natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Where the undertaking that is to discharge public service obligations is not chosen in a public procurement procedure that would allow for the selection of the tenderer capable of providing those services at the least cost to the community, the level of compensation needed must be determined on the basis of an analysis of the costs which a typical, well run undertaking would have incurred in discharging those obligations.
kui avaliku teenindamise kohustust täitvat ettevõtjat ei valitud avalikus hankemenetluses, mis võimaldab välja valida kandidaadi, kes suudab üldsusele asjassepuutuvaid teenuseid osutada kõige odavamalt, peab sobiva hüvitise tase olema kindlaks määratud selliste kulude analüüsi alusel, mida keskmise suurusega, hästi korraldatud juhtimisega ettevõtja oleks nende kohustuste täitmiseks kandnud.
On the question of the existence of a service of general economic interest, the Commission expressed doubts as to whether there is a public interest in the provision of an epidemic reserve since, under the polluter pays principle, farmers are under an obligation to dispose of fallen stock and slaughterhouse waste and are supported by the abovementioned aid approved by the Commission under the TSE Community guidelines.
Seoses üldist majandushuvi pakkuvate teenuste olemasoluga väljendas komisjon kahtlust, kas epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsuse hoidmine on üldistes huvides, sest vastavalt „saastaja maksab” põhimõttele on põllumajandustootjad kohustatud kõrvaldama surnud loomad ja tapamaja jäätmed ning komisjon annab neile selleks eespool nimetatud heakskiidetud abi.
It is also questionable whether the annual contribution is necessary since the practice of other German states shows that the plants of private operators have sufficient spare capacity to cope with animal epidemics without receiving additional compensation for providing it.
Samuti on küsitav iga-aastaste tasude vajalikkus. Teiste liidumaade kogemus näitab, et eraettevõtjate käitistel on piisavalt võimsust epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsuse tagamiseks, ilma et nad saaksid selle eest lisahüvitist.
The Commission also doubted whether the Verbandsordnung governing the ZT fulfils the requirements of a transparent entrustment act since, before 2010, the provision of an epidemic reserve was not defined as a public interest obligation to be provided by the ZT and because it did not set out the necessary parameters for calculating the cost.
Samuti kahtles komisjon, kas ZT põhikiri vastab ülesannete andmise dokumendi läbipaistvusnõuetele, sest enne 2010. aastat ei määratletud selles epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsuse hoidmist avaliku teenuse osutamise kohustusena, mida ZT peab täitma, ning selles ei sätestatud ka kuluarvestuseks vajalikke parameetreid.
Regarding the need for a compensation payment, the Commission raised the question as to whether the annual contributions do not, in fact, finance the losses arising from unprofitable spare capacity.
Seoses hüvise maksmise vajadusega tõstatas komisjon küsimuse, kas iga-aastastest tasudest ei rahastata tegelikult mittetasuvast vabast tootmisvõimsusest tulenevat kahjumit.
It is questionable whether an additional annual contribution is necessary if in other German states all the costs are covered by the charges paid by polluters.
Täiendavate iga-aastaste tasude vajalikkus on küsitav, kui teistes liidumaades kaetakse kõik kulud saastajate makstavatest teenustasudest.
Since the ZT was not selected through a public invitation to tender, it is doubtful whether the ZT is a typical well run undertaking.
Kuna ZTd ei valitud avalikus hankemenetluses, on kaheldav, kas ZT on keskmise suurusega, hästi korraldatud juhtimisega ettevõtja.
Consequently the Commission came to the provisional conclusion that a detailed examination was needed to ascertain whether the annual contribution to the ZT is actually necessary to ensure that there is an epidemic reserve or whether the market itself would not provide sufficient free plant capacity in the event of an epidemic.
Seepärast jõudis komisjon esialgsele järeldusele, et on vaja üksikasjalikult uurida, kas ZT-le makstavad iga-aastased tasud on epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsuse hoidmiseks tegelikult vajalikud või on turul endal epideemia puhuks ebapiisavalt vaba tootmisvõimsust.
Finally doubts were cast on Germany’s argument that the annual contributions could be justified as compensation for the clean-up costs of contaminated sites.
