natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In this respect, the considerations of the complainants concerning the fact that France Télécom was able to assume a far larger financial debt from 1996 than the burden from which the French State had relieved it are not relevant as they are unrelated to the question examined.
Selles suhtes ei ole asjakohased kaebuste esitajate väited, et France Télécom võis alates 1996. aastast võtta enda kanda palju suurema finantsvõla võrreldes kohustustega, millest Prantsusmaa ta vabastas, sest need ei ole seotud uuritava küsimusega.
Even if the increase in the financial debt assumed by France Télécom since 1996 and the amounts in question now seem to rule out the risk of bankruptcy of the undertaking referred to by the French Republic if the arrangements provided for by the 1990 Law had continued, the aid measure seems to be necessary in the future to allow France Télécom to be able to compete on the markets concerned on the basis of merit, without being handicapped by the burden of social security costs inherited from the past which its competitors do not have to bear.
Isegi kui alates 1996. aastast France Télécomi finantsvõlg kasvas ning tundub, et kõnealuste summade puhul on kõrvale jäetud ettevõtja pankrotioht, millele on viidanud Prantsuse Vabariik, siis juhul, kui 1990. aasta seadusega ette nähtud skeem oleks ellu viidud, näiks abimeede olevat vajalik tulevikus, et võimaldada France Télécomil konkureerida asjaomasel turul võrdsetel tingimustel, ilma et ettevõtja oleks ebasoodsas olukorras selliste minevikust päritud sotsiaalkindlustusmaksete tõttu, mida ei kanna konkurendid.
The considerations of the complainants and the telecommunications operator on the relevance of an overall balance with a view to assessing the need for aid in the light of the other advantages derived by France Télécom from its past monopoly are unfounded in this case.
Vaatlusalusel juhul ei ole põhjendatud kaebuste esitajate ja telekommunikatsioonioperaatori märkused üldise bilansi asjakohasuse kohta, millega püütakse abi vajalikkuse üle otsustada muude eeliste põhjal, mis France Télécomil olid monopoli seisuse tõttu minevikus.
It is true that, since 1996, France Télécom’s position on a number of the services markets in which it operates in France remains dominant, especially on account of network effects inherent in the communications markets.
aastast peale on France Télécomi positsioon olnud tõesti valdav teenuste turgudel, kus ta Prantsusmaal tegutseb, eelkõige side turgude võrkudest tulenevate mõjude tõttu.
Likewise, France Télécom has increased its presence on the markets of other Member States by acquiring significant positions there, especially in Poland and Spain.
France Télécom on laienenud ka teiste liikmesriikide turgudele, omandades olulise positsiooni Poolas ja Hispaanias.
The fact remains that, as emphasised indirectly by the telecommunications operator in its comments, as a result of its dominant position within the meaning of Article 102 of the TFEU or its significant market power within the meaning of the regulations applicable to electronic communications in the Union [61], France Télécom is subject to specific asymmetric obligations which are not imposed on the competing undertakings with lesser market power.
Nagu seda rõhutab kaudselt oma märkustes üks telekommunikatsioonioperaator, on France Télécomil tema valitseva positsiooni tõttu ELi toimimise lepingu artikli 102 tähenduses või tema märkimisväärse turuvõimu tõttu ELi elektroonilise side turul kohaldatavate õigusaktide [61] tähenduses erilised asümmeetrilised kohustused, mida ei ole konkurentidest ettevõtjatel, kellel on väiksem turuvõim.
These obligations, for example regarding access to its network, cost-orientation of prices or refraining from commercial behaviour which would be permitted to a non-dominant undertaking, have as their object precisely to ensure that the position of France Télécom inherited from its former monopoly is not more damaging to competition.
