natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The effect of the test substance on cell proliferation kinetics can be measured simultaneously.
Samal ajal võib mõõta uuritava aine mõju raku paljunemise kineetikale.
CytoB should be used as a cytokinesis blocker when human lymphocytes are used because cell cycle times will be variable within cultures and among donors and because not all lymphocytes will respond to PHA.
Kui kasutatakse inimese lümfotsüüte, tuleks tsütokineesi blokeerimiseks kasutada tsütoB-d, kuna tsükli aeg sõltub kultuurist ja doonorist ning kuna fütohemaglutiniin ei toimi kõikidele lümfotsüütidele.
Other methods have been used when testing cell lines to determine if the cells being scored have divided; these are addressed below (see Paragraph 26).
Rakuliinide katsetamisel on kasutatud ka muid meetodeid, et teha kindlaks, kas loendatavad rakud on jagunenud; neid meetodeid on käsitletud punktis 26.
The appropriate concentration of cytoB should be determined by the laboratory for each cell type to achieve the optimal frequency of binucleated cells in the solvent/vehicle control cultures.
Labor peaks iga rakutüübi jaoks määrama tsütoB sobiva kontsentratsiooni, et saavutada lahusti/kandeaine kontrollkultuuris kahetuumsete rakkude optimaalne sagedus.
The appropriate concentration of cytoB is usually between 3 and 6 μg/ml.
TsütoB sobiv kontsentratsioon on tavaliselt vahemikus 3–6 μg/ml.
Measuring cell proliferation and cytotoxicity and choosing exposure concentrations
Rakkude paljunemise ja tsütotoksilisuse mõõtmine ning kokkupuutekontsentratsiooni valimine
When determining the highest test substance concentration to be tested, concentrations that have the capability of producing artefactual positive responses, such as those producing excessive cytotoxicity, precipitation in the culture medium, and marked changes in pH or osmolality (39) (40) (41), should be avoided.
Katsetes kasutatava uuritava aine suurima kontsentratsiooni kindlaksmääramisel tuleks vältida kontsentratsioone, mis võivad tekitada kunstlikult positiivseid tulemusi, näiteks kontsentratsioone, mis on liiga tsütotoksilised, põhjustavad sadenemist kasvukeskkonnas ja pH või osmolaalsuse olulist muutust (39, 40, 41).
Measurements of cell proliferation are made to ensure that the treated cells have undergone mitosis during the assay and that the treatments are conducted at appropriate levels of cytotoxicity (see Paragraph 29).
Rakkude paljunemise mõõtmisega tõendatakse, et töödeldud rakud on katse ajal läbinud mitoosi ja et töötlusi tehakse lubatava tsütotoksilisustaseme juures (vt punkt 29).
Cytotoxicity should be determined with and without metabolic activation in cells that require metabolic activation using the relative increase in cell counts (RICC) or relative population doubling (RPD) (see Appendix 2 for formulas) unless cytoB is used.
Metaboolset aktivatsiooni vajavate rakkude puhul tuleks tsütotoksilisus määrata metaboolse aktivatsiooniga ja ilma aktivatsioonita, kasutades rakkude arvukuse suhtelist suurenemist (relative increase in cell counts, RICC) või suhtelist rakupopulatsiooni kahekordistumist (relative population doubling, RPD) (vt võrrandid, 2. liide), kui ei kasutata tsütoB-d.
When cytoB is used, cytotoxicity can be determined using the replication index (RI) (see Appendix 2 for formula).
TsütoB kasutamise korral võib tsütotoksilisuse määrata replikatsiooniindeksi (replication index, RI) abil (vt võrrand, 2. liide).
Treatment of cultures with cytoB, and measurement of the relative frequencies of mononucleate, binucleate, and multi-nucleate cells in the culture, provides an accurate method of quantifying the effect on cell proliferation and the cytotoxic or cytostatic activity of a treatment (5), and ensures that only cells that divided during or after treatment are scored.
Rakukultuuride töötlemine tsütoB-ga ning ühe-, kahe- ja paljutuumsete rakkude suhtelise esinemissageduse määramine kultuuris on täpne meetod, millega saab mõõta rakkude töötlemise mõju rakkude paljunemisele, samuti töötlemise tsütotoksilist või tsütostaatilist mõju (5), ja tagada, et loendatakse ainult töötlemise ajal või pärast seda jagunenud rakke.