Lõpetuseks seati kahtluse alla Saksamaa väide, et iga-aastased tasud on saastatud alade puhastamiskulude katteks makstava hüvitisena põhjendatud.
Under paragraph 132 of the Community guidelines on State aid for environmental protection of 1 April 2008 [23] (‘the environmental aid guidelines’), such aid can only be deemed compatible with the internal market if the beneficiary cannot be made liable under national law, which apparently is not the case in this instance.
Keskkonnakaitseks antavat riigiabi käsitlevate ühenduse 1. aprilli 2008. aasta suuniste [23] (edaspidi „keskkonnaabi suunised”) punkti 132 kohaselt saab sellist abi käsitada siseturuga kokkusobivana üksnes juhul, kui abi saajat ei saa liikmesriigi õigusaktide alusel vastutavaks pidada, kuid käesoleval juhul see ilmselgelt nii ei ole.
NATIONAL COURT PROCEEDINGS
MENETLUS LIIKMESRIIGI KOHTUTES
In its judgment of 16 December 2010 the highest German administrative court, the BVerwG held that the 2010 contributions were not state aid under the terms of Article 107(1) TFEU, since the Altmark criteria were met.
Bundesverwaltungsgericht leidis oma 16. detsembri 2010. aasta otsuses, et 2010. aastal makstud iga-aastased tasud ei ole riigiabi ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses, sest Altmarki kriteeriumid on täidetud.
The BVerwG did not make any pronouncement on earlier contributions because it took the view that the appeal was not admissible with respect to the contributions paid prior to 2010.
Bundesverwaltungsgericht ei teinud otsust varasemate iga-aastaste tasude kohta, sest leidis, et hagi on enne 2010. aastat makstud tasude osas vastuvõetamatu.
First Altmark criterion
Esimene Altmarki kriteerium
The BVerwG held that the disposal of animal by-products under the animal by-products Regulation and § 3(1) of the TierNebG constitutes a service of general economic interest and includes the provision of reserve capacity in the event of epidemics.
Bundesverwaltungsgericht otsustas, et loomsete kõrvalsaaduste kõrvaldamine vastavalt loomsete kõrvalsaaduste määrusele ja loomsete kõrvalsaaduste seaduse § 3 lõikele 1 on üldist majandushuvi pakkuv teenus ja see hõlmab epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsuse hoidmist.
The BVerwG distinguished between capacity that is used for normal operations, including spare operational capacity, and idle capacity that is normally unused.
Bundesverwaltungsgericht eristas tavapärases äritegevuses kasutatavat tootmisvõimsust, sh ettevõtte vaba tootmisvõimsus, ja tavaliselt kasutamata tootmisvõimsust.
If the annual contributions covered the costs of normal capacity, including an essential epidemic reserve, the BVerwG would agree that the annual contributions were state aid because of the polluter pays principle.
Kui iga-aastastest tasudest oleks kaetud tavapärase tootmisvõimsuse kulud, sh ettevõtte vaba tootmisvõimsuse kulud, oleks Bundesverwaltungsgericht leidnud, et need on „saastaja maksab” põhimõttest tulenevalt riigiabi.
However, if the annual contributions only covered the costs of the spare capacity that is held solely for the outbreak of an epidemic, they would not constitute state aid.
Kui aga iga-aastastest tasudest kaetakse üksnes epideemiapuhanguks ettenähtud vaba tootmisvõimsuse hoidmise kulud, ei ole tegemist riigiabiga.
It is of no significance that the spare capacity may be higher than dictated by operational requirements because, by its very nature, it is not normally being used.
Seejuures pole oluline, et vaba tootmisvõimsus võib olla suurem kui tegevuseks vajalik, sest vaba tootmisvõimsuse olemusest tulenevalt seda tavaliselt ei kasutata.
Only if there were indications that the spare capacity had also been used for normal operations (e.g. for the disposal of category 3 material) would a different conclusion follow.
Järeldus oleks teistsugune ainult juhul, kui on viiteid sellele, et vaba tootmisvõimsust kasutatakse ka tavapärases äritegevuses (nt 3. kategooria materjali kõrvaldamiseks).
