natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Article 9 of the Regent’s Decree states that the Minister for Finance shall rule on claims for the remission of fines and increases in duties in the form of fines not settled in court.
Regendi dekreedi artiklis 9 on sätestatud, et rahandusminister lahendab kaebusi, mille esemeks on trahvidest loobumine ja trahvidega seotud õiguste suurendamine, ning mille kohta ei ole kohtunik otsust langetanud.
Regional Directors of the Special Tax Inspectorate have the same powers by virtue of Article 95 of the Law of 15 March 1999 replacing Article 87 of the Law of 8 August 1980.
Vt käibemaksualane kommentaar nr 84/59.
See VAT comment No 84/59.
ISI piirkondlikel direktoritel on samad volitused 15. märtsi 1999. aasta seaduse artikli 95 alusel, mis asendab 8. augusti 1980. aasta seaduse artikli 87.
See VAT comment No 84 bis/4 et seq.
Vt käibemaksualane kommentaar nr 84a/4 ja järgmised.
VAT Circular No 78 of 15 December 1970, point 9.
15. detsembri 1970. aasta käibemaksualane ringkiri nr 78, punkt 9.
See the VAT handbook published by the VAT authorities, p. 1116, point 530.
Vt käibemaksuameti avaldatud käsiraamat, lk 1116, punkt 530.
If a taxable person initially invoices an amount of 100 plus VAT of 21, giving a total of 121, and the person acquiring the goods pays only 100, the possible refund will not cover an amount of 21, but 21 × (21/121) = 3,64.
Müügihinna osalise saamata jäämise korral tagastamise arvutamise täpsed juhised puuduvad. Selline tagastamine ei ole keelatud juhtudel, kui maksukohustuslane esitab käibemaksu summa kohta tagantjärgi arve (sealhulgas mitu aastat pärast maksustatavat sündmust).
See income tax comment No 53/88.
Vt tulumaksualane kommentaar nr 53/88.
See income tax comments Nos 53/97 and 53/97.1.
Vt tulumaksualane kommentaar nr 53/97 ja 53/97.1.
See judgment of the Court of Justice in Case C-241/94 France v Commission [1996] ECR I-4551; judgment of the Court of First Instance in Joined Cases T-127/99 Diputación Foral de Álava, T-128/99 Comunidad Autónoma del País Vasco and Gasteizko Industria Lurra and T-148/99 Daewoo Electronics Manufacturing España [2002] ECR II-1275, paragraphs 151 and 154.
Vt eelkõige Euroopa Kohtu 26. septembri 1996. aasta otsus kohtuasjas C-241/94: Prantsusmaa vs. komisjon, EKL 1996, lk I-4551; Üldkohtu 6. märtsi 2002. aasta otsus liidetud kohtuasjades T-127/99: Diputación Foral de Álava, T-129/99: Comunidad Autónoma del País Vasco ja Gasteizko Industria Lurra ning T-148/99: Daewoo Electronics Manufacturing España, EKL 2002, lk II-1275, punktid 151 ja 154.
Article 85, VAT Code.
Käibemaksuseadustiku artikkel 85.
In its letter (SG(99) 3364) of 10 May 1999, the Commission indicated that, although the Belgian provisions appear reasonable and proportionate, the Commission had received a number of complaints from which it was apparent, in particular, that if the purchaser transports the goods acquired itself, the authorities require documents that the vendor cannot provide, inter alia, the freight papers.
Komisjon täpsustab oma 10. mai 1999. aasta kirjas (SG(99) 3364), et kuigi Belgia sätted tunduvad mõistlikud ja proportsionaalsed, on komisjonile esitatud mitu kaebust, millest nähtub, et eelkõige siis, kui ostja veab omandatud kaupa ise, nõuab maksuamet dokumente, mida müüja ei suuda esitada, eelkõige veodokumente.
In this respect, Belgium refers to Belgian case law according to which taxation must be based on the facts of the case and the principle of sound administration.
Selles osas tuletab Belgia meelde Belgia kohtupraktikat, mille kohaselt maks peab tuginema faktilistel asjaoludel ja hea halduse põhimõttel.
On the basis of these principles, the tax authorities believe that they must take account of evidence furnished by the authorities of other countries in granting any exemption from VAT for intra-Community supplies.
Nende põhimõtete alusel hindab maksuamet, kas tal tuleb võtta arvesse teiste riikide ametiasutuste esitatud tõendeid, et anda ühendusesisestele tarnetele käibemaksuvabastus.
