natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Italian method does not ensure that over time the actual amount of aid will decrease, or even remain stable.
Itaalia meetod ei taga, et abi tegelik summa väheneb aja jooksul või jääb vähemalt stabiilseks.
In particular, even in the event of an increase in average EU prices smaller than 4 %, the tariff advantage would still increase in absolute terms.
Isegi kui ELi keskmine hind tõusis vähem kui 4 %, oleks tariifist tulenev eelis ikkagi suurenenud absoluutarvudes.
The Alumina case, Decision 2006/323/CE of 7 December 2005.
Alumina juhtum, 7. detsembri 2005. aasta otsus 2006/323/EÜ.
That decision was upheld by the General Court in Cases T-53/08, 62/08, 63/08 and 64/08; an appeal is pending.
Seda otsust kinnitas Üldkohus kohtuasjades T-53/08, T-62/08, T-63/08 ja T-64/08; (menetluses olev kaebus).
Decision referenced in footnote 3, at paragraph 244.
Joonealuses märkuses 3 viidatud otsus, punkt 244.
For example, in its Third Report, in February 2007, the High Level Group states ‘Against this background, the use of incentives, including general purpose subsidies and state aids can be justified as a policy instrument. They may promote responsible social and environmental behaviour, regional cohesion, sustainable development and cultural diversity. However, they should only be used where there is a clear market failure, where subsidies prove to be the appropriate instrument for meeting a well defined common interest objective, and when they do not distort competition or harm the environment … Action is justified when such subsidies undermine other policy objectives such as fighting climate change, the Lisbon Strategy for Jobs and Growth, proper functioning of energy markets, or access to raw materials, without meeting their initial objective’ (http://ec.europa.eu/enterprise/policies/sustainable-business/policy-integration/high-level-group/reference-material/index_en.htm).
Näiteks väidab kõrgetasemeline töörühm oma kolmandas, 2007. aasta veebruari aruandes, et „[s]elle põhjal võib stiimulite, sealhulgas üldotstarbeliste toetuste ja riigiabi andmine olla õigustatud poliitikavahendina. Nende abil võidakse edendada vastutustundlikku sotsiaalset ja keskkonnakäitumist, piirkondlikku ühtekuuluvust, säästvat arengut ja kultuurilist mitmekesisust. Siiski tuleks neid kasutada üksnes selge turutõrke puhul, mil toetused on asjakohased vahendid hästi kindlaks määratud ühist huvi pakkuva eesmärgi saavutamiseks ning kui need ei moonuta konkurentsi ega kahjusta keskkonda. […] Meetmed on põhjendatud, kui sellised toetused ohustavad muid poliitilisi eesmärke, nagu kliimamuutusega võitlemine, majanduskasvu ja tööhõivet käsitlev Lissaboni strateegia, energiaturgude nõuetekohane toimimine või juurdepääs toorainele ilma esialgseid eesmärke saavutamata.” (http://ec.europa.eu/enterprise/policies/sustainable-business/policy-integration/high-level-group/reference-material/index_en.htm).
Judgments of the Court of Justice in Case C-24/95 Alcan Deutschland [1997] ECR I-1591, paragraphs 25, 30 and 31, and in Joined Cases C-183/02 P and C-187/02 Demesa and Territorio Histórico de Álava v Commission [2004] ECR I-10609, paragraph 45.
Euroopa Kohtu 20. märtsi 1997. aasta otsus C-24/95: Alcan Deutschland (EKL 1997, lk I–1591, punktid 25, 30 ja 31), ning 11. novembri 2004. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-183/02 P ja C-187/02: Demesa ja Territorio Histórico de Álava vs. komisjon (EKL 2004, lk I–10609, punkt 45).
Judgment of the Court of Justice in Case C-5/89 Germany v Commission [1990] ECR I-3437, paragraph 16.
Euroopa Kohtu 20. septembri 1990. aasta otsus C-5/89: Saksamaa vs. komisjon (EKL 1990, lk I–3437, punkt 16).
Whereas the original Alumix tariff was granted directly by State-owned power supplier ENEL, which was held to be acting as a rational market operator in selling electricity at the Alumix price, the 2004 tariff was subsidised by the State from the proceeds of a parafiscal levy.
