natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Section 22b of the Act states that the level of the clearing price is to be set annually by order of the Federal Minister for Economic Affairs and Labour, and goes on to lay down default values.
ÖSG § 22b kohaselt kehtestab siirdehinna taseme igal aastal Austria majandus- ja tööminister; standardväärtused on sätestatud ÖSG §-s 22b.
The difference between the market price for electricity and the clearing price, which is set by an act of public authority, constitutes a charge on electricity.
Seetõttu kujutab elektri turuhinna ja ametivõimude välja antud aktiga sätestatud siirdehinna vahe endast elektrilõivu.
In the present case the charge is not paid to other market players engaged in ordinary commercial business, as it was in PreussenElektra, which led the Court to find that no State resources were involved.
Käesoleval juhul ei maksta seda summat teistele tavapärase majandustegevusega tegelevatele turuosalistele nagu PreussenElektra juhtumil, mille korral Euroopa Kohus eeldas, et tegemist ei ole riigi ressurssidega.
Here payments are made to a body that has the specific task of collecting and distributing these funds solely for purposes in the public interest.
Selle asemel makstakse summa käesoleval juhul asutusele, kellele on spetsiaalselt antud ülesanne neid vahendeid eranditult ainult avalikes huvides koguda ja jaotada.
Designation of a private body to collect and administer the charge: The Act provides that the charge is to be levied, not by the State, but by a legal entity that holds a concession to act as a settlement centre.
Lõivu kogumiseks ja haldamiseks eraõigusliku asutuse nimetamine. ÖSG-s nähakse ette, et seda lõivu ei kogu mitte riik, vaid õigussubjekt, kellele on antud kontsessioon rohelise elektri korraldusasutusena tegutsemiseks.
A concession to act as settlement centre for the whole of Austria is currently held by OeMAG.
Käesoleval ajal on OeMAG kontsessionäärina rohelise elektri korraldusasutuseks kogu Austria territooriumil.
The concession gives OeMAG the public service obligation of collecting a charge in the form of the clearing price from all electricity suppliers.
Selle kontsessiooniga on OeMAG-ile antud ülesanne osutada avalikkuse huvides majanduslikku teenust – koguda kõigilt elektritarnijatelt siirdehinna vormis lõivu.
Electricity suppliers are generally free to pass that charge on to electricity consumers, and from an economic point of view it can be assumed that they will normally do so.
Elektritarnijad võivad üldjuhul lõivu tasumise vabalt elektritarbijatele üle kanda ja majanduslikel põhjustel võib eeldada, et nad seda tavaliselt ka teevad.
However, the Act prohibits them from passing the charge on to those energy-intensive businesses which have been exempted in accordance with Section 22c of the Act from the obligation to purchase renewable electricity.
Ent ÖSG keelab neil lõivu tasumist üle kanda energiamahukatele ettevõtetele, mis on ÖSG § 22c kohaselt rohelise elektri ostukohustusest vabastatud.
The Commission concludes that OeMAG has been entrusted by the State with an economic service of general interest, namely collecting and administering the charge.
Sellest järeldab komisjon, et OeMAG-ile on riigi poolt antud ülesanne osutada avalikkuse huvides majanduslikku teenust – koguda ja hallata lõivu.
Control of the funds and use for a purpose designated by law: Section 23 of the Act requires OeMAG to hold the revenues from the clearing price in a dedicated bank account.
Vahendite kasutamine seadusega kehtestatud otstarbel ja vahendite kontrollimine. Komisjon märgib, et ÖSG § 23 kohaselt peab OeMAG haldama siirdehinnast saadud tulu spetsiaalselt selleks ette nähtud pangakontol.
The funds collected on this account can be used only for the purpose of purchasing renewable electricity.
Sellele kontole laekunud vahendeid tohib kasutada üksnes rohelise elektri ostmiseks.
OeMAG must grant access at any time to all documents concerning the account to the Federal Ministry of Economic Affairs and Labour or to the Austrian Court of Auditors.