However, as this did not seem to be the case, the annual contributions were only compensating the costs arising from the public service obligation to provide an epidemic reserve.
Kuna see nii ilmselt siiski ei olnud, oli iga-aastaste tasude puhul tegemist üksnes hüvitisega avaliku teenuse osutamise kohustusest – hoida epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsust – tulenevate kulude katmiseks.
Second Altmark criterion
Teine Altmarki kriteerium
Third Altmark criterion
Kolmas Altmarki kriteerium
The modified § 9 of the Verbandsordnung ensured that the annual contributions only compensated for the cost of providing of providing the epidemic reserve.
Põhikirja muudetud §-ga 9 tagati, et iga-aastastest tasudest hüvitatakse üksnes epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsuse hoidmise kulud.
Moreover, the BVerwG noted that the decision on the size of the reserve was not a business decision that had to be taken on the basis of its economic cost-effectiveness.
Lisaks ei olnud vaba tootmisvõimsuse suurust käsitlev otsus äriline otsus, mis tuli teha majandusliku kulutasuvuse alusel.
By its very nature, keeping reserve capacity for the outbreak of an epidemic is uneconomic because the cost of this reserve is disproportionate to the likelihood of large-scale outbreaks of animal disease.
Epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsus on oma olemuselt ebamajanduslik, sest sellise vaba tootmisvõimsuse hoidmise kulud on ebaproportsionaalsed võrreldes ulatusliku epideemiapuhangu tekkimise tõenäosusega.
Fourth Altmark-criterion
Neljas Altmarki kriteerium
The BVerwG held that it was not possible to apply the fourth Altmark-criterion in this case because the disposal of category 1 and category 2 material is performed separately from the disposal of category 3 material.
Bundesverwaltungsgericht leidis, et neljandat Altmarki kriteeriumit ei saa käesoleva juhtumi puhul kohaldada, sest 1. ja 2. kategooria materjali kõrvaldamine toimub 3. kategooria materjali kõrvaldamisest eraldi.
There is no overlap between the public and the commercial services provided by the ZT while, in the Altmark-case, a private bus company was subject to a large number of public service requirements (e.g. concerning number of stops and timetable) that substantially changed the way in which the underlying transport service was performed.
ZT osutatavad avaliku huvi teenused ja kommertsteenused ei kattu, samas kui Altmarki kohtuasjas kohaldati eraõigusliku bussiveoettevõtja suhtes paljusid avaliku teenuse osutamisega seotud nõudeid (nt peatuste arv ja sõidugraafik), mis olulisel määral muutsid põhitransporditeenuse osutamise viisi.
The annual contributions to the ZT therefore served to compensate it for the cost of providing a public service outside the market.
Seega oli ZT-le makstavate iga-aastaste tasude eesmärk hüvitada sellise avaliku huvi teenuse kulud, mida osutati väljaspool turutingimusi.
The BVerwG also held that a public body is entitled to carry out its public-interest tasks by itself without being obliged to have recourse to private service providers.
Lisaks leidis Bundesverwaltungsgericht, et avaliku sektori asutusel on õigus täita avaliku huvi ülesannet ise, ilma kohustuseta kasutada eraõiguslikke teenuseosutajaid.
As regards the case-law of the Court of Justice on public procurement, the BVerwG stated that a public body was free to decide whether to carry out a service in-house or to procure it from the market [24].
Riigihangete õigust käsitlevat Euroopa Kohtu praktikat arvesse võttes leidis Bundesverwaltungsgericht, et avaliku sektori asutus võib vabalt valida, kas ta täidab avalike huvidega seotud ülesandeid omaenda vahenditega või ostab need sisse turult [24].
COMMENTS FROM THE COMPLAINANT
KAEBUSE ESITAJA MÄRKUSED
The complainant argues that the provision of an epidemic reserve is not a service of general economic interest (SGEI) within the meaning of Article 106(2) TFEU because of the polluter pays principle.