Kui algset Alumixi tariifi võimaldas otseselt riigi omandisse kuuluv elektritarnija ENEL, kelle käitumist peeti elektrienergia müümisel Alumixi hinnaga mõistliku turuosalise käitumiseks, siis 2004. aasta tariifi rahastas riik maksutaolisest lõivust saadud tulust.
The Italian authorities replied by letters dated 9 February 2004 and 9 June 2004.
Itaalia ametiasutused vastasid 9. veebruari 2004. aasta ja 9. juuni 2004. aasta kirjaga.
By letter of 20 September 2004, Italy submitted further information.
Itaalia esitas lisateavet 20. septembri 2004. aasta kirjaga.
Article 1 of the 2004 Decree extended ‘the [tariff] treatment laid down in Article 2 of the Decree of the Ministry for Industry, Trade and Crafts of 19 December 1995 (“the Alcoa Decree”] to energy supplies for the production and processing of aluminium, lead, silver and zinc, but only in respect of plants already in existence at the date of entry into force of the present Decree and located on islands with insufficient or no interconnection to the national electricity and gas grids’.
aasta dekreedi artikliga 1 laiendati „tööstus-, kaubandus- ja käsitööndusministeeriumi 19. detsembri 1995. aasta dekreedi (edaspidi „Alcoa dekreet”) artiklis 2 sätestatud [soodus]kohtlemist energiatarnimisele alumiiniumi, plii, hõbeda ja tsingi tootmiseks ja töötlemiseks nende tehaste puhul, mis on juba käigus käesoleva dekreedi jõustumise ajal ning asuvad saartel, mille puhul ühendus riigi elektri- ja gaasivõrkudega on ebapiisav või puudub üldse”.
The data provided by Italy shows that Portovesme and Eurallumina received subsidies for electricity consumed between April and October 2004, and ILA received subsidies for electricity consumed between April and September 2004.
Itaalia esitatud andmetest nähtub, et Portovesme ja Eurallumina said toetust tarbitud elektrienergia eest 2004. aasta aprillist kuni sama aasta oktoobrini ning ILA 2004. aasta aprillist kuni sama aasta septembrini.
The total payments made by the Equalisation Fund to these three undertakings under the scheme are set out below (in euro).
Tasakaalustusfondist kava raames tehtud kogumaksed kõnealusele kolmele ettevõtjale on esitatud järgmises tabelis (eurodes).
The Commission observed that the new tariff seemed different from the Alumix tariff, as the Alumix tariff was granted directly by ENEL, the Italian monopolist electricity operator, while the new tariff involved the selective intervention of the State to compensate the difference between the market price agreed by the beneficiaries with their power suppliers and the preferential price fixed in 1996.
Komisjon märkis, et uus tariif näis erinevat Alumixi tariifist selle poolest, et Alumixi tariifi võimaldas otseselt ENEL, kellele kuulus Itaalia elektritarnimise monopol, samal ajal kui uus tariif hõlmas riigipoolset valikulist sekkumist, et hüvitada abisaajate ja elektritarnijate vahel kokkulepitud turuhinna ja 1996. aastal kehtestatud soodushinna vahe.
The Commission concluded that the 2004 Decree did not merely extend to new beneficiaries the scope of an existing measure that did not constitute State aid, but rather introduced a new scheme for the benefit of the three undertakings concerned, with a financial mechanism that was very different from the Alumix tariff.
Komisjon järeldas, et 2004. aasta dekreediga ei laiendatud lihtsalt kehtiva meetme, mis ei kujutanud endast riigiabi, reguleerimisala uutele abisaajatele, vaid pigem seati kolme asjaomase äriühingu toetuseks sisse uus kava, millel oli võrreldes Alumixi tariifiga väga erinev rahastamismehhanism.
In any event, Italy contended that the disputed measure should not be viewed as ordinary operating aid.
Igal juhul väitis Itaalia, et vaidlusalust meedet ei tohiks käsitada tavapärase tegevusabina.
No impact on trade within the Union
Puudus mõju liidusisesele kaubandusele
In 2004, for example, on the basis of the bilateral supply contracts in force at the time and in the absence of the compensatory payments, Portovesme would have paid EUR 63 per MWh [33] and Eurallumina EUR 65,95.
aastal näiteks oleks Portovesme pidanud tol ajal kehtinud kahepoolsete tarnelepingute alusel ja hüvitiste puudumisel maksma 63 eurot MWh kohta [33] ja Eurallumina 65,95 eurot.
