natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Under Article 10 of the Gaming Duties Act, holders of a licence to provide games in land-based casinos are subject to a basic charge of 45 per cent of their gross gaming revenues (‘GGR’ — stakes minus winnings), less the value of the tokens in the tronc, and an additional charge of 30 per cent for GGR (less the value of the tokens in the tronc) which exceeds DKK 4 million (calculated on a monthly basis) [8].
Hasartmängumaksuseaduse artikli 10 kohaselt maksustatakse traditsioonilistes kasiinodes mänge pakkuvaid litsentsiomanikke põhimaksuga, mis moodustab 45 % nende hasartmängu brutotuludest (panused miinus võidud), millest on maha arvatud jootraha, ning lisamaksuga, mis moodustab 30 % nende hasartmängu brutotuludest (jootraha maha arvatud), mis on suurem kui 4 miljonit Taani krooni (arvutatakse kuu kohta) [8].
Under Article 11 of the Gaming Duties Act, holders of a licence to provide games in an online casino are subject to a charge of 20 per cent of their GGR.
Hasartmängumaksuseaduse artikli 11 kohaselt maksustatakse internetikasiinos mänge pakkuvaid litsentsiomanikke maksuga, mis moodustab 20 % nende hasartmängu brutotuludest.
Holders of a licence to provide gaming machines offering cash winnings (slot machines) in amusement arcades and restaurants are subject to a charge of 41 per cent of their GGR.
Mängusaalides ja pubides, baarides jne sularahavõite pakkuvatel mänguautomaatidel hasartmänge pakkuvaid litsentsiomanikke maksustatakse maksuga, mis moodustab 41 % nende hasartmängu brutotuludest.
An additional 30 per cent is paid on gaming machines in public houses, bars, etc. for GGR exceeding DKK 30000, and on gaming machines in amusement arcades for GGR exceeding DKK 250000 [9].
Täiendav 30 % makstakse pubides, baarides jne asuvate mänguautomaatide pealt, kui hasartmängu brutotulud on üle 30000 Taani krooni, ning mängusaalides asuvate mänguautomaatide pealt, kui hasartmängu brutotulud on üle 250000 Taani krooni [9].
With regard to the licence fees, the Gaming Act provides that anyone applying for a licence to offer betting or online casino games is liable to a fee of DKK 250000 (DKK 350000 if they apply for both betting and online casino games) and a yearly licence fee ranging from DKK 50000 up to DKK 1500000 depending on the gaming revenues.
Litsentsitasuga seoses nähakse hasartmänguseaduses ette, et igaüks, kes taotleb litsentsi kihlvedude korraldamiseks või interneti kasiinomängude pakkumiseks, peab tasuma lõivu 250000 Taani krooni (350000 Taani krooni, kui taotletakse litsentsi nii kihlvedude korraldamiseks kui ka interneti kasiinomängude pakkumiseks) ning iga-aastast litsentsitasu, mis võib hasartmängutulu suurusest sõltuvalt ulatuda 50000 Taani kroonist kuni 1500000 Taani kroonini.
The Gaming Act requires online gambling providers either to be established in Denmark, or if they are residents of another EU or EEA Member State, to nominate an approved representative (Article 27).
Hasartmänguseaduses nõutakse, et internetihasartmängude pakkujad peavad kas olema registreeritud Taanis või määrama oma heakskiidetud esindaja, kui nad on registreeritud teises ELi või EMP liikmesriigis (artikkel 27).
The Commission opened the formal investigation procedure laid down in Article 108(2) of the TFEU in respect of the measure at issue on the grounds that it might entail State aid within the meaning of Article 107(1) TFEU.
Komisjon algatas ELi toimimise lepingu artikli 108 lõikes 2 sätestatud ametliku uurimismenetluse seoses kõnealuse meetmega põhjusel, et see meede võib hõlmata riigiabi ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
In particular, the Commission considered that the measure could be regarded as selective in the light of case law.
Eelkõige leidis komisjon, et meedet võib kohtupraktikat arvestades pidada valikuliseks.