OeMAG peab Austria majandus- ja tööministrile ning Austria riigikontrollile võimaldama igal ajal juurdepääsu kõigile kontot käsitlevatele dokumentidele.
Irrespective of the ownership structure of OeMAG, Section 15 of the Act also requires the Court of Auditors to carry out ex post audits of OeMAG.
Lisaks on Austria riigikontrollil ÖSG § 15 järgi kohustus teha OeMAG-is selle omandistruktuurist olenemata järelkontrolli.
The Commission concludes that OeMAG has to use the funds for a purpose designated by law, and that the State exercises strict control over their use.
Komisjon järeldab sellest, et OeMAG peab vahendeid kasutama seadusega ette nähtud otstarbel ning et riik kontrollib vahendite kasutamist rangelt.
In line with the Essent and Steinike cases, the Commission concludes that the funds collected and administered by OeMAG constitute State resources.
Seetõttu jõuab komisjon lõppjäreldusele, et – kooskõlas kohtuotsustega asjades Essent ja Steinike – kujutavad OeMAG-i kogutavad ja hallatavad vahendid endast riigi ressursse.
Austria has presented a series of arguments in support of its view that the situation of OeMAG is comparable to that in PreussenElektra rather than that in Essent.
Austria esitas arvukalt väiteid, et näidata, miks on OeMAG-i olukord võrreldav PreussenElektra, mitte aga Essentiga.
It will be shown in the following recitals that these arguments do not withstand scrutiny.
Alljärgnevatest põhjendustest selgub, et lähemal uurimisel ei osutu need väited paikapidavaks.
The Commission observes first of all that Austria compares the Green Electricity Act to the German Renewable Energy Act, as it was earlier and as it is now, citing the judgment of the Court of Justice in PreussenElektra [35].
Esmalt märgib komisjon, et Austria on võrrelnud oma rohelise elektri seadust Saksamaa varasema ja praeguse taastuvenergiaseadusega ning maininud Euroopa Kohtu 13. märtsi 2001. aasta otsust PreussenElektra asjas [35].
But that comparison is not relevant to the question at issue here.
See võrdlus ei ole aga käesoleval juhul asjakohane.
In the present Decision the Commission is examining only the proposed measure, and will not try to assess the German or any other similar legislation: each case must be dealt with on its own merits.
Käesoleva otsuse tegemisel hindab komisjon ainult ettepandud meedet ega anna hinnangut ei Saksamaa ega muudele võrreldavatele õigusaktidele, sest iga juhtumit tuleb hinnata selle enda asjaoludest lähtudes.
With reference to the arguments put forward, however, it must be observed that the Austrian legislation differs substantially from the German Act that was considered in PreussenElektra.
Igal juhul tuleb esitatud väiteid vaadeldes tunnistada, et Austria seadus erineb oluliselt Saksamaa seadusest, mida PreussenElektra asja uurimisel hinnati.
In PreussenElektra the Court of Justice found that only advantages granted directly by the State or by a private body designated or established by the State could involve the use of State resources.
PreussenElektra otsuses sedastas Euroopa Kohus, et riigi ressursse saavad sisaldada ainult eelised, mida annab riik või riigi poolt nimetatud või asutatud eraõiguslik organ.
The Court then found that the purchase obligation imposed on private electricity supply undertakings did not involve any direct or indirect transfer of State resources.
Seejärel märkis kohus, et eraettevõtjatest elektritarnijate kohustus elektrit osta ei põhjusta riigi ressursside otsest ega kaudset üleandmist.
The scheme notified here is thus not identical to the scheme considered in PreussenElektra.
Teatatud õigusraamistik ei ole seega identne raamistikuga, mida hinnati PreussenElektra otsuses.
As it said in its opening decision of 22 July 2009, the Commission takes the view that the Austrian scheme involves the use of resources that are imputable to the State.
Nagu on selgitatud 22. juuli 2009. aasta otsuses, tegi komisjon kindlaks, et Austria süsteem sisaldab vahendeid, mida tuleb pidada riigi omadeks.
The Austrian scheme differs from the German one in particular in that it provides for an intermediate body such as OeMAG which is designated by the State, and the State monitors and checks the collection and distribution of the resources administered by that body.