These figures were provided by Italy and the beneficiaries themselves, and are therefore not in dispute.
Kõnealused andmed esitasid Itaalia ja abisaajad ning neid seetõttu ei vaidlustata.
The Region of Sardinia was eligible for such aid until the end of 2006.
Sardiinia maakond oli abikõlblik kuni 2006. aasta lõpuni.
The Commission has therefore examined whether, during that period, the 2004 and the 2005 tariffs could be authorised under the 1998 Regional Aid Guidelines.
Komisjon on seetõttu uurinud, kas sel ajal oleks võinud 2004. ja 2005. aasta tariife lubada 1998. aasta regionaalabi suuniste alusel.
According to point 2 of the Guidelines, ‘An individual ad hoc payment made to a single firm, or aid confined to one area of activity, may have a major impact on competition in the relevant market, and its effects on regional development are likely to be too limited … Consequently, the derogations in question [from the general prohibition of aid] will normally be granted only for multisectoral aid schemes open, in a given region, to all firms in the sectors concerned’.
Vastavalt suuniste punktile 2 võib „sihtotstarbeline üksikabi ühele ettevõtjale või abi, mis on suunatud ühele tegevusvaldkonnale, mõjutada oluliselt konkurentsi asjaomasel turul ning selle mõju piirkondlikule arengule on tõenäoliselt piiratud. […] Seetõttu antakse kõnealuseid erandeid (üldisest abi andmise keelust) tavaliselt üksnes selliste mitut valdkonda hõlmavate abikavade jaoks, mis on vastavas piirkonnas avatud kõigi asjaomaste sektorite ettevõtjatele.”
An electricity tariff which is granted selectively to a few individual undertakings in certain sectors is clearly not in line with the spirit of regional aid, which expected to be multisectoral.
Elektritariif, mida antakse valikuliselt mõnele üksikule ettevõtjale konkreetses sektoris, ei ole kindlasti kooskõlas regionaalabi eesmärkidega, mille puhul peab olema hõlmatud mitu valdkonda.
In 2007, the national average price (PUN) was EUR 70,99 per MWh, whereas the average Sardinian zonal price was EUR 75,00 per MWh, down from EUR 80,00 per MWh in 2006 [66].
aastal oli riigisisene keskmine hind 70,99 eurot MWh kohta, samas kui Sardiinia maakonna keskmine hind oli 75 eurot MWh kohta, mis oli langenud võrreldes 2006. aastal kehtinud 80 euroga MWh kohta [66].
In 2008 and 2009, average regional prices in Sardinia continued on an upward trend.
ja 2009. aastal hakkasid keskmised hinnad Sardiinias uuesti tõusma.
In the first half of 2009, prices in Sardinia remained constantly above the national average (with an average price of EUR 106,60 per MWh compared with a PUN of EUR 60,50 per MWh).
aasta esimesel poolel olid hinnad Sardiinias jätkuvalt riigisisesest keskmisest hinnast kõrgemad (võrreldes riigisisese keskmise hinnaga 60,50 eurot MWh kohta oli hind piirkonnas 106,60 eurot MWh kohta).
In fact, the limited information at the Commission’s disposal suggests the opposite, i.e. that bilateral contract prices increased sharply in Sardinia (see, for example, Eurallumina’s statement that in 2005/2006 it paid a price of EUR 80 per MWh on the free market, up from EUR 65 per MWh in 2004).
Komisjoni käsutuses oleva piiratud teabe põhjal võib järeldada vastupidist, st et kahepoolsete lepingutega kehtestatud hinnad tõusid Sardiinias järsult (vt nt Eurallumina väidet, et 2005/2006. aastal maksis ta 80 eurot MWh kohta vabal turul, 2004. aastal aga ainult 65 eurot MWh kohta).
In these circumstances, had the tariffs been implemented, the compensatory payments would have increased over time.
Sellises olukorras oleks tariifide rakendamise korral hüvitised aja jooksul kasvanud.
The Commission concludes that the tariffs at issue cannot be considered compatible as regional aid under the 1998 Regional Aid Guidelines.
Komisjon järeldab, et kõnealuseid tariife ei saa pidada kokkusobivaks regionaalabina vastavalt 1998. aasta regionaalabi suunistele.