Given the nature of the games offered online and in land-based establishments, the social experience provided by gaming of both types, and the socioeconomic profiles of the consumers, the Commission had doubts as to whether the differences between online and land-based gambling were substantial enough to consider them not to be comparable in law and in fact for the purposes of their tax treatment under the Gaming Duties Act.
Võttes arvesse internetis ja traditsioonilistes kasiinodes pakutavate mängude laadi, mõlemat liiki hasartmängutegevusega kaasnevat sotsiaalset kogemust ning tarbijate sotsiaal-majanduslikke profiile, kahtles komisjon, kas internetis ja traditsioonilistes kasiinodes pakutavate hasartmängude vahelised erinevused on piisavalt olulised, et neid mänge võiks pidada õiguslikult ja faktiliselt mittevõrreldavateks nende maksustamisel hasartmängumaksuseaduse kohaselt.
Furthermore, at that stage of the procedure, the Commission took the view that should the measure be considered prima facie to be selective, the Danish authorities had failed to establish that the measure could be justified by the logic of the tax system.
Peale selle oli komisjon menetluse selles etapis seisukohal, et kui meedet peetakse esmapilgul valikuliseks, ei ole Taani ametiasutustel õnnestunud tõendada, et meede oleks põhjendatud maksusüsteemi loogika alusel.
In this regard, the Danish authorities argued that the tax rate for online gambling reflected the necessary balance between meeting the aims of the Danish gambling legislation in order to protect players on the one hand, and being able to face the competition from online operators established in other countries with lower tax rates on the other.
Sellega seoses väitsid Taani ametiasutused, et interneti hasartmängude maksumäär peegeldas vajalikku tasakaalu Taani hasartmängualastes õigusaktides sätestatud eesmärkide vahel, et ühelt poolt kaitsta mängijaid ning teiselt poolt suuta konkureerida teistes, madalama maksumääraga riikides asutatud interneti hasartmänguettevõtjatega.
In addition, regarding the reference made by the Danish authorities to the overall objectives pursued by the Gaming Act (see paragraph 8), the Commission took the view that these objectives appeared to be of a general nature and external to the tax system.
Peale selle, seoses Taani ametiasutuste viitega hasartmänguseaduse üldistele eesmärkidele (vt põhjendus 8) oli komisjon seisukohal, et need eesmärgid tundusid olevat üldist laadi ega olnud seotud maksusüsteemiga.
Since it is established case-law that only intrinsic objectives of the tax system are pertinent, the Commission considered that the Danish authorities had not sufficiently substantiated their claim that the selectivity of the tax measure at issue was required by the logic of the tax system.
Kuna kohtupraktikas on sedastatud, et ainult maksusüsteemile omased eesmärgid on asjakohased, leidis komisjon, et Taani ametiasutused ei olnud piisavalt põhjendanud oma väidet, et kõnealuse maksumeetme valikulisus oli vajalik maksusüsteemi loogikast lähtuvalt.
Moreover, the Commission took the view that the notified Act involved a tax advantage conferred through the use of State resources since foregoing tax revenue gave online gambling operators an advantage in the form of a substantially lower rate of duty.
Lisaks oli komisjon seisukohal, et teatatud seadus hõlmas riigi ressursside kasutamise kaudu antud maksusoodustust, sest eespool nimetatud maksutulu andis interneti hasartmänguettevõtjatele eelise märkimisväärselt madalama maksumäära näol.
In addition, to the extent that the measure provides a selective economic advantage to online operators operating in Denmark, it could affect trade in the internal market and distort competition.
Peale selle võib meede mõjutada kaubandust siseturul ja moonutada konkurentsi sel määral, mil meede annab valikulise majandusliku eelise Taanis tegutsevatele interneti hasartmänguettevõtjatele.
Finally, the Commission expressed its doubts as to whether the notified measure could fall within the scope of any of the derogations laid down in Article 107(2) and 107(3) TFEU.