Kaebuse esitaja väidab, et „saastaja maksab” põhimõtte tõttu ei ole epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsuse hoidmine üldist majandushuvi pakkuv teenus ELi toimimise lepingu artikli 106 lõike 2 tähenduses.
Farmers and slaughterhouses can easily be identified as the polluters. Farmers benefit from the effective handling of animal epidemics, as these can pose a threat to their flocks and hence to their assets.
Saastajatena saab lihtsalt tuvastada põllumajandustootjad ja tapamajad: põllumajandustootjatele on tõhus võitlus loomaepideemiate vastu kasulik, sest epideemiad ohustavad nende karja ja seega nende vara.
And swift and effective handling of epidemics enables the slaughterhouses to continue their business at the normal level.
Kiire ja tõhus võitlus epideemiate vastu võimaldab tapamajadel tegutseda tavapärases ulatuses.
The polluter pays principle is also recognised in the relevant German legislation, where farmers and slaughterhouses are regularly referred to as polluters who must bear the disposal costs [25].
„Saastaja maksab” põhimõtet tunnustatakse ka Saksamaa asjaomastes õigusaktides, milles põllumajandustootjatele ja tapamajadele viidatakse sageli kui saastajatele, kes peavad kandma jäätmete kõrvaldamise kulud [25].
The complainant maintains that the ZT only began to claim that it had always been entrusted with the task of providing reserve capacity after the national and Commission investigations got under way.
Kaebuse esitaja sõnul väitis ZT alles pärast riigisisese ja komisjoni uurimismenetluse algatamist, et tal on alati olnud ülesanne hoida epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsust.
Until the Verbandsordnung was modified in 2010 there had been no explicit entrustment act concerning the provision of reserve capacity by the ZT nor had the parameters for the calculation of the compensation been set in advance.
Enne põhikirja muutmist 2010. aastal puudus konkreetne dokument, millega ZT-le oleks antud ülesanne hoida epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsust, ning puudusid ka eelnevalt sätestatud parameetrid hüvitise arvutamiseks.
Third Altmark Criterion
Kolmas Altmarki kriteerium
The complainant maintains that the requirement to maintain an epidemic reserve does not entail any net costs for animal disposal plants.
Kaebuse esitaja väidab, et epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsuse hoidmise nõue ei põhjusta loomsete jäätmete käitlejatele netokulusid.
Epidemic reserve covered out of operational spare capacity
Epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsus kaetakse ettevõtte vaba tootmisvõimsuse arvelt
German animal disposal plants are generally run in two shifts on five or six weekdays, with fluctuations of +/– 5 % in terms of operating hours.
Loomsete jäätmete käitlejad töötavad Saksamaal tavaliselt kahes vahetuses viis või kuus päeva nädalas, kusjuures töötundide arv kõigub +/– 5 %.
Seasonal fluctuations in demand are dealt with by operating three shifts in times of strong demand or scaling back to five-day two-shift operations when demand is weak.
Nõudluse hooajalisest kõikumisest tulenevalt töötatakse suure nõudluse ajal kolmes vahetuses ja väikse nõudluse ajal kahes vahetuses viis päeva nädalas.
The Böckenhoff study [26] confirmed that the third shift during the week and further shifts at weekends provide a sufficient epidemic reserve to cope with the increased amount of material in the event of epidemics.
Böckenhoffi hinnang [26] kinnitas, et kolmas vahetus tööpäevadel ja täiendavad vahetused nädalalõpus tagavad piisava vaba tootmisvõimsuse, et tulla toime epideemia tõttu suurenenud jäätmekogustega.
Thus the necessary epidemic reserve can be covered by the operational spare capacity available in the course of normal operation of disposal plants.
Epideemiaks ettenähtud kohustusliku vaba tootmisvõimsuse saab seega katta ettevõtte vaba tootmisvõimsuse arvelt, mis jäätmekäitlejal on tavapärase äritegevuse käigus olemas.
The complainant stresses that it has never had to make additional investments in order to provide a sufficient level of epidemic reserve.
Kaebuse esitaja väidab, et ta ei ole piisava epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsuse hoidmiseks kunagi pidanud tegema täiendavaid investeeringuid.