In studies with cytoB, cytostasis/cytotoxicity can be quantified from the cytokinesis-block proliferation index (CBPI) (5) (26) (56) or may be derived from the RI from at least 500 cells per culture (see Appendix 2 for formulas).
TsütoB-ga tehtavates katsetes saab tsütostaasi/tsütotoksilisust mõõta tsütokineesi blokiga paljunemise indeksi (cytokinesis-block proliferation index, CBPI) järgi (5, 26, 56) või tuletada selle näitaja kultuuri vähemalt 500 raku replikatsiooniindeksist (RI) (vt võrrand, 2. liide).
When cytoB is used to assess cell proliferation, a CBPI or RI should be determined from at least 500 cells per culture.
Kui rakkude paljunemise hindamiseks kasutatakse tsütoB-d, tuleks CBPI või RI määrata vähemalt 500 rakust kultuuri kohta.
These measurements among others can be used to estimate cytotoxicity by comparing values in the treated and control cultures.
Selliseid mõõtmisi võib töödeldud ja kontrollkultuuri võrdlemise abil muu hulgas kasutada tsütotoksilisuse hindamiseks.
Assessment of other markers of cytotoxicity (e.g. confluency, cell number, apoptosis, necrosis, metaphase counting) can provide useful information.
Muude tsütotoksilisuse näitajate (näiteks pinna katmine, rakkude arvu, apoptoosi, nekroosi ja metafaasi loendamine) hindamine võib anda kasulikku teavet.
In studies without cytoB, it is necessary to demonstrate that the cells scored in the culture have undergone division during or following treatment with the test substance, otherwise false negative responses may be produced.
Ilma tsütoB-ta tehtavates katsetes on vaja tõendada, et kultuuris loendatavad rakud on läbinud raku jagunemise uuritava ainega kokkupuute ajal või pärast seda, muidu võidakse saada valenegatiivne tulemus.
Methods that have been used for ensuring that divided cells are being scored include incorporation and subsequent detection of bromodeoxyuridine (BrdU) to identify cells that have replicated (57), the formation of clones when cells from permanent cell lines are treated and scored in situ on a microscope slide (Proliferation Index (PI)) (25) (26) (27) (28), or the measurement of Relative Population Doubling (RPD) or Relative Increase in Cell Count (RICC) or other proven methods (16) (56) (58) (59) (see Appendix 2 for formulas).
Üksnes jagunenud rakkude loendamise tagamiseks on kasutatud selliseid meetodeid nagu bromodesoksüuridiini (BrdU) viimine rakkudesse ja järgnev määramine, et kindlaks teha replitseerunud rakud (57), kloonide moodustamine, kui püsivate rakuliinide rakke töödeldakse ja loendatakse kohapeal mikroskoobipreparaadis (paljunemisindeks, PI) (25, 26, 27, 28), rakupopulatsiooni suhtelise kahekordistumise (RPD) või rakkude arvukuse suhtelise suurenemise (RICC) mõõtmine või muud usaldusväärsed meetodid (16, 56, 58, 59) (vt võrrandid, 2. liide).
Assessment of other markers for cytotoxicity or cytostasis (e.g. confluency, cell number, apoptosis, necrosis, metaphase counting) can provide useful information.
Muude tsütotoksilisuse või tsütostaasi näitajate (näiteks pinna katmine, rakkude arvu, apoptoosi, nekroosi ja metafaasi loendamine) hindamine võib anda kasulikku teavet.
At least three analysable test concentrations should be evaluated.
Tuleks hinnata vähemalt kolme analüüsitavat kontsentratsiooni.
In order to achieve this, it may be necessary to perform the experiment using a larger number of closely spaced concentrations and analyse micronucleus formation in those concentrations providing the appropriate range of cytotoxicities.
Selle saavutamiseks võib olla tarvis teha katseid suure arvu lähedaste kontsentratsioonidega ja määrata mikrotuuma moodustumine sellistel kontsentratsioonidel, mille tsütotoksilisus on lubatavas vahemikus.
An alternative strategy is to perform a preliminary cytotoxicity test to narrow the range for the definitive test.
Teine võimalus on teha eelnev tsütotoksilisuse katse, et piirata otsustava katse kontsentratsioonivahemikku.
The highest concentration should aim to produce 55 ± 5 % cytotoxicity.
Suurima kontsentratsiooni tsütotoksilisus peaks olema 55 ± 5 %.
Higher levels may induce chromosome damage as a secondary effect of cytotoxicity (60).