Lõpetuseks kahtles komisjon, kas teatatud meede võiks kuuluda mõne ELi toimimise lepingu artikli 107 lõigetes 2 ja 3 sätestatud erandi kohaldamisalasse.
COMMENTS FROM THE DANISH AUTHORITIES
TAANI AMETIASUTUSTE MÄRKUSED
By letter dated 14 January 2011, the Danish authorities submitted their comments on Commission’s decision to initiate proceedings.
Taani ametiasutused esitasid 14. jaanuari 2011. aasta kirjaga oma märkused komisjoni menetluse algatamise otsuse kohta.
Comments regarding the comparability of online and land-based casinos
Märkused interneti- ja traditsiooniliste kasiinode võrreldavuse kohta
The Danish authorities, relying on a list of factual and economic differences between online and land-based gambling set out in their notification, reiterated the view that online gambling should be regarded as an activity that is different from land-based gambling.
Tuginedes oma teates esitatud interneti ja traditsiooniliste hasartmängude faktiliste ja majanduslike erinevuste loetelule, kordasid Taani ametiasutused oma seisukohta, et interneti hasartmänge tuleks käsitada traditsioonilistest hasartmängudest erineva tegevusena.
According to the Danish authorities, the software used in certain electronic games offered in land-based casinos and those used in online casinos is not identical.
Taani ametiasutuste sõnul ei ole traditsiooniliste kasiinode ja internetikasiinode teatavates elektroonilistes mängudes kasutatav tarkvara identne.
Besides the fact that the platforms and suppliers are not the same, it was argued that there are major differences between these electronic games since the physical presence of gamblers is required in order to play them in land-based casinos.
Peale asjaolu, et platvormid ja pakkujad ei ole samad, väideti, et nende elektrooniliste mängude vahel on suured erinevused, sest nende mängude mängimiseks traditsioonilistes kasiinodes on vajalik mängija füüsiline kohalolek.
Physical presence entails various costs (e.g. for transportation, entrance fees, cloakroom fees, food or drink) which are not incurred in online gambling.
Füüsilise kohalolekuga kaasnevad erinevad kulud (näiteks transpordikulu, sissepääsu- ja riidehoiutasud ning toidu ja joogiga seotud kulud), mida ei esine interneti hasartmängude puhul.
For the Danish authorities, the fact that a number of Member States prohibit online gambling while allowing land-based gambling services reflected the differences involved in providing the two types of gaming.
Asjaolu, et mitu liikmesriiki on keelustanud interneti hasartmängud, lubades samas traditsiooniliste hasartmänguteenuste osutamist, peegeldas Taani ametiasutuste jaoks kahte liiki hasartmängude pakkumisega kaasnevaid erinevusi.
Furthermore, the Danish authorities contended that the Commission had not taken account of the conclusions of its 2006 ‘Study of Gambling Services in the Internal Market of the European Union’ [11], according to which online and land-based casinos should be considered as being distinct markets.
Peale selle väitsid Taani ametiasutused, et komisjon ei ole võtnud arvesse oma 2006. aasta uuringu (interneti hasartmängude kohta Euroopa Liidu siseturul) [11] järeldusi, mille kohaselt tuleks traditsioonilisi ja internetikasiinosid käsitada eraldiseisvate turgudena.
The Danish authorities also stressed that the Commission’s assessment focused only on land-based casinos and did not take account of gambling machines (i.e. slot machines, but not roulette, blackjack, poker, etc.) located in land-based restaurants or amusement arcades and gaming halls.
Samuti rõhutasid Taani ametiasutused, et komisjoni hinnangus keskenduti ainult traditsioonilistele kasiinodele ega võetud arvesse mänguautomaate (v.a rulett, blackjack, pokker jne), mis asuvad traditsioonilistes pubides, baarides jne või mängusaalides.
Comments regarding prima facie selectivity being justified by the logic of the tax system
Märkused maksusüsteemi loogikaga põhjendatud prima facie valikulisuse kohta
With regard to the justification for the measures by virtue of the logic of the tax system, the Danish authorities claim that the Commission might have misinterpreted the objective of the notified measure.
