Helsingist põhja- ja lääne pool asuvat omavalitsusüksust – Vihti, Lohja ja Hyvinkää – olid ligi meelitanud suure hulga elanikke, kellest paljud käivad tööl Helsingis.
As a result, real estate prices grew rapidly and constantly and were not expected to slow down in the near future.
Selle tulemusel tõusid kinnisvarahinnad kiiresti ja pidevalt ning kasvu peatset aeglustumist ei olnud oodata.
In 2003, prices in these neighbouring municipalities were on average 2,5 times higher than in Karkkila.
aastal olid kinnisvarahinnad nendes naaberomavalitsusüksustes keskmiselt 2,5 korda kõrgemad kui Karkkilas.
Karkkila therefore expected that further price increases would cause people to move to Karkkila as the next logical alternative place to live, even if prices in Karkkila also rose significantly.
Seepärast eeldas Karkkila, et hindade jätkuva tõusu tõttu kolivad inimesed Karkkilasse kui järgmisse loogilisse elukohta isegi juhul, kui ka Karkkila hinnad tõuseksid märgatavalt.
It did not seem unrealistic to expect real estate prices in Karkkila to double.
Ei tundunud ebareaalne oodata Karkkila kinnisvarahindade kahekordistumist.
Although subsequent developments are not directly relevant for an ex-ante analysis of the transaction, the development of real estate prices in the three neighbouring municipalities in the years after the transaction confirmed that the forecast was realistic.
Kuigi järgnenud sündmused ei ole otseselt asjakohased tehingu eelneva analüüsi seisukohast, kinnitas kinnisvarahindade areng kolmes naaberomavalitsusüksustes tehingule järgnenud aastatel, et prognoos oli realistlik.
In some instances, real estate prices were over four times higher than in Karkkila.
Mõnel juhul olid kinnisvarahinnad üle nelja korra kõrgemad kui Karkkilas.
Another reason for expecting Karkkila’s population to rise was the scheduled renovation of the road to Karkkila — it had already been planned at the time of the transaction and was subsequently carried out.
Teine põhjus Karkkila elanikkonna kasvu eeldamiseks oli Karkkilasse viiva tee renoveerimise kava – see oli ette teada juba tehingu toimumise ajal ja teostati pärast tehingut.
The acquisition of full ownership was also driven by official forecasts of population increases.
Täieliku osaluse omandamisel lähtuti ka elanike arvu suurenemist käsitlevatest ametlikest prognoosidest.
An initial study had been published in 2000 by the Uusimaa Regional Council, which estimated that the population of Karkkila would grow by about 9600 inhabitants by 2025 (i.e. about 10 %), and that an additional 600 new homes would be needed.
Uusimaa Piirkonnanõukogu oli 2000. aastal avaldanud esialgse uuringu, milles prognoositi, et Karkkila elanikkond kasvab 2025. aastaks umbes 9600 elanikuni (st umbes 10 %) ja et täiendavalt on vaja 600 uut eluaset.
This forecast soon proved to be too conservative.
Peagi selgus, et see prognoos oli liiga konservatiivne.
At the time of the transaction, Karkkila expected a much higher population increase resulting in additional housing needs of at least 70 new homes per year.
Tehingu toimumise ajal eeldati juba palju suuremat Karkkila elanike arvu kasvu, mille tõttu oleks igal aastal olnud vaja vähemalt 70 uut eluaset.
This positive forecast was later confirmed by a further study carried out by the Uusimaa Regional Council on 18 August 2009, according to which the population of Karkkila was expected to grow by 100 inhabitants per year up until 2030, leading to additional housing needs of 70 new homes per year.
Seda soodsat prognoosi kinnitas hiljem Uusimaa Piirkonnanõukogu poolt läbi viidud lisauuring, mis avaldati 18. augustil 2009 ning mille kohaselt eeldati, et Karkkila elanikkond kasvab kuni 2030. aastani 100 elaniku võrra aastas, tuues igal aastal kaasa vajaduse 70 uue eluaseme järele.
In the event, even this second forecast was topped, since 137 new homes were built in 2006 and 95 new homes in 2007.
Antud juhul osutus ka see teine prognoos liiga tagasihoidlikuks, sest 2006. aastal ehitati 137 ja 2007. aastal 95 uut eluaset.
It should also be noted that KK was by far the biggest real estate owner in Karkkila.
Lisaks tuleks märkida, et KK oli selgelt suurim kinnisvaraomanik Karkkilas.
At the time of the transaction, the actual number of real estate plots included in the portfolio was unclear, as Karkkila intended to divide and reshape some of them (in particular in the Haapala/Uusitalo area).
Tehingu toimumise ajal ei olnud portfelli kuuluvate maatükkide tegelik arv teada, sest Karkkila kavatses mõned neist osadeks jagada ja ümber planeerida (eelkõige Haapala ja Uusitalo piirkonnas).
In addition, a higher number of homes per plot can be built on land for terraced housing and even more so on land for tower blocks.
Peale selle saab ridamajade jaoks ette nähtud maale ehitada krundi kohta rohkem kodusid ja korrusmajadele mõeldud maa puhul on eluasemete arv veelgi suurem.
The portfolio list submitted by Finland gives fewer than 140 sites for housing (the remainder were earmarked for parks).
Portfelli kuulunud kinnisvara nimekiri, mille Soome esitas, sisaldab elamute jaoks alla 140 krundi (ülejäänud maa oli ette nähtud parkide jaoks).
With estimated housing needs of 70 new homes per year at the time of the transaction, the projected needs for the next 10 years would be 700 new homes and for the next 20 years 1400 new homes.
Kui tehingu toimumise ajal prognoositi eluasemevajaduseks 70 uut eluaset aastas, siis järgneva kümne aasta prognoositud vajadus oleks 700 uut eluaset ja järgneva 20 aasta vajadus oleks 1400 uut eluaset.
Given that KK had no major competitor in Karkkila, the city of Karkkila could reasonably expect to be able to sell most — if not all — the property in its portfolio.
Arvestades, et KK-l ei olnud Karkkilas suuri konkurente, võis Karkkila linn põhjendatult eeldada, et ta suudab müüa enamiku – kui mitte kõik – tema portfelli kuuluvast varast.
Finland explained that Karkkila’s strategy was first to improve the value of the land it owned by reshaping and developing it, to wait for the knock-on effects of the general price increase in the area and to sell the land only at a later stage.
Soome selgitas, et Karkkila strateegia oli kõigepealt suurendada talle kuuluva maa väärtust, planeerides ja arendades seda, et oodata ära piirkonnas aset leidva üldise hinnatõusu mõju ning müüa maa hiljem.
In line with this strategy, KK had already refrained from early sales in previous years, which explains the low level of sales in the years preceding the transaction.
Kooskõlas selle strateegiaga oli KK juba hoidunud varasemast müügist eelmisel aastal, mis selgitab madalat müügitaset tehingule eelnenud aastatel.
The Commission notes that the land owned by KK was valued differently according to the different types of land, i.e. land for detached houses, for terraced houses, blocks of flats, parks and land for public use.
Komisjon märgib, et KK-le kuulunud maatükke hinnati erinevalt maatüki tüübist sõltuvalt (eramukrunt, ridaelamukrunt, korrusmajakrunt, pargid ja avalikuks kasutamiseks ette nähtud maa).