Tema selliste kohustuste eesmärk, nagu näiteks seoses võrgule juurdepääsemise, tariifide kulupõhisuse või sellisest ärilisest käitumisest hoidumisega, mis on lubatud ettevõtjale, kellel ei ole valitsevat positsiooni, on just see, et France Télécomi varasemast monopolist pärit positsioon ei kahjustaks enam konkurentsi.
These ad hoc regulatory instruments, designed and applied consistently by the national regulatory and competition authorities and by the Commission [62], are a more targeted and effective remedy to the persisting effects of the advantages derived by France Télécom from its former monopoly, invoked by the complainants.
Need eriotstarbelised õigusaktid, mida riiklik reguleerimis- ja konkurentsiamet ning komisjon [62] on välja töötanud ja kohaldanud, on sihipärasemad ja tõhusamad France Télécomi jätkuva ebasoodsa olukorra mõju leevendamiseks, mis tuleneb tema varasemast monopoli seisusest, millele on viidanud kaebuse esitajad.
Consequently the State aid which is the subject of the present procedure appears, in principle, necessary to attain an objective of common interest by improving the conditions of competition relating to the retirement costs and, therefore, the provision of electronic communications services.
Käesoleva menetluse teemaks olev riigiabi näis põhimõtteliselt olevat vajalik ühist huvi pakkuva eesmärgi saavutamiseks, parandades konkurentsitingimusi seoses pensionimaksetega ning seega elektroonilise side teenuste osutamist.
Proportionality of the aid measure
Abimeetme proportsionaalsus
It must be concluded that the financial compensation in favour of the State introduced by the 1990 Law for the payment and servicing of the pensions is specific to France Télécom and sui generis.
Tuleb tõdeda, et rahaline hüvitis, mida tuleb riigile maksta 1990. aasta seaduse alusel pensionide maksmise ja teenindamise eest, hõlmab konkreetselt France Télécomi ning on sui generis.
This compensation has been calculated since 1997 by referring to certain costs borne by the competing undertakings in the sector.
Kõnealust hüvitist on alates 1997. aastast arvutatud maksude põhjal, mida maksavad samas sektoris tegutsevad konkurentidest ettevõtjad.
For the purposes of determining whether the aid is proportionate for achieving the objective, it is therefore appropriate to examine the objective and justified nature of the reference to establish the amount of the compensation adopted in the 1996 Law.
Selleks et määrata kindlaks, kas abi on proportsionaalne kindlaks määratud eesmärgi saavutamisega, tuleks seega uurida 1996. aasta seadusega kehtestatud hüvitise summa kindlaksmääramiseks kasutatud võrdlusaluse objektiivsust ja põhjendatust.
It should be noted straight away that, in the procedures relating to reductions in retirement costs for civil servant staff of former monopoly operators in the telecommunications sector, OTE in Greece and BT Plc in the United Kingdom, the Commission checked in particular whether these undertakings were subject to equivalent social security costs to those of their competitors to decide the respective compatibility and incompatibility with the internal market pursuant to Article 107(3)(c) of the TFEU of the State aid granted to the operators in question [63].
Esmalt tuleb märkida, et pensionimaksete vähendamisega seotud menetluste puhul seoses selliste endiste telekommunikatsioonisektoris monopoolses seisundis olnud ettevõtjate ametnikega nagu OTE Kreeka Vabariigis ja BT Blc Ühendkuningriigis, kontrollis komisjon, kas need ettevõtjad tasusid konkurentidega võrdseid sotsiaalkindlustusmakseid, et teha kindlaks, kas kõnealustele ettevõtjatele antud abi sobis või ei sobinud kokku siseturuga vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punktile c [63].
The Commission finds that in the present case, the contributions in full discharge of liabilities paid each year by France Télécom and provided for by the 1996 Law do not enable it to be ensured that the social charges levied are equivalent to those of its competitors.
Komisjon nendib, et vaatlusalusel juhul ei võimaldanud hilisemast maksekohustusest vabastavad sissemaksed, mida France Télécom igal aastal tasus ning mis olid ette nähtud 1996. aasta seadusega, tagada konkurentidega võrdsete sotsiaalkindlustusmaksete tasumine.