Suuremal kontsentratsioonil võivad kromosoomikahjustused tekkida tsütotoksilisuse kõrvalnähuna (60).
Where cytotoxicity occurs, the test concentrations selected should cover a range from that producing 55 ± 5 % cytotoxicity, to little or no cytotoxicity.
Tsütotoksilisuse esinemise korral peaksid katse tegemiseks valitud kontsentratsioonid katma vahemiku 55 ± 5 % tsütotoksilisuse tekitamisest kuni vähese või puuduva tsütotoksilisuseni.
If no cytotoxicity or precipitate is observed, the highest test concentration should correspond to 0,01 M, 5 mg/mL or 5 μl/mL, whichever is the lowest.
Kui tsütotoksilisust ega sadenemist ei esine, peaks suurim katses kasutatav kontsentratsioon olema 0,01 M, 5 mg/ml või 5 μl/ml, olenevalt sellest, mis on kõige väiksem.
The concentrations selected for analysis should, in general, be separated by a spacing of no more than 10.
Analüüsiks valitud kontsentratsioonid ei tohiks üldiselt olla suuremate vahedega kui 10 korda.
For test substances that exhibit a steep concentration-response curve, it may be necessary to more closely space the test substance concentrations so that cultures in the moderate and low toxicity ranges also will be scored.
Järsu kontsentratsiooni-mõju sõltuvusega uuritava aine puhul võib olla vajalik kasutada väiksemat uuritava aine kontsentratsioonide vahet, et loendada kultuure ka mõõduka või vähese toksilisuse vahemikus.
When solubility is a limiting factor, the maximum concentration, if not limited by cytotoxicity, should be the lowest concentration at which minimal precipitate is visible in cultures, provided there is no interference with scoring.
Kui piiravaks teguriks on lahustuvus, peaks suurim uuritav kontsentratsioon olema selline, mille juures kultuuris on näha väga nõrka sadet, kui see ei takista loendamist ja kui piiravaks ei muutu tsütotoksilisus.
Evaluation of precipitation should be done by methods such as light microscopy, noting precipitate that persists, or appears during culture (by the end of treatment).
Sadenemist tuleks hinnata selliste meetoditega nagu valgusmikroskoopia, märkides ära püsima jääva või rakkude kasvatamise ajal (töötlemise lõpuks) tekkiva sademe.
Concurrent positive and solvent/vehicle controls both with and without metabolic activation should be included in each experiment.
Igas uuringus kasutatakse paralleelseid positiivseid ja lahusti/kandeaine kontrollkatseid metaboolse aktivatsiooniga ja ilma selleta.
PC are needed to demonstrate the ability of the cells used, and the test protocol, to identify clastogens and aneugens, and to affirm the metabolic capability of the S9 preparation.
Positiivne kontroll on vajalik selle tõendamiseks, et kasutatavad rakud ja katse-eeskiri võimaldavad teha kindlaks klastogeene ja aneugeene ning kinnitada S9 valmistise metabolismivõimet.
The PC should employ known inducers of micronucleus formation at concentrations expected to give small, but reproducible increases over background, and demonstrate the sensitivity of the test system.
Positiivse kontrolli katses tuleks kasutada teadaolevaid mikrotuuma moodustumist põhjustavaid aineid sellisel kontsentratsioonil, mis põhjustab taustaga võrreldes väikese, kuid korratava mikrotuuma esinemissageduse suurenemise ja tõendab katsesüsteemi tundlikkust.
PC concentrations should be chosen so that the effects are clear but do not immediately reveal the identity of the coded slides to the reader.
Positiivse kontrolli kemikaali kontsentratsioon valitakse nii, et mõju oleks selge, kuid et loendaja kohe ei taipaks, millised kodeeritud mikroskoobipreparaatidest on positiivse kontrolli katsed.
A clastogen that requires metabolic activation (e.g. cyclophosphamide; benzo(a)pyrene) should be used to demonstrate both the metabolic competence and the ability of the test system to detect clastogens.
Tuleks kasutada metaboolset aktivatsiooni vajavat klastogeeni (näiteks tsüklofosfamiid, benso[a]püreen), kuna nii on võimalik tõendada katsesüsteemi metaboolset kompetentsust ja suutlikkust teha kindlaks klastogeene.
Other PC may be used if justified.
Kasutada võib ka muid positiivse kontrolli kemikaale, kui see on õigustatud.