Eelkõige selgitas komisjon välja, et Austria süsteem erineb Saksa süsteemist selle poolest, et selles nähakse ette riigi poolt nimetatud vahendusasutuse (nt OeMAG) olemasolu ning et riik jälgib ja kontrollib selle asutuse hallatavate vahendite kogumist ja jaotamist.
The Commission also finds that the Austrian scheme may allow direct payments from the State to OeMAG.
Peale selle tegi komisjon kindlaks, et Austria süsteem võib võimaldada ka riigi otsemakseid OeMAG-ile.
With regard to the current German Renewable Energy Act, it should be observed that that measure is not the subject of this Decision; the Commission has not yet made an assessment of it, and consequently cannot enter into detailed consideration of a supposed analogy between the Austrian Green Electricity Act and the current German Renewable Energy Act.
Saksamaa taastuvenergiaseaduse kohta tuleb märkida, et see ei ole käesoleva teatise käsitlusalaks ning et komisjon ei ole seda meedet seni veel hinnanud ja ei lasku seega üksikasjadesse võimaliku analoogia osas rohelise elektri seaduse ja praeguse taastuvenergiaseaduse vahel.
Austria argues furthermore that OeMAG is a private undertaking, and not a body governed by public law like the corporations that were discussed in the judgments in Air France and Salvat Père.
Austria väidab lisaks, et OeMAG on eraõiguslik äriühing, mitte avalik-õiguslik organ nagu need organid, mille kohta tehti otsused kohtuasjades Air France ja Salvat Père.
The Austrian authorities can exercise control over OeMAG only by verifying its accounts ex post and by withdrawing its concession.
Austria ametivõimud saavad OeMAG-i kontrollida ainult kontode järelkontrolli ja kontsessiooni lõpetamise teel.
The Commission points out in this regard that it is clear from the judgment in Essent that where the State designates a body to collect and administer the revenues of a charge, there is no need to draw any distinction according to whether that body is public or private.
Komisjon märgib selle kohta, viidates kohtuasjale Essent, et ei ole oluline, kas riik volitab lõivutulude kogujaks ja haldajaks eraõigusliku või avalik-õigusliku asutuse.
In its findings the Court did not give any indication as to whether SEP was publicly or privately owned; it follows that this fact was not relevant to its judgment.
Euroopa Kohtu selgitustest ei ilmne, kas SEP oli riigi või eraomandis, järelikult on see hindamisel ebaoluline.
This is in line with point 106 of the conclusions of Advocate-General Mengozzi in Essent, and with the judgment of the Court of Justice in Steinike [36].
See on kooskõlas kohtujurist Mengozzi ettepaneku punktiga 106 kohtuasjas Essent ja Euroopa Kohtu otsusega kohtuasjas Steinike [36].
Therefore, the fact that OeMAG is a privately controlled undertaking does not preclude the presence of State resources.
Asjaolu, et OeMAG on eraomanike kontrolli all olev ettevõte, ei välista seega riigi ressursside olemasolu.
The decisive question is whether it has been designated by the State to collect a charge and administer it.
Otsustav küsimus seisneb hoopis selles, kas OeMAG on riigi poolt määratud lõivu koguma ja haldama.
Austria further argues that the State budget does not cover any losses that may be made by OeMAG, and that the role of the public authorities is limited to setting the prices for the purchase and sale of renewable electricity; there is therefore no burden on the State budget of the kind that was shown in Sloman Neptun and Pearle.
Lisaks väidab Austria, et riigieelarvest ei kaeta OeMAG-i võimalikku kahjumit ja ametivõimude osa piirdub rohelise elektri ostu- ja müügihindade kehtestamisega. Seega puudub mõju riigieelarvele, nagu tõestati kohtuasjades Sloman Neptun ja Pearle.
The Commission observes that it was shown in Essent that money at the disposal of a private entity that had been designated by the State to collect and administer a charge constituted a State resource.