Since Sardinia ceased to be assisted pursuant to Article 107(3)(a) after December 2006, it is not necessary to examine the compatibility of the aid in the light of the Regional Aid Guidelines for 2007–2013.
Kuna Sardiinia ei kuulunud pärast 2006. aasta detsembrit enam vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punktile a abistatavate piirkondade hulka, siis ei ole vaja uurida abi kokkusobivust regionaalabi suunistega aastateks 2007–2013.
In particular, no expectation that the tariffs would not constitute State aid could have arisen as a result of the 1996 Alumix decision.
Eelkõige ei saanud 1996. aasta Alumixi otsuse põhjal tekkida mingeid ootusi selles suhtes, et tariifid ei kujuta endast riigiabi.
As indicated in the 2004 opening decision (see recital 37) the tariff that served as a blueprint for the disputed 2004 tariffs was not the original Alumix arrangement, which the Commission found did not constitute aid in 1996, but an entirely new measure, which had been substantially modified (in particular as regards its financing mechanism) [78] and extended in time by the Italian authorities.
Nagu on osutatud 2004. aasta menetluse algatamise otsuses (vt põhjendus 37), ei olnud tariifi puhul, mida kasutati vaidlusaluste 2004. aasta tariifide alusena, tegemist esialgse Alumixi korraga, mille kohta komisjon leidis 1996. aastal, et see ei kujutanud endast riigiabi, vaid oli täielikult uus meede, mida Itaalia ametiasutused olid põhjalikult muutnud (eelkõige selle rahastamismehhanismiga seoses) [78] ja ajaliselt pikendanud.
Letter from the AEEG to the Ministry for Production Activities dated 17 December 2004.
Elektrienergia- ja gaasiameti 17. detsembri 2004. aasta kiri tootmistegevuste ministeeriumile.
According to the information available, however, the 2004 Decree has not been formally repealed by the Italian authorities.
Kättesaadava teabe põhjal ei ole Itaalia ametiasutused 2004. aasta dekreeti siiski ametlikult kehtetuks tunnistanud.
Italy had estimated that these infrastructures would be completed in 2007.
Itaalia hinnangu kohaselt pidid kõnealused infrastruktuurid valmima 2007. aastaks.
In the context of Cases C 13/2006 and C 36b/2006 Italy put back the expected date to 2010.
Seoses juhtumitega C 13/2006 ja C 36b/2006 lükkas Itaalia valmimise eeldatava kuupäeva edasi 2010. aastale.
At the time of the adoption of this decision, the GALSI pipeline has not been built (it is expected to be commissioned in 2014), and the SAPEI cable is only partly operational.
Otsuse vastuvõtmise ajal ei olnud GALSI gaasijuhet valmis ehitatud (see saab eeldatavasti töökorda 2014. aastal) ning SAPEI merekaabel töötas üksnes osaliselt.
Further, if this submission were to be accepted, there would be no State aid where a Member State granted a subsidy to bridge the gap between a price freely negotiated between two market operators and the theoretical price at which agreement might have been arrived at in conditions of full competition.
Kui selle väitega nõustutaks, ei oleks liikmesriikide toetused, mis on antud, et tasandada kahe ettevõtja vahel vabades tingimustes läbiräägitud hinna ja sellise teoreetilise hinna vahe, mille kokkuleppimiseni oleks võinud jõuda täielikult konkurentsile rajatud turu tingimustes, riigiabi.
This would defeat the fundamental purpose of State aid control.
See kahjustaks riigiabi kontrollimise põhieesmärki.
For example, if the preferential price was EUR 30 per MWh and the average electricity price in Europe was EUR 60 per MWh (compensatory payment: EUR 30), a 3 % increase in the average EU price (bringing it to EUR 61,8) would lead to an updated tariff of EUR 30,90.
Näiteks kui soodushind oli 30 eurot MWh kohta ja keskmine elektrihind Euroopas 60 eurot MWh kohta (hüvitis: 30 eurot), siis ELi keskmise hinna 3 % suurune tõus (tõstes hinna 61,8 euroni) oleks tariifi suurendanud 30,90 euroni.
The new compensatory payment per MWh would be EUR 61,80 – EUR 30,90 = EUR 30,90, which is a higher amount of aid.
Uus hüvitis MWh kohta oleks 61,80 eurot – 30,90 eurot = 30,90 eurot, mistõttu abi summa on suurem.