Because some PC that need metabolic activation may be active without exogenous metabolic activation under certain treatment conditions or in certain cell lines, the need for metabolic activation, and the activity of the S9 preparation, should be tested in the selected cell line and at the selected concentrations.
Kuna mõni metaboolset aktivatsiooni vajav positiivse kontrolli kemikaal võib teatud töötlemistingimustes või teatava rakuliini puhul olla aktiivne ilma välise metaboolse aktivatsioonita, on valitud rakuliini ja kontsentratsiooni puhul vaja kontrollida metaboolse aktivatsiooni vajalikkust ja S9 valmistise aktiivsust.
At the present time, no aneugens are known that require metabolic activation for their genotoxic activity (16).
Praegu ei teata ühtegi aneugeeni, mille genotoksilisuse avaldumiseks oleks vaja metaboolset aktivatsiooni (16).
Currently accepted PC for aneugenic activity are, for example, colchicine and vinblastine.
Praegu on aneugeense aktiivsuse positiivse kontrolli kemikaalideks tunnistatud näiteks kolhitsiin ja vinblastiin.
Other chemicals may be used if they induce micronuclei solely, or primarily, through aneugenic activity.
Võib kasutada muid kemikaale, kui need tekitavad mikrotuumi kas üksnes või peamiselt aneugeense toime kaudu.
To avoid the need for two PC (for clastogenicity and aneugenicity) without metabolic activation, the aneugenicity control can serve as the PC without S9, and the clastogenicity control can be used to test the adequacy of the metabolic activation system used.
Kahe positiivse kontrolli (klastogeensuse ja aneugeensuse kontroll) vajaduse vältimiseks ilma metaboolse aktivatsioonita võib aneugeensuse kontrolli kasutada positiivse kontrollina ilma S9-ta ja klastogeensuse kontrolli võib kasutada selleks, et kontrollida kasutatud metaboolse aktivatsiooni süsteemi adekvaatsust.
PC for both clastogenicity and aneugenicity should be used in cells that do not require S9.
S9 juuresolekut mittevajavate rakkude puhul tuleb kasutada nii klastogeensuse kui ka aneugeensuse positiivset kontrolli.
Suggested PC are included in Appendix 3.
Soovitatavad positiivse kontrolli kemikaalid on 3. liites.
The use of chemical class-related PC may be considered, when suitable chemicals are available.
Võib kaaluda samasse keemiliste ainete klassi kuuluva positiivse kontrolli kemikaali kasutamist, kui sobiv aine on kättesaadav.
All PC used should be appropriate for the cell type and activation conditions.
Kõik kasutatud positiivse kontrolli kemikaalid peaksid sobima rakutüübile ja aktivatsioonitingimustele.
Solvent/vehicle controls should be included for every harvest time.
Lahusti/kandeaine kontrollkatsed tuleb teha kultuuri iga kogumisaja jaoks.
In addition, untreated NC (lacking solvent/vehicle) should also be used unless there are published or laboratory historical control data demonstrating that no genotoxic or other deleterious effects are induced by the chosen solvent at the concentrations used.
Lisaks tuleb kasutada ka töötlemata negatiivset kontrolli (ei sisalda lahustit/kandeainet), kui avaldatud andmete või labori varasemate kontrollikatsetega ei ole tõendatud, et valitud lahustil ei ole kasutatava kontsentratsiooni juures kahjulikku ega genotoksilist mõju.
Treatment Schedule
Töötlemiskava
In order to maximise the probability of detecting an aneugen or clastogen acting at a specific stage in the cell cycle, it is important that sufficient numbers of cells are treated with the test substance during all stages of their cell cycles.
Selleks et suurendada konkreetsel rakutsükli etapil toimiva aneugeeni või klastogeeni kindlakstegemise tõenäosust, on väga oluline, et uuritava ainega töödeldaks piisavalt palju rakke nende rakutsükli igal etapil.
The treatment schedule for cell lines and primary cell cultures may, therefore, differ somewhat from that for lymphocytes which require mitogenic stimulation to begin their cell cycle and these are considered in Paragraphs 41-43 (16).
Rakuliinide ja primaarsete rakkude kultuuride töötlemise kava võib seepärast mõnevõrra erineda kavast, mida kasutatakse lümfotsüütide puhul, mille rakutsükli alustamiseks on vaja mitogeenset stimulatsiooni, vt lähemalt punktid 41–43 (16).