The competitively fair rate (hereinafter: ‘TEC’) is not achieved.
Konkurentsitingimustest lähtuvat osalusmäära ei saavutatud.
The exceptional flat-rate contribution is subdivided into two components:
Erakorraline kindlasummaline sissemakse koosneb kahest osast:
firstly, an amount of EUR 3,6 billion corresponding to the provisions set aside by France Télécom up to 1996 in order to defray the future retirement costs of the civil servants foreseen at the time;
ühest küljest 3,6 miljardi euro suurune summa, milleks on France Télécomi kuni 1996. aastani moodustatud reservvahendid, et tulla toime ametnike tulevaste pensionmaksetega, mis olid tol ajal ette nähtud;
secondly, an amount of EUR 2,1 billion (hereinafter: the ‘additional amount’), corresponding to both the forecasts of the public authorities and in fact to the net social security costs for paying the pensions which the State would have to defray over a period of 10 years, between 1997 and 2006, on account of the transfer of the cost of the pensions of the civil servants in telecommunications.
teisest küljest 2,1 miljardi euro suurune summa (edaspidi „lisasumma”), mis vastab nii riigiasutuste prognoosidele kui ka sellele, mis määrati pensionide maksmisega seotud sotsiaalkindlustusmaksete netosummaks, mida riik pidi maksma kümne aasta jooksul ajavahemikus 1997–2006, seoses telekommunikatsioonisektori ametnike pensionimaksu ülekandmisega.
The flat-rate sum of EUR 5,7 billion was never intended to compensate for the absence of the competitively fair rate between France Télécom and its competitors, so it would not be justified to weigh this sum against the annual contributions in full discharge of liabilities which were not paid by France Télécom when they would have been necessary to attain a competitively fair rate.
Kuna 5,7 miljardi suuruse kindlasummalise sissemakse eesmärk ei olnud kunagi kompenseerida konkurentsitingimustest lähtuvat osalusmäära France Télécomi ja selle konkurentide vahel, siis ei ole õigustatud võrrelda seda summat ettevõtjat hilisemast maksekohustusest vabastavate iga-aastaste sissemaksetega, mida ei maksnud France Télécom, kuid mis oleksid olnud vajalikud, et saavutada tegelik konkurentsitingimustest lähtuv osalusmäär.
On the other hand, an examination of the parliamentary debates shows that the additional amount of EUR 2,1 billion was intended to cover this transfer of costs from 1997 to 2006 and, in fact, to eliminate the effects of aid for a 10-year period.
Parlamendi aruteludest nähtub, et 2,1 miljardi euro suurune lisasumma oli ette nähtud selleks, et katta 1997.–2006. aasta maksete ülekandmine ning kõrvaldada tegelikult abi mõju kümneaastase ajavahemiku puhul.
In this way, the net financial effort by France Télécom corresponding to this additional amount consisted in financing, for a 10-year period, the additional cost of the reform for the French State.
France Télécomi makstava lisasummaga püüti katta kümneaastase ajavahemiku puhul reformi tõttu Prantsusmaale tekkivat lisakulu.
However, the 1996 Law refers to a one-off exceptional contribution, without the applicable provisions, either of the Finance Law or of the subsequent Decrees, determining an amount arising from the provisions, which should have been deducted from the burden transferred to the State for the duration of this period.
Siiski viitab 1996. aasta seadus ühekordsele erakorralisele sissemaksele, ilma et riigieelarve seaduse ega ka hilisemate dekreetide kohaldatavates sätetes eristataks nendest sätetest tulenevat summat, mille oleks võinud selle ajavahemiku puhul maha arvata riigile ülekantavast summast.