Seoses sellega rõhutab komisjon, viidates kohtuasjale Essent, et riigi poolt lõivu koguma ja haldama nimetatud eraõiguslike asutuste käsutuses olevad vahendid kujutavad endast riigi ressursse.
Accordingly, a reduction in the level of the charge paid by certain undertakings subject to the charge is sufficient to constitute a burden on the State.
Vastavalt sellele on lõivukohustuslike ettevõtjate lõivusummade vähenemine piisav, et oleks tegemist rahalise koormusega riigile.
With regard to the Austria’s argument that E-Control enjoys no discretion in exempting energy-intensive businesses from the purchase obligation, the Commission points out that, as Advocate-General Mengozzi explained in point 109 of his opinion in Essent, the fact that the body designated to collect and administer the charge enjoys no discretion is without bearing on the question whether these funds constitute State resources.
Seoses Austria väitega, et Energie-Control GmbH-l ei ole energiamahukate ettevõtete ostukohustusest vabastamisel kaalutlusõigust, viitab komisjon kohtujurist Mengozzi selgitustele, kes kohtuasjas Essent oma ettepaneku punktis 109 märkis, et hindamisel, kas teatavad vahendid kujutavad endast riigi ressursse, ei ole oluline, kas riigi poolt lõivu kogumiseks ja haldamiseks määratud vahendaja omab kaalutlusõigust.
Austria’s last argument is that the overall amount of money the electricity suppliers pay to OeMAG is not affected by the exemption mechanism, which changes only the distribution of the overall amount between the different categories of final electricity consumers; the Commission observes that the fact that a loss of State revenues may be offset by an increase in State revenues from other sources has no bearing on the question whether State resources are being used.
Austria viimase väite kohta, et vabastusmehhanism ei muuda elektritarnijate poolt OeMAG-ile makstavat kogusummat ning muutub ainult kogusumma jaotus lõpptarbijate eri kategooriate vahel, osutab komisjon, et asjaolu, et riigi tulude vähenemist kompenseeritakse teistest allikatest saadavate riigi tulude suurendamisega, on riigi ressursside olemasolu suhtes samuti ebaoluline.
What is decisive is that an undertaking enjoys an advantage, and that this advantage reduces the revenues to the State from that undertaking.
Otsustav on pigem see, et mõnda ettevõtjat soodustatakse ja see soodustus põhjustab sellelt ettevõtjalt saadava riigitulu vähenemist.
It is obvious that the State will ultimately have to find other sources of revenue to make good the shortfall.
On ilmselge, et lõpuks peab riik tulude vähenemise korvamiseks leidma uusi tuluallikaid.
The Commission concludes that the facts in the present case correspond to the facts considered in Essent and Steinike: all the tests for the presence of State resources established in Essent and Steinike are satisfied.
Komisjon jõuab järeldusele, et käesoleval juhul vastavad asjaolud kohtuasjades Essent ja Steinike uuritud asjaoludele; täidetud on kõik viimati nimetatud juhtudel kindlaks määratud kriteeriumid riigi ressursside olemasolu kohta.
The measure being assessed is therefore financed from State resources.
Järelikult rahastatakse hindamisel olevat meedet riigi ressurssidest.
The use of the funds under the control of OeMAG is regulated by law, namely by the Green Electricity Act.
OeMAG-i kontrolli all olevate vahendite kasutamine on reguleeritud seadusega ÖSG.
The use of the funds is therefore imputable to the State.
Seetõttu on vahendite kasutamine omistatav riigile.
It follows that the exemption mechanism leads to a loss of State resources, and is imputable to the State.
Eelnevast järeldub, et vabastusmehhanism põhjustab riigi ressursside vähenemist ja saadav kahju on omistatav riigile.
Selectivity of the measure
Meetme valikulisus
The Commission points out that even if the measure might in theory appear to be neutral in terms of both undertakings and economic sectors, it may still be selective in practice.
Komisjon tuletab meelde võimalust, et meede võib nii ettevõtjate kui ka majandusharude osas (teoreetiliselt) paista neutraalne, kuid võib tegelikkuses siiski olla valikuline.