Theoretical considerations, together with published data (18) indicate that most aneugens and clastogens will be detected by a short term treatment period of 3 to 6 hrs in the presence and absence of S9, followed by removal of the test substance and a growth period of 1,5-2,0 cell cycles (6).
Teoreetilistest kaalutlustest ja avaldatud andmetest (18) tuleneb, et enamiku aneugeene ja klastogeene võib kindlaks teha lühiajalise töötlemisega (3–6 tundi) S9 juuresolekul ja puudumisel, millele järgneb uuritava aine eemaldamine ja rakkude kasvatamine 1,5 kuni 2,0 rakutsükli jooksul (6).
Cells are sampled at a time equivalent to about 1,5-2,0 times the normal (i.e. untreated) cell cycle length either after the beginning or at the end of treatment (See Table 1).
Rakud kogutakse kas siis, kui töötlemise algusest on möödunud ajavahemik, mis vastab umbes 1,5–2,0 rakutsüklile normaalsete (see tähendab töötlemata) rakkude puhul, või töötlemise lõpus (vt tabel 1).
Sampling or recovery times may be extended if it is known or suspected that the test substance affects the cell cycling time (e.g. when testing nucleoside analogues).
Proovide võtmise või kogumise aega võib pikendada, kui on teada või võib oletada, et uuritav aine mõjutab rakutsükli pikkust (näiteks nukleosiidianaloogide puhul).
Because of the potential cytotoxicity of S9 preparations for cultured mammalian cells, an extended exposure treatment of 1,5-2,0 normal cell cycles is used only in the absence of S9.
Kuna S9 valmistis võib kultuuris kasvatatava imetajaraku jaoks olla toksiline, kasutatakse pikendatud kokkupuuteajaga (1,5–2,0 normaalse rakutsükli kestust) töötlemist üksnes S9 puudumisel.
In the extended treatment, options are offered to allow treatment of the cells with the test chemical in the absence or presence of cytoB.
Pikendatud töötlemisaja puhul võib valida, kas töödelda rakke uuritava kemikaaliga tsütoB puudumisel või juuresolekul.
These options address situations where there may be concern regarding possible interactions between the test substance and cytoB.
Need valikvariandid on ette nähtud olukorra jaoks, kus võib karta, et uuritav aine ja tsütoB mõjutavad teineteist.
The suggested cell treatment schedules are presented in Table 1.
Pakutavad rakkude töötlemise kavad on esitatud tabelis 1.
These general treatment schedules may be modified depending on the stability or reactivity of the test substance or the particular growth characteristics of the cells being used.
Esitatud üldisi töötlemiskavu võib muuta, et võtta arvesse uuritava aine stabiilsust või reaktsioonivõimet või kasutatavate rakkude konkreetseid kasvunäitajaid.
All treatments should commence and end while the cells are growing exponentially.
Töötlemine peab alati algama ja lõppema rakkude eksponentsiaalse kasvu ajal.
These schedules are presented in more details in paragraphs 41-47 following.
Töötlemiskavu on täpsemalt kirjeldatud punktides 41–47.
Cell treatment and harvest times for the MNvit assay
Rakkude töötlemise ja kogumise ajad MNvit-katse puhul
Lymphocytes, primary cells and cell lines treated with cytoB
Lümfotsüüdid, primaarsed rakud ja rakuliinid, mida töödeldakse tsütoB lisamisega
Treat for 3-6 hrs in the presence of S9;
Töödeldakse 3–6 tundi S9 juuresolekul;
remove the S9 and treatment medium;
eemaldatakse S9 ja töötlemiskeskkond;
add fresh medium and cytoB;
lisatakse uus kasvukeskkond ja tsütoB;
harvest 1,5-2,0 normal cell cycles later.
rakud kogutakse pärast 1,5–2,0 normaalse rakutsükliaja möödumist.
Short exposure
Lühiajaline kokkupuude
Treat for 3-6 hrs;
Töödeldakse 3–6 tundi;
remove the treatment medium;
eemaldatakse töötlemiskeskkond;
Extended exposure
Pikendatud kokkupuude
Option A: Treat for 1,5-2 normal cell cycles in the presence of cytoB;
Variant A: töödeldakse tsütoB juuresolekul 1,5–2,0 normaalse rakutsükliaja jooksul;
harvest at the end of the exposure period.
rakud kogutakse kokkupuuteaja lõpus.