The complainant also maintains that the capacities of the neighbouring Länder should be taken into account when planning the capacity of a disposal plant.
Samuti väidab kaebuse esitaja, et jäätmekäitleja tootmisvõimsuse kavandamisel tuleks arvesse võtta naaberliidumaade tootmisvõimsusi.
In the event of a massive outbreak of disease, the capacities of other Länder can be used to cope with a short-term increase in demand for capacity.
Ulatusliku haiguspuhangu korral saab lühiajalise suurema tootmisvõimsuse nõudluse rahuldamiseks kasutada teiste liidumaade tootmisvõimsusi.
There are no legal provisions prohibiting the transport of category 1 and 2 materials.
ja 2. kategooria materjali vedu ei ole ühegi õigusnormi kohaselt keelatud.
On the contrary, the relevant German legislation [27] regards recourse to neighbouring regions’ capacities as an obvious way to deal with bottlenecks in processing capacity in the event of an epidemic.
Otse vastupidi, asjaomastes Saksa õigusaktides [27] nähakse töötlemisvõimsuse kitsaskohtade vältimiseks epideemia korral ilmse lahendusena ette naaberpiirkondade tootmisvõimsuste kasutamine.
Total costs financed out of normal fee revenue
Tavapärastest teenustasudest rahastatavad kogukulud
According to the complainant, all capacity costs would normally be financed out of the revenue that the undertaking entrusted with the task of disposing of category 1 and 2 material earned by charging for its normal operations.
Kaebuse esitaja sõnul rahastatakse kogu tootmisvõimsuse kulud tavaliselt teenustasudest, mida ettevõtja, kellele on antud ülesanne kõrvaldada 1. ja 2. kategooria materjali, saab tavapärase äritegevuse eest.
As the costs of operational spare capacity are an integral part of the plant’s fixed costs, they can be included in the calculation of the fee charged to users.
Kuna ettevõtte vaba tootmisvõimsuse kulud on käitise püsikulude lahutamatu osa, saab neid teenustasude arvutamisel arvesse võtta.
Among other things, the complainant cited a BVerwG judgment [28] that made it clear that the cost of objectively justified capacity reserves could be included when calculating charges.
Kaebuse esitaja viitab muu hulgas Bundesverwaltungsgerichti kohtuotsusele [28], milles selgitatakse, et teenustasude arvutamisel tuleks arvesse võtta objektiivselt põhjendatud vaba tootmisvõimsuse kulusid.
In 10 out of the 16 Länder, only private undertakings are entrusted with the disposal of category 1 and 2 materials (Berlin, Brandenburg, Bremen, Hamburg, Mecklenburg-Vorpommern, Lower Saxony, North Rhine-Westphalia, Saxony-Anhalt, Schleswig-Holstein, and Thuringia).
Kuueteistkümnest liidumaast kümnes (Berliin, Brandenburg, Bremen, Hamburg, Mecklenburg-Vorpommern, Alam-Saksi, Nordrhein-Westfalen, Saksi-Anhalt, Schleswig-Holstein ja Tüüringi) tegelevad 1. ja 2. kategooria materjali kõrvaldamisega ainult eraettevõtjad.
In some of these Länder there are regions with especially large numbers of livestock, such as Lower Saxony, North Rhine-Westphalia and Schleswig-Holstein.
Mõnes neist liidumaadest, näiteks Alam-Saksis, Nordrhein-Westfalenis ja Schleswig-Holsteinis, on piirkondi, kus kariloomi on eriti arvukalt.
In Bavaria and Hessen, animal disposal is partly provided by private undertakings.
Baieris ja Hessenis osutavad loomsete jäätmete kõrvaldamise teenust osaliselt eraettevõtjad.
In those Länder where the complainant or affiliated undertakings are entrusted with the disposal of animal by-products, i.e. Mecklenburg-Vorpommern, Saxony-Anhalt and Thuringia, the public authority and the entrusted undertaking agree on the maximum annual capacity that the disposal plant is to provide.