Article 6 of the 1996 Law clearly specifies that the exceptional flat-rate contribution is paid in return for the funding by the State of the pensions granted to the civil service staff.
aasta seaduse artiklis 6 on selgelt täpsustatud, et erakorraline kindlasummaline sissemakse kantakse vastutasuks selle eest, et riik võtab enda kanda riigiametnikest töötajatele määratud pensionide maksmise.
The amount of this exceptional contribution must therefore be included in its entirety in the analysis of the reform.
Selle erakorralise kindlasummalise sissemakse summat tuleb seega reformi analüüsis täielikult arvesse võtta.
As France Télécom, through the payment of this exceptional flat-rate contribution, covered the cost of the retirement pensions of the civil servants in telecommunications and the cost of the compensation between arrangements for a period of about 15 years, the effects of the aid were neutralised.
Kuna France Télécom kattis erakorralise kindlasummalise sissemaksega telekommunikatsioonisektoris töötavate ametnike vanaduspensionimaksed ning hüvitismakse skeemide vahel 15-aastaseks ajavahemikuks, siis on abi mõju kõrvaldatud.
France Télécom, by paying this exceptional contribution, therefore neutralised the effects of the aid during this period.
Seega on France Télécom selle erakorralise sissemakse tegemisega kõrvaldanud kõnealuse ajavahemiku puhul abi mõju.
Consequently, it is justified that, during this period, France Télécom is not obliged to fulfil the conditions of compatibility of this aid, and therefore that it does not pay the annual contribution necessary to ensure a competitively fair rate including the non-common risks in respect of the private-law employees.
Nii on põhjendatud, et selle ajavahemiku puhul ei ole France Télécomil kohustust täita kõnealuse abi siseturuga kokkusobivuse tingimusi ning ta ei pea maksma võrdsete konkurentsitingimuste tagamiseks vajalikku iga-aastast sissemakset, mis hõlmab eraõiguslike töötajate puhul ühistest riskidest erinevaid riske.
It is appropriate to return in detail to the stages of this reasoning.
Sellise mõttekäigu etapid tuleks uuesti põhjalikult üle vaadata.
The competitively fair rate is not achieved
Konkurentsitingimustest lähtuvat osalusmäära ei saavutatud
The fact remains that the annual levies in full discharge of liabilities paid by France Télécom since the 1996 reform do not permit a competitively fair rate to be achieved, as emphasised in the decision to initiate the procedure.
Märkida tuleb, et hilisemast maksekohustusest vabastavad iga-aastased maksed, mida France Télécom tasus alates 1996. aasta reformist, ei võimaldanud saavutada konkurentsitingimustest lähtuvat osalusmäära, nagu on seda rõhutatud menetluse algatamise otsuses.
This results from the fact that the rate applied to France Télécom includes only the contributions corresponding to the common risks of private-sector employees and civil servants and, as a result, excludes the contributions corresponding to the non-common risks, such as unemployment or non-payment of wages in the event of the firm going into receivership or compulsory liquidation.
See tuleneb asjaolust, et France Télécomi kohaldatud määr hõlmab üksnes eraõiguslike töötajate ja riigiteenistujate ühiseid riske katvaid sissemakseid ning jätab seega kaasamata sissemaksed, mis hõlmavad ühistest riskidest erinevaid riske, nagu töötus või palkade maksmata jätmine ettevõtja saneerimise või likvideerimise korral.
It therefore results from Table 4 that not taking the non-common risks into account in the calculation of the contribution to be paid by France Télécom is reflected in a considerable difference between the compensation paid by France Télécom to the State and what it would pay if the contribution rate were calculated to ensure an entirely level playing field with the bases for the calculation of the costs paid by competitors.
Tabelist 4 nähtub seega, et kuna France Télécomi makstava hüvitise arvutamisel ei võetud arvesse ühistest riskidest erinevaid riske, on oluline vahe nende summade vahel, mida France Télécom maksis riigile ja mida ta oleks maksnud siis, kui sissemakse määra oleks arvutatud nii, et tagada täielikult võrdsed konkurentsitingimused konkurentide maksude arvutamise alustega.