Option B: Treat for 1,5-2,0 normal cell cycles;
Variant B: töödeldakse 1,5–2,0 normaalse rakutsükliaja jooksul;
remove the test substance;
eemaldatakse uuritav aine;
Cell lines treated without cytoB
Rakuliinid, mida töödeldakse tsütoB lisamiseta
(Identical to the treatment schedules outlined above with the exception that no cytoB is added)
(Kõik toimub eespool esitatud kavade kohaselt, ainult tsütoB-d ei lisata.)
Lymphocytes, primary cells, and cell lines with cytoB
Lümfotsüüdid, primaarsed rakud ja rakuliinid, mida töödeldakse tsütoB lisamisega
For lymphocytes, the most efficient approach is to start the exposure to the test substance at 44-48 hrs after PHA stimulation, when cycle synchronisation will have disappeared (5).
Kõige tõhusam lähenemisviis lümfotsüütide puhul on alustada uuritava ainega kokkupuudet pärast 44–48 tunni möödumist fütohemaglutiniiniga stimuleerimisest, kui tsükli sünkronisatsioon on kadunud (5).
In the initial assay, cells are treated for 3 to 6 hrs with the test substance in the absence and presence of S9.
Esialgses katses töödeldakse rakke 3–6 tundi uuritava ainega S9 puudumisel ja juuresolekul.
The treatment medium is removed and replaced with fresh medium containing cytoB, and the cells are harvested 1,5-2,0 normal cell cycles later.
Töötlemiskeskkond eemaldatakse ja asendatakse värske kasvukeskkonnaga, mis sisaldab tsütoB-d, ning rakud kogutakse pärast 1,5–2,0 normaalse rakutsükliaja möödumist.
If both initial tests of the short (3-6 hrs) treatment are negative or equivocal, a subsequent, extended exposure treatment without S9 is used.
Kui mõlemad esialgsed lühiajalise töötlemise (3–6 tundi) katsed annavad negatiivse või ebaselge tulemuse, kasutatakse järgnevat pikendatud töötlemis- või kokkupuuteaega ilma S9-ta.
Two treatment options are available and are equally acceptable.
Kasutada võib kahte töötlemise varianti, mis on võrdselt lubatavad.
However, it might be more appropriate to follow Option A for stimulated lymphocytes where exponential growth may be declining at 96 hrs following stimulation.
Stimuleeritud lümfotsüütide puhul on siiski vahest sobivam kasutada varianti A, kuna eksponentsiaalne kasv võib 96 tundi pärast stimuleerimist olla juba vähenemas.
Also, cultures of cells should not have reached confluence by the final sampling time in Option B.
Variandi B puhul ei tohiks rakukultuurid lõpliku kogumise ajaks jõuda pinna kinnikatmiseni.
Option A: The cells are treated with the test substance for 1,5-2,0 normal cell cycles, and harvested at the end of the treatment time.
variant A: rakke töödeldakse uuritava ainega 1,5–2,0 normaalse rakutsükliaja jooksul ja kogutakse töötlemisaja lõpus;
Option B: The cells are treated with the test substance for 1,5-2,0 normal cell cycles.
variant B: rakke töödeldakse uuritava ainega 1,5–2,0 normaalse rakutsükliaja jooksul.
The treatment medium is removed and replaced with fresh medium, and the cells are harvested after additional 1,5-2,0 normal cell cycles.
Töötlemiskeskkond eemaldatakse ja asendatakse värske kasvukeskkonnaga ning rakud kogutakse pärast 1,5–2,0 normaalse rakutsükliaja möödumist.
Primary cells and cell lines should be treated in a similar manner to lymphocytes except that it is not necessary to stimulate them with PHA for 44-48 hrs.
Primaarseid rakke ja rakuliine tuleks töödelda samuti kui lümfotsüüte, kuid esimesi ei ole vaja stimuleerida 44–48 tundi fütohemaglutiniiniga.
Cells other than lymphocytes should be exposed such that at the time of study termination, the cells are still in log-phase growth.
Muid rakke kui lümfotsüüte tuleks töödelda uuritava ainega nii, et katse lõpetamise ajal on rakud ikka veel logaritmilises kasvufaasis.
Cell lines without cytoB
Rakuliinid, mida töödeldakse ilma tsütoB lisamiseta
Cells should be treated for 3-6 hrs in the presence and absence of S9.
Rakke tuleks töödelda 3–6 tunni jooksul S9 juuresolekul ja puudumisel.