Neis liidumaades, kus loomsete kõrvalsaaduste kõrvaldamise ülesanne on antud kaebuse esitajale või tema sidusettevõtjatele (st Mecklenburg-Vorpommernis, Saksi-Anhaltis ja Tüüringis), lepivad avaliku sektori asutus ja asjaomane ettevõtja kokku jäätmekäitleja maksimaalse aastase tootmisvõimsuse.
Those capacities are deemed sufficient to cope with increased demand in the event of an epidemic.
Sellist tootmisvõimsust peetakse piisavaks, et tulla epideemia korral toime suurenenud nõudlusega.
The complainant knows that in some public procurement procedures in North Rhine-Westphalia the level of reserve capacity is already set.
Kaebuse esitaja andmetel on mõnes Nordrhein-Westfalenis korraldatud riigihankemenetluses epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsuse tase juba eelnevalt kindlaks määratud.
The example cited was Kreis-Steinfurt, where the reserve was set at 5 % of the previous year’s livestock head count.
Steinfurti piirkonnas on vaba tootmisvõimsuse suuruseks sätestatud näiteks 5 % eelmise aasta kariloomade arvust.
The disposal charges are calculated such that the entire fixed costs of the disposal plants are fully refinanced from the disposal fees charged to farmers and slaughterhouses.
Kõrvaldamistasud arvutatakse nii, et kõik jäätmekäitlejate püsikulud kaetakse täielikult põllumajandustootjatelt ja tapamajadelt võetavatest kõrvaldamistasudest.
Consequently, the practice in the other Länder shows that the total costs of a disposal plant — including any costs for an epidemic reserve — could be fully financed by revenue from the fees it charged and that additional compensation from the public purse was not necessary.
Järelikult näitab teiste liidumaade kogemus, et jäätmekäitleja kogukulud – sh epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsuse kulud – saab täielikult rahastada teenustasudest ja täiendav hüvitamine riigikassast ei ole vajalik.
The ZT’s actual use of the annual contributions
Iga-aastaste tasude tegelik kasutamine ZTs
The complainant argues that the ZT uses the annual contributions to finance losses not only from normal operations but also from maintaining overcapacity that would later be used for external purposes.
Kaebuse esitaja väidab, et ZT kasutab iga-aastaseid tasusid nii tavapärasest äritegevusest tuleneva kahjumi rahastamiseks kui ka hiljem kõrvalistel eesmärkidel kasutatava ülemäärase tootmisvõimsuse hoidmisest tuleneva kahjumi rahastamiseks.
Use of the alleged epidemic reserve for the purposes of the public task entrusted to it in North and Central Hessen
Väidetava epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsuse kasutamine avaliku teenuse osutamiseks Põhja- ja Kesk-Hessenis
Assuming that the ZT was in fact entrusted with the task of maintaining an epidemic reserve and that 50 % of the ZT’s average capacity was an adequate reserve (as concluded in the Fraunhofer study), the ZT would not have been able to participate in the public procurement procedure in Northern Hessen or to take on further disposal obligations in Baden-Württemberg.
Eeldades, et ZT-le anti ka tegelikult ülesanne hoida epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsust ja et 50 % ZT keskmisest tootmisvõimsusest oli piisav epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsus (nagu leiti Fraunhoferi hinnangus), ei oleks ZT saanud Põhja-Hesseni avalikus hankemenetluses osaleda ja võtta endale täiendavat jäätmete kõrvaldamise kohustust Baden-Württembergis.
However, as the ZT did actually win the contract under the public procurement procedure in Northern Hessen and took on the provision of additional disposal services, it must necessarily have used part of the allegedly required epidemic reserve for normal operations.
Kuna ZT võitis tegelikult Põhja-Hesseni avaliku hankemenetluse ja võttis endale täiendava kohustuse osutada jäätmete kõrvaldamise teenust, pidi ta osa väidetavalt vajalikust epideemiaks ettenähtud vabast tootmisvõimsusest paratamatult tavapärases äritegevuses ära kasutama.
It is thus evident that the annual contributions financed the costs of overcapacity that was not needed as an epidemic reserve.
Seega on ilmne, et iga-aastastest tasudest kaeti epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsusena ebavajaliku ülemäärase tootmisvõimsuse kulud.