Austria argues that the exemption mechanism does not constitute State aid since it is not selective but is a general measure open to all undertakings and sectors.
Austria mainib, et vabastusmehhanism ei kujuta endast riigiabi, sest see ei ole valikuline, vaid pigem üldine meede, mis on avatud kõigile ettevõtjatele ja majandusharudele.
First, Austria submits that the 0,5 % threshold in the notified scheme does not impose any restriction in terms of specific industries, size of undertaking or other selective criteria [37].
Esiteks väidab Austria, et teatatud abikavas kohaldatav 0,5 % lävi ei hõlma piiranguid tootmisharude või ettevõtja suuruse osas ega ka muid valikulisi kriteeriume [37].
Second, Austria has found that the measure in fact affects 2300 undertakings in 19 different sectors; it says this shows that the measure is indeed open to all undertakings and sectors of the economy.
Teiseks väidab Austria, et meede hõlmab de facto 2300 ettevõtjat 19 majandusharust, mis näitab, et meede on tegelikult avatud kõigile ettevõtjatele ja majandusharudele.
The 0,5 % threshold
0,5 % lävi
A measure is selective if it favours only certain undertakings or the production of certain goods.
Meede on valikuline, kui see soodustab ainult teatavaid ettevõtjaid või tootmisharusid.
It is not selective if it applies to all undertakings in national territory, regardless of their activity.
Ja vastupidi: meede ei ole valikuline, kui see kehtib kõigile kodumaistele ettevõtjatele nende tegevusalast olenemata.
The Commission finds that the fact that there is only a 0,5 % threshold does not suffice to qualify the notified scheme as a general measure.
Komisjon märgib esimese väiteliini kohta, et 0,5 % lävi ei ole piisav, et nimetada teatatud abikava üldiseks meetmeks.
On the contrary, the Commission finds that as a result of this threshold not all undertakings in the national territory can take advantage of the notified measure.
Vastupidiselt sellele leiab komisjon, et nimetatud läve tõttu ei ole kõigil kodumaistel ettevõtjatel võimalik teatatud meetmest kasu saada.
Austria has submitted that the notified measure is reserved for undertakings whose costs increase by more than 0,5 % of their net production value as a result of their contribution to the support of green electricity.
Austria väitis, et teatatud meede on mõeldud ettevõtjatele, kelle kulud suurenevad rohelise elektri toetamiseks makstava summa tõttu rohkem kui 0,5 % nende toodangu puhasväärtusest.
The Commission notes that these conditions are very similar to the requirements of the definition of an ‘energy-intensive business’ in Article 17(1)(a) of the Energy Tax Directive [38].
Komisjon leiab, et need eeltingimused on väga sarnased energiamaksudirektiivi artikli 17 lõike 1 punktis a sätestatud energiamahukate tootmisharude määratlusele [38].
Austria argues that the 0,5 % threshold does not suffice to qualify the notified measure as selective.
Ent Austria väidab, et see 0,5 % lävi ei ole piisav, et nimetada teatatud meedet valikuliseks.
In Austria’s view this conclusion is supported by the judgment of the Court of Justice in Adria-Wien Pipeline.
Austria arvates toetab seda seisukohta Euroopa Kohtu otsus asjas Adria Wien.
In that judgment the Court had to consider a partial reimbursement of an energy tax which was granted to firms if the tax exceeded 0,35 % of their net production value.
Selles otsuses hindas kohus energialõivude (osalist) tagastamist, mida võimaldati ettevõtjatele, kelle energialõivud ületasid 0,35 % nende toodangu puhasväärtusest.
The Court held that ‘National measures which provide for a rebate of energy taxes on natural gas and electricity do not constitute State aid within the meaning of Article 92 of the EC Treaty [now Article 107 of the TFEU] … where they apply to all undertakings in national territory, regardless of their activity’ [39].
Kohus märkis järgmist: „… siseriiklikud meetmed, mis näevad ette maagaasi ja elektri energialõivude osalist tagastamist, ei kujuta endast riigiabi EÜ asutamislepingu artikli 92 (praegune ELi toimimise lepingu artikkel 107) tähenduses, kui neid kohaldatakse kõigile riigis tegutsevatele ettevõtjatele olenemata tegevusalast [39].”