The scheme was to have ended on 30 June 2007.
Kava rakendamine pidi lõpetatama 30. juunil 2007.
In practice, the tariff system worked as follows.
Tariifisüsteem toimis praktikas järgmiselt.
The beneficiaries sent the Equalisation Fund detailed monthly data on the quantities of electricity they had consumed and the prices they had paid to their power suppliers.
Abisaajad saatsid tasakaalustusfondile igakuised põhjalikud andmed tarbitud elektrikoguste ning elektritarnijatele makstud hindade kohta.
EUR/MWh
eurot/MWh
However, its implementation was discontinued on instructions from the AEEG soon after the Commission opened the formal investigation in November 2004 [11].
Kava rakendamine peatati siiski elektrienergia- ja gaasiameti juhtnööride põhjal varsti pärast seda, kui komisjon oli 2004. aasta novembris algatanud ametliku uurimismenetluse [11].
on State aid C 88/97 implemented by France in favour of Crédit Mutuel
riigiabi C 88/97 kohta, mida Prantsuse Vabariik andis Crédit Mutuel’ile
Having given interested parties notice to submit their comments pursuant to those Articles [1], and having regard to those comments,
olles kutsunud huvitatud isikuid üles esitama märkusi vastavalt eespool nimetatud artiklile [1] ja võttes nende märkusi arvesse
On 25 January 1991 the Association française des banques (AFB), the Chambre syndicale des banques populaires and Crédit Agricole lodged a complaint alleging that France had granted State aid to Crédit Mutuel.
Association française des banques (edaspidi „AFB”), Chambre syndicale des banques populaires ja Crédit Agricole esitasid 25. jaanuaril 1991 kaebuse, väites, et Prantsusmaa on andnud Crédit Mutuel’ile riigiabi.
The Commission first requested information concerning the Livret bleu in a letter dated 27 May 1991.
Esimene komisjoni teabenõue „livret bleu” kohta esitati 27. mai 1991. aasta kirjas.
By letter dated 6 February 1998, the Commission informed the French authorities that it had decided to initiate the procedure laid down in Article 88(2) of the EC Treaty (now Article 108(2) TFEU) in respect of the potential aid measures contained in the Livret bleu savings vehicle [2].
Komisjon teatas 6. veebruari 1998. aasta kirjas Prantsuse ametiasutustele oma otsusest algatada EÜ asutamislepingu artikli 88 lõikega 2 (nüüd ELi toimimise lepingu artikli 108 lõige 2) ette nähtud menetlus võimalike abimeetmete kohta säästuhoiuste süsteemis „livret bleu” [2].
On 8 April 1998 the French authorities replied to the questions raised by the Commission in its opening Decision.
aprillil 1998 vastasid Prantsuse ametiasutused küsimustele, mis komisjon oli esitanud oma menetluse algatamise otsuses.
Crédit Mutuel sent a letter to the Commission on 18 June 1998 setting out arguments to reject the description of the measures covered by the opening Decision as State aid, together with a cost account files concerning the Livret bleu.
18. juunil 1998 saatis Crédit Mutuel komisjonile kirja, kus ta esitas argumendid, mille eesmärk oli lükata ümber menetluse algatamise otsuse aluseks olnud meetmete kvalifitseerimine riigiabiks, ning esitas „livret bleu” kohta analüütilise raamatupidamisarvestuse toimiku.
A number of interested parties also submitted their comments to the Commission (see Sections 3 and 4, recitals 48 to 59), which forwarded them to the French authorities on 3 September 1998.
Komisjonile esitasid oma märkused ka mitu huvitatud isikut (vt 3. ja 4. jagu, põhjendused 48–59) ning komisjon edastas need Prantsuse ametiasutustele 3. septembril 1998.
The complainants sent four additional written statements to the Commission by letters dated 29 October 1999, 16 May 2000, 16 October 2000 and 19 January 2001, which the Commission forwarded to the French authorities on 21 February 2000 and 3 November 2000.
Kaebuse esitajad saatsid komisjonile 29. oktoobri 1999. aasta, 16. mai 2000. aasta, 16. oktoobri 2000. aasta ja 19. jaanuari 2001. aasta kirjades neli täiendavat kirjalikku avaldust, mis komisjon edastas Prantsuse ametiasutustele 21. veebruaril 2000 ja 3. novembril 2000.