Consequently, the aid measure resulting from the Law does not comply with the principle of proportionality.
Seega ei täida seadusest tulenev abimeede proportsionaalsuse põhimõtet.
For it to comply with this principle and in order to attain the legitimate objective stated of improving the conditions of competition by equalising the calculation methods relating to the costs borne by the undertakings operating on the telecommunications markets concerned in France, the aid granted to France Télécom pursuant to the 1996 Law should have equalised, and should effectively in future equalise, these costs by including those relating to the risks not common to the two categories of staff.
Selleks et meede täidaks kõnealust põhimõtet ning et saavutada seatud legitiimne eesmärk, mis on konkurentsitingimuste parandamine selliste maksude võrdsustamise arvutusmeetodite kaudu, mida maksavad telekommunikatsiooniturul tegutsevad asjaomased ettevõtjad Prantsusmaal, oleks France Télécomile 1996. aasta seadusega antud abi pidanud nii minevikus kui ka edaspidi võrdsustama kõnealused maksud ning katma mõlema kategooria töötajate puhul ühistest riskidest erinevad riskid.
In this respect, France’s argument that the civil servants are not exposed to certain risks and, that as a result, it is not justified to pay a contribution for these risks, cannot be accepted.
Sellega seoses ei nõustuta Prantsusmaa väitega, mille kohaselt ei ohusta riigiametnikke teatavad riskid ning seetõttu ei ole õigustatud nende riskide eest sissemaksete tegemine.
Firstly, it is pursuant to State measures that these risks would not arise, so there is no justification for France Télécom to draw a pecuniary advantage.
Esiteks ei esine need riskid just tänu riigi meetmetele, mistõttu ei ole õigustatud, et France Télécom saab nende arvel rahalise eelise.
For example, it is by virtue of the commitment by the French State to the civil servants still working at France Télécom and on account of the fact that the French State is its own insurer that the risk of non-payment of wages in the event of the firm going into receivership would not arise.
Näiteks ei esine riski, et palk jäetakse ettevõtja saneerimis- või pankrotimenetluse korral maksmata, just Prantsusmaa võetud kohustuse tõttu France Télécomis tegevametnike ees ning kuna Prantsusmaa on enda kindlustusandja.
However, the possibility of France Télécom filing for bankruptcy, just like a competitor, cannot be ruled out.
Välistada aga ei saa võimalust, et France Télécom kuulutab välja pankroti, just nagu seda võib teha konkurent.
In both cases, it is not a matter of an advantage supplied to the undertaking, but directly to its employees.
Mõlemal juhul ei ole tegemist mitte ettevõtjale, vaid selle töötajatele antud eelisega.
The guarantee of the payment of wages takes effect after the undertaking has ceased to exist.
Töötasude ülekandmise tagatis jõustub alles pärast ettevõtja tegevuse lõpetamist.
However, a competing undertaking will have to pay contributions to guarantee the risk of non-payment of wages after its disappearance, in contrast to France Télécom.
Vastupidiselt France Télécomile peab konkureeriv ettevõtja tegema sissemakseid, et katta töötasude maksmata jätmise risk pärast ettevõtja likvideerimist.
It is therefore not justified to give the latter an advantage, in the form of a lower contribution or, in fact, an exclusion of this risk from the method of calculating the contributions of France Télécom.
Seega ei ole õigustatud France Télécomile eelise andmine väiksemate sissemaksete kujul või tegelikkuses selle riski väljajätmine France Télécomi sissemaksete arvutamise meetodist.
Then, more fundamentally, the objective itself of the reform introduced in 1996, which does not seem to have been brought to its logical conclusion, is to equalise the conditions of competition with regard to tax and social security payments between all the competitors of the sector, irrespective of the status of their staff and the existence of an actual obligation for France Télécom to affiliate with and subscribe to the competent management bodies.