Seoses meetme põhjendamisega maksusüsteemi loogikaga väidavad Taani ametiasutused, et komisjon on teatatud meetme eesmärki võib-olla valesti tõlgendanud.
This measure is not aimed at preserving the international competitiveness of the Danish gaming industry, but rather at pursuing the four objectives set out in the legislation (maintaining gambling at a moderate level; protecting young people or other vulnerable persons from being exploited through games or from developing an addiction of gambling; protecting players by ensuring that games are offered in a fair, responsible, and transparent manner; ensuring public order and preventing gaming being used for criminal purposes).
Kõnealuse meetme eesmärk ei ole säilitada Taani hasartmängusektori rahvusvahelist konkurentsivõimet, vaid pigem püüd saavutada õigusaktis sätestatud neli eesmärki (hoida hasartmängude mängimine mõõdukal tasemel; kaitsta noori ja teisi haavatavaid isikuid ärakasutamise eest või hasartmängudest sõltuvusse sattumise eest; kaitsta mängijaid selle tagamisega, et hasartmänguteenust pakutakse õiglasel, vastutustundlikul ja läbipaistval viisil; tagada avalik kord ja ennetada hasartmängude kasutamist kuritegelikel eesmärkidel).
With regard to the different tax rates for online and land-based gambling, the Danish authorities explained that they are confronted with a legislative and regulatory dilemma.
Interneti ja traditsioonilistele hasartmängudele kehtestatud erinevate maksumääradega seoses selgitasid Taani ametiasutused, et nad seisid silmitsi õigusliku ja regulatiivse dilemmaga.
On the one hand, they could no longer maintain the current monopolistic situation and delay liberalisation of the online gambling market.
Ühelt poolt ei saanud nad enam säilitada kehtivat monopolistlikku olukorda ja edasi lükata interneti hasartmängude turu liberaliseerimist.
On the other hand, providing for a uniform tax level for online and land-based gambling activities would undermine the policy objectives pursued by the government in this field.
Teiselt poolt kahjustaks interneti ja traditsiooniliste hasartmängutegevuse suhtes ühtse maksustamistaseme kohaldamine poliitikaeesmärke, mida valitsus soovib selles valdkonnas saavutada.
In particular, the Danish authorities argued that setting a uniform tax level for all gambling activities would lead to inconsistent solutions, regardless of the tax model opted for.
Eelkõige väitsid Taani ametiasutused, et ühtse maksustamistaseme kehtestamine kõikide hasartmängutegevuste suhtes tooks kaasa ebajärjekindlad lahendused, olenemata valitud maksumudelist.
Opting for a model based on a lower, uniform 20 per cent tax rate would give a strong incentive to gamble in land-based casinos, which would be contrary to the general interest of consumer protection.
Ühtsel madalamal 20 % maksumääral põhineva mudeli valimine annaks tugeva stiimuli mängida traditsioonilistes kasiinodes, mis oleks vastuolus tarbijakaitse üldise huviga.
Conversely, a model based on a higher uniform tax rate similar to that applied to land-based gambling would dissuade online operators from seeking a licence to provide services from Denmark, thus defeating the liberalisation objectives of the law.
Seevastu ühtsel kõrgemal maksumääral põhinev mudel, mis on sarnane traditsioonilise hasartmängutegevuse suhtes kohaldatavale mudelile, muudaks interneti hasartmänguettevõtjate jaoks ebaatraktiivseks taotleda litsentsi nende teenuste osutamiseks Taanis ning sellega jääks seaduses liberaliseerimisega seoses sätestatud eesmärgid täitmata.
This would also be contrary to the general interest of consumer protection since no effective control of online gambling would be possible.
See oleks vastuolus ka tarbijakaitse üldise huviga, sest interneti hasartmängude üle ei oleks võimalik teostada tõhusat kontrolli.