On 5 February 2001, the Commission forwarded to France the documents received from the AFB.
5. veebruaril 2001 edastas komisjon Prantsuse ametiasutustele AFB-lt saadud dokumendid.
From November 1998 to December 1999, at the Commission’s request, a consultant [3] (hereinafter: ‘the Commission’s consultant’) carried out an audit of the cost accounts of the Livret bleu.
aasta novembrist kuni 1999. aasta detsembrini tegi konsultant [3] (edaspidi „komisjoni konsultant”) komisjoni palvel „livret bleu” analüütilise raamatupidamise auditi.
By letter dated 14 September 1999, the Commission asked the French authorities to explain the general interest tasks entrusted to Crédit Mutuel.
Komisjoni talitused palusid 14. septembri 1999. aasta kirjas Prantsuse ametiasutustel täpsustada Crédit Mutuel’ile antud üldhuvi pakkuvaid ülesandeid.
On 21 February 2000, 3 November 2000 and 5 February 2001, the Commission sent to the French authorities for comment various documents [4] submitted to the file by the complainants concerning the potential ‘pull effect’ of the Livret bleu (see subsection 7.2.3, recitals 110-118).
Komisjoni talitused edastasid 21. veebruaril 2000, 3. novembril 2000 ja 5. veebruaril 2001 Prantsuse ametiasutustele märkuste esitamiseks mitmesuguseid dokumente, [4] mis kaebuse esitajad olid toimikusse lisanud ja mis käsitlesid „livret bleu” võimalikku „juurdemeelitavat mõju” (vt punkt 7.2.3, põhjendused 110 kuni 118).
The French authorities presented their comments on 1 February 2001.
Prantsuse ametiasutused esitasid oma märkused 1. veebruaril 2001.
On 11 April 2000, the European Banking Federation (EBF) lodged a complaint with the Commission against the aid granted by the French State to Crédit Mutuel in the form of exclusive rights to distribute the Livret bleu.
Euroopa Pangandusföderatsioon (EBF) esitas 11. aprillil 2000 komisjonile kaebuse, mis käsitles abi, mida Prantsuse riik andis Crédit Mutuel’ile „livret bleu” levitamise ainuõiguste kujul.
In May 2000 the Confédération nationale du Crédit Mutuel commissioned the Arthur Andersen accountancy firm to review the methodology used in the Crédit Mutuel cost accounts and to draw up the operating statement for the Livret bleu.
aasta maikuus tegi Confédération nationale du Crédit Mutuel Arthur Anderseni audiitorühingule ülesandeks vaadata üle Crédit Mutuel’i analüütilises raamatupidamisarvestuses kasutatud metoodika ja koostada „livret bleu” kohta kasumiaruanne.
This task was completed in September 2000 with the submission of a detailed report on the Livret bleu operating statement, which assessed the result of the Livret bleu cost accounts at a pre-tax loss of FRF 498 million.
See ülesanne täideti 2000. aasta septembris, kui esitati säästutoodet „livret bleu” käsitleva kasumiaruande kohta üksikasjalik aruanne, milles hinnati, et „livret bleu” analüütilise raamatupidamisarvestuse tulem oli maksueelne kahjum suuruses 498 miljonit Prantsuse franki.
This conclusion was based on the taking into account of ‘adjustments’.
See järeldus põhines „korrektiivide” arvessevõtmisel.
A meeting on this report was organised on 2 February 2001 for the Commission and Crédit Mutuel.
Kõnealuse aruandega seoses korraldati 2. veebruaril 2001 koosolek komisjoni ja Crédit Mutuel’i vahel.
Following observations by the Commission, Crédit Mutuel asked Arthur Andersen to forward a memo dated 8 February 2001 justifying the method used, namely ‘correction of the excess weighting granted to the IARD insurance activity (Crédit Mutuel’s general insurance business [5]) ’, which had been criticised by the Commission.
Komisjoni esitatud märkuste järel palus Crédit Mutuel edastada Arthur Andersenil 8. veebruari 2001. aasta teatise, milles õigustati kasutatud meetodit, st nn „IARDiga [Crédit Mutuel’i kahjukindlustusalane tegevus [5]] seotud tegevuse ülekaalu korrigeerimise” meetodit, mida komisjoni talitused olid eriti kritiseerinud.