Veelgi olulisem on see, et eesmärgiks 1996. aastal kehtestatud reformis, mis ei näi olevat jõudnud oma loogilise lõpptulemuseni, on võrdsustada maksukohustuste ja sotsiaalkindlustusmaksete puhul konkurentsitingimused kõikide sektoris tegutsevate konkurentide jaoks ning seda sõltumata nende töötajate staatusest ja France Télécomi jaoks kehtivast kohustusest liituda pädevate kindlustust haldavate asutustega ja teha sissemakseid.
It is precisely this logic of equalisation of the conditions of competition which would be liable to make the measure examined compatible with the internal market.
Just konkurentsitingimuste võrdsustamine muudab uuritava meetme kokkusobivaks siseturuga.
Whether or not the staff of France Télécom are exposed to such risks is not therefore relevant under this logic.
Kas France Télécom puutub nende riskidega kokku või mitte, ei ole kõnealuse loogika puhul asjakohane.
In conclusion, a reduction in the funding of the pensions with a transfer of the net burden to the State would respect the principle of proportionality only if it allowed a level playing field.
Järelikult on pensionimaksete vähendamise puhul riigile maksete netosumma ülekandmise kaudu proportsionaalsuse põhimõte täidetud üksnes siis, kui see võimaldab konkurentsitingimuste võrdsustamist.
However, France Télécom has not been placed in a situation which is fully equivalent to that of the undertakings in the sector as regards wage-based social security contributions, since certain social security contributions and tax payments have not been integrated into the basis of assessment for calculating the annual contribution.
France Télécomi ei olnud seoses palkadelt makstavate sotsiaalkindlustusmaksetega täielikult võrdses olukorras teiste sektoris tegutsevate ettevõtjatega, sest iga-aastase sissemakse arvutamisel ei võetud arvesse teatavaid sotsiaalkindlustusmakseid ja muid maksukohustusi.
It is not justified to compare the insufficiency of the rate of the contribution in full discharge of liabilities applied to France Telecom since 1997 and the exceptional flat-rate contribution paid to the State by France Télécom
Ei ole õigustatud võrrelda hilisemast maksekohustusest vabastava sissemakse ebapiisavat määra, mida kohaldas France Télécom alates 1997. aastast, ja erakorralist kindlasummalist sissemakset, mida France Télécom maksis riigile
Likewise, contrary to the claims of the French Republic and France Télécom, it is not justified to take into consideration the amount of the exceptional flat-rate contribution of EUR 5,7 billion already paid by France Télécom in 1997 to compare it with the insufficiency of the rate of the contribution in full discharge of liabilities applied to France Télécom.
Samuti ei ole õigustatud võtta vastupidiselt Prantsuse Vabariigi ja France Télécomi väidetele arvesse erakorralist kindlasummalist sissemakset summas 5,7 miljardit eurot, mida France Télécom 1997. aastal juba maksis, et võrrelda seda hilisemast sissemaksest vabastava sissemakse ebapiisava määraga, mida kohaldas France Télécom.
As a preliminary point, the Commission wishes to recall that, in each situation, it has to establish whether the conditions of application of the derogation provided for in Article 107(3)(c) of the TFEU have been fulfilled, without being bound by its earlier decision-making practice, assuming that is established [64].
Esmalt soovib komisjon meelde tuletada, et ta peab igas olukorras tegema kindlaks, kas ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punktis c sätestatud erandi kohaldamise tingimused on täidetud, sõltumata varasemast otsustuspraktikast, juhul kui see on olemas [64].
In any event, the reform examined here displays clear differences, in several respects, from the reform referred to in the La Poste decision [65], which the French authorities attempt to rely on.
Igal juhul on siin uuritav reform mitmest vaatenurgast selgelt erinev otsuses La Poste [65] viidatud reformist, millele kalduvad tuginema Prantsuse ametiasutused.