In support of their position, the Danish authorities submitted a memorandum from the Ministry of Taxation of 6 March 2010 to the Policy Spokesmen of the political parties of the Danish Parliament concerning the level of duty to be set [12].
Taani ametiasutused esitasid oma seisukoha toetamiseks Taani parlamendi erakondade esimeestele maksundusministeeriumi 6. märtsi 2010. aasta märgukirja, mis käsitles kehtestatavat maksustamistaset [12].
The memorandum shows that the current differential tax treatment should be regarded as the result of a balancing exercise aimed, on the one hand, at ensuring that the law is upheld, while on the other hand maximising the tax revenue and keeping gambling to a moderate level.
Märgukirjast nähtub, et praegust erinevat maksustamist tuleks vaadelda kui sellise tasakaalustamise tulemust, mille eesmärk on ühelt poolt tagada õigusnormide järgimine ja teiselt poolt maksimeerida maksutulu ja hoida hasartmängude mängimine mõõdukal tasemel.
In this connection, the Danish authorities considered that international competition and the global nature of the online gambling industry should also be taken into account.
Sellega seoses leidsid Taani ametiasutused, et arvesse tuleks võtta ka rahvusvahelist konkurentsi ja interneti hasartmängusektori globaalset laadi.
Furthermore, the Danish authorities argued that the principle laid down by the Court of Justice in the Salzgitter case, according to which the Commission should not compare the notified level of taxation with levels applicable in other Member States in order determine whether the notified measure constitutes State aid [14], does not apply to the notified Act, since the differential tax treatment between land-based and online gambling activities is based exclusively on internal tax considerations.
Peale selle väitsid Taani ametiasutused, et Euroopa Kohtu poolt kohtuasjas Salzgitter kehtestatud põhimõtet (mille kohaselt ei peaks komisjon selleks, et kindlaks teha, kas teatatud meede kujutab endast riigiabi, võrdlema teatatud maksustamistaset teistes liikmesriikides kohaldatavate maksustamistasemetega) [14] ei kohaldata teatatud seaduse suhtes, sest traditsiooniliste ja interneti hasartmängutegevuste erinev maksustamine põhineb ainult siseriiklikel maksukaalutlustel.
In particular, the Danish government took no account of the tax rates applicable in other Member States so as to enhance the competitiveness of the Danish gaming industry, but merely sought to strike an appropriate balance with the four aforementioned policy objectives of the notified Act.
Eelkõige ei võtnud Taani valitsus arvesse teistes liikmesriikides kohaldatavaid maksumäärasid mitte selleks, et parandada Taani hasartmängusektori konkurentsivõimet, vaid valitsus soovis lihtsalt leida sobiva tasakaalu eespool nimetatud nelja poliitikaeesmärgi vahel, mis on sätestatud teatatud seaduses.
Moreover, the Danish authorities argued that the Commission had misinterpreted the Salzgitter case, as it had relied on it not in order to assess the selective nature of the notified measure but in order to examine whether the selectivity of the notified measure could be regarded as justified.
Peale selle väitsid Taani ametiasutused, et komisjon oli valesti tõlgendanud kohtuasja Salzgitter, sest komisjon oli kohtuasjale tuginenud mitte selleks, et hinnata teatatud meetme valikulist olemust, vaid selleks, et uurida, kas teatatud meetme valikulisust võiks pidada põhjendatuks.
For the above reasons, the Danish authorities consider that the notified tax measure, if it were found to be selective, should be regarded as justified by the logic of the tax system.
Eespool toodud põhjustel leiavad Taani ametiasutused, et kui teatatud maksumeede peaks osutuma valikuliseks, tuleks seda käsitada maksusüsteemi loogika alusel põhjendatud meetmena.
The Commission received comments from 17 interested third parties, including the complainants: seven of them were associations [15], seven were undertakings [16] and three were Member States [17].
Komisjon sai märkused, sealhulgas kaebused, 17 huvitatud kolmandalt isikult, kellest seitse olid ühendused, [15] seitse ettevõtjad [16] ja kolm liikmesriigid [17].