However, the Commission considers that that judgment does not preclude a finding of selectivity with regard to the 0,5 % threshold in the case at hand.
Komisjon on siiski arvamusel, et see kohtuotsus ei välista käesolevas asjas valikulisuse tuvastamist 0,5 % läve põhjal.
The judgment was a preliminary ruling, given in response to an application by an Austrian court which was concerned with the existing scheme of energy tax rebates.
Komisjon märgib, et kohtuotsuse puhul oli tegemist ühe Austria kohtu taotlusel tehtud eelotsusega, milles hinnati kehtivat energialõivude tagastamise kava.
The Austrian court submitted two questions.
Austria kohus esitas kaks küsimust.
First, it asked whether the fact that under the existing scheme the tax rebate was granted only to undertakings engaged in the production of goods meant that the rebate was selective.
Esiteks küsis ta, kas kehtiva kava raames ette nähtud lõivude tagastamist tuleb pidada valikuliseks, kuna seda võimaldatakse ainult kaupu tootvatele ettevõtetele.
Second, it raised the hypothetical question how the Court would assess a tax rebate that was not confined to undertakings engaged primarily in the production of goods but applied to all undertakings, regardless of their activity.
Teiseks esitas ta (hüpoteetilise) küsimuse, kuidas hindaks Euroopa Kohus sellist lõivude tagastamist, mida ei võimaldataks ainult neile ettevõtetele, kelle põhitegevusala on kaupade tootmine, vaid kõigile ettevõtetele nende tegevusalast olenemata.
On the first question, the Court found that the restriction of the tax rebate to manufacturers did make the measure selective.
Esimese küsimuse osas leidis Euroopa Kohus, et meede on valikuline, sest lõivude tagastamine piirdub kaupu tootvate ettevõtetega.
In view of the hypothetical nature of the second question, that is to say how it would assess a tax rebate open to all sectors of the economy, the Court answered in rather general terms.
Arvestades asjaolu, et teine küsimus – kuidas kohus hindaks lõivude tagastamist, mida võimaldataks kõigile majandusharudele – oli hüpoteetiline, vastas kohus üsna üldiselt.
It said that a measure was selective if it favoured certain undertakings or the production of certain goods, and was not selective if it benefited all undertakings in national territory without distinction [40].
Ta leidis, et meede on valikuline, kui see soodustab teatavaid ettevõtjaid või tootmisharusid, ning ei ole valikuline, kui seda saavad kasutada kõik kodumaised ettevõtjad võrdsetel alustel [40].
The Court concluded that national measures did not constitute State aid ‘if they apply to all undertakings in national territory, regardless of their activity’ [41].
Lõpuks tegi kohus järelduse, et riigi meetmed ei kujuta endast riigiabi,”„… kui neid kohaldatakse kõigile riigis tegutsevatele ettevõtjatele olenemata tegevusalast” [41].
The Court did not give any indication whether a measure subject to a 0,35 % threshold should be considered to be applicable to all undertakings.
Kohus ei andnud aga hinnangut selle kohta, kas 0,35 % lävega meede kehtib tema arvates tegelikult kõigile ettevõtjatele.
This was noted by Advocate-General Jacobs in his opinion in a subsequent case before the Court: ‘the effect of the 0,35 % threshold was not examined by the Court of Justice in Adria-Wien’ [42].
Seda tõdes kohtujurist Jacobs oma ettepanekus Euroopa Kohtu hilisema otsuse kohta:”„…Euroopa Kohus [ei käsitlenud] 0,35 % kriteeriumit kohtuotsuses Adria-Wien... [42]..”
The Court did not need to decide whether the exemption mechanism as such (i.e. without the restriction to undertakings engaged primarily in the production of goods) was selective de facto.
Kohus ei pidanud hindama, kas vabastusmehhanism kui selline (st ilma piiranguta, et see kehtib vaid ettevõtetele, mis peamiselt toodavad kaupu) oli de facto valikuline.