Comments from third parties supporting the Danish authorities’ position
Taani ametiasutuste seisukohta toetavate kolmandate isikute märkused
With regard to the selectivity of the measure, some of the interested parties claim that online and land-based casinos are not in a comparable legal and factual situation because these undertakings do not operate in the same market and, consequently, the tax measure does not depart from the generally applicable tax system.
Meetme valikulisusega seoses väitsid mõned huvitatud isikud, et traditsioonilised ja internetikasiinod ei ole õiguslikult ja faktiliselt võrreldavas olukorras, sest need ettevõtjad ei tegutse samal turul ning sellest tulenevalt ei kandu maksumeede kõrvale üldiselt kohaldatavast maksusüsteemist.
Hence, the tax measure should not be regarded as selective.
Sellest tulenevalt ei peaks maksumeedet käsitama valikulisena.
In support of this position, the interested third parties claim that the products offered by land-based and online casinos differ substantially.
Selle seisukoha toetuseks väidavad huvitatud kolmandad isikud, et traditsiooniliste ja internetikasiinode pakutavad tooted erinevad üksteisest olulisel määral.
The activities offered by land-based casinos constitute a social experience where, unlike online gambling, discussion, appearance, and physical environment are a central part of the gaming experience.
Traditsiooniliste kasiinode pakutavate tegevustega kaasneb sotsiaalne kogemus, mille käigus – erinevalt interneti hasartmängudest – on mängukogemuse oluliseks osaks arutelu, välimus ja füüsiline keskkond.
Furthermore, land-based gambling should be regarded as part of the overall entertainment experience, which is complemented by other activities, such as are offered by restaurants, bars, convention facilities, and hotel services.
Peale selle tuleks traditsioonilist hasartmängutegevust käsitada üldise meelelahutuskogemuse osana, mida täiendavad muud tegevused, näiteks sellised teenused, mida pakuvad restoranid, baarid, konverentsikeskused ja hotellid.
In addition, those interested parties argue that online and land-based gambling activities do not present the same risks of addiction.
Lisaks väidavad need huvitatud isikud, et interneti ja traditsiooniliste hasartmängutegevustega ei kaasne sama sõltuvusrisk.
Moreover, some interested parties argued that there is a segmentation of the gambling market based on different distribution channels, which would constitute a pertinent element for distinguishing different relevant markets.
Lisaks väitis mõni huvitatud isik, et hasartmänguturg on erinevate turustamiskanalite alusel killustatud, mis on erinevate asjaomaste turgude eristamisel asjakohaseks elemendiks.
In that respect, they refer to an opinion of the French competition authority of 20 January 2011, which noted that online gambling could be differentiated from gambling in clubs or outlets [20].
Sellega seoses viitavad nad Prantsusmaa konkurentsiasutuse 20. jaanuari 2011. aasta arvamusele, milles märgiti, et interneti hasartmänge võib eristada hasartmängudest klubides või laudades [20].
Some of the interested parties also pointed out that land-based gambling operators are subject to a limited competitive pressure in the specific geographic area where they offer their games.
Mõni huvitatud isik märkis samuti, et traditsiooniliste hasartmänguettevõtjate suhtes kohaldatakse piiratud konkurentsisurvet konkreetsetes geograafilistes piirkondades, kus nad oma mänge pakuvad.
By contrast, online operators would face fierce competition from other online operators.
Seevastu interneti hasartmänguettevõtjad seisaksid silmitsi raevuka konkurentsiga teiste interneti hasartmänguettevõtjate poolt.
In particular, since the gaming products in land-based casinos are bound to a physical location, customers need to physically move to get to the relevant location.
Kuna traditsiooniliste kasiinode hasartmängutooted on seotud füüsilise asukohaga, peavad kliendid asjaomasesse asukohta jõudmiseks siiski füüsiliselt liikuma.
For instance, in Denmark, there are only six locations where land-based casinos can operate.
Näiteks Taanis on ainult kuus asukohta, kus traditsioonilised kasiinod tegutseda võivad.