In this instance, the Swiss company which purchased the goods had appointed a representative in the United Kingdom, who was registered for VAT and discharged his tax obligations in the United Kingdom.
Antud juhul kauba saanud Šveitsi äriühing määras Ühendkuningriigis vastutava esindaja, kes ise oli käibemaksukohustuslane ja täitis selles riigis oma maksukohustused.
Article 70(2) of the VAT Code would thus apply when invoices which are required to be issued under Articles 53, 53 octies and 54 of the Code, have not been drawn up or have not been drawn up correctly.
Käibemaksuseadustiku artikli 70 lõiget 2 kohaldatakse juhul, kui arveid, mille esitamine on ette nähtud käibemaksuseadustiku artiklitega 53, 53 g ja 54, ei esitatud või ei esitatud nõuetekohaselt.
See VAT comment No 70/60 to 70/62.
Vt käibemaksualaseid kommentaare nr 70/60–70/62.
See press release of 9 July 2004, IP/04/882.
Vt 9. juuli 2004. aasta pressiteade, IP/04/882.
See paragraph 55 of the opening decision.
Vt menetluse algatamise otsuse põhjendus 55.
See the Opinion of the Advocate-General in Case C-353/95 Schmid [1997] ECR I-7007, paragraph 30.
Vt kohtujuristi ettepanek kohtuasjas C-353/95 P, EKL 1997, lk I-7007, punkt 30.
Umicore mentions statistical data from the Special Tax Inspectorate according to which 22 % of the additional VAT charged for increases in turnover in the period 2000-02 was determined pursuant to an agreement concluded with the taxable person.
Umicore viitab ISI statistikale, mille kohaselt tekkis 22 % täiendavatest käibemaksusummadest, mis tulenesid käibe suurenemisest ajavahemikus 2000–2002, pärast kokkuleppe sõlmimist maksumaksjaga.
In its judgment of 10 January 1991, in case FJ.F 91/204, the Namur General Court stated that ‘tax authorities and the taxpayer may validly compromise on the VAT taxable base.
Namuri üldkohtu 10. jaanuari 1991. aasta otsus kohtuasjas FJ.F, 91/204: „Maksuamet ja maksumaksja võivad kokku leppida käibemaksu baassummas.
Under the applicable legal and regulatory provisions, by accepting the transaction concerning the taxable base, the taxpayer also requests the benefit of a reduction in fines.
Kohaldatavates õigusnormides on sätestatud, et andes oma nõusoleku maksustatavat summat käsitlevale kokkuleppele, taotleb maksumaksja ka trahvi vähendamist.
The operation thus corresponds, by its very nature, to the definition of a transaction whose main feature is the existence of mutual concessions between the parties.
Tehing vastab seega oma olemuselt sellise tehingu mõistele, mille oluline tunnusjoon on poolte vastastikused järeleandmised.
In the case in question, the concession made by the taxpayer is the acceptance of the taxable base resulting from the adjustment notice following the check.
Maksumaksja järeleandmine seisneb kõnealusel juhul kokkuleppes maksustatava summa kohta, mis tuleneb maksunõudest pärast kontrolli.
The concession made by the tax authorities is the reduction in the legal fines linked to the agreement on the taxable base.’
Maksuameti järeleandmine seisneb käibemaksu baassumma kindlaksmääramise kokkuleppega seotud trahvide vähendamises”.
Under Belgian law, an employer that does not pay the contributions in time is subject, among other things, to surcharges and criminal penalties.
Vastavalt Belgia õigusele võib tööandjat, kes ei maksa sotsiaalkindlustusmakseid tähtaegselt, karistada muu hulgas summade suurendamise ja kriminaalkaristusega.
It is recognised, however, that the NOSS may grant grace periods.
Kohus möönab siiski, et ONSS saab anda tähtaja pikendust.
Considering that the payment facilities enabled the insolvent company to survive in an artificial manner, the Brussels Commercial Court made a referral for a preliminary ruling to the Court with a view to establishing whether such payment facilities could constitute State aid.
Kuna maksusoodustusi võimaldati maksejõuetule ettevõtjale tegevuse kunstlikuks jätkamiseks, esitas Brüsseli kaubanduskohus Euroopa Kohtule eelotsuseküsimuse, et teha kindlaks, kas sellised maksusoodustused võivad kujutada endast riigiabi.
National Office for Social Security in Belgium.
Office national de sécurité social en Belgique (Belgia sotsiaalkindlustusamet).
Judgment in Case T-127/99 Diputación Foral de Álava and Others v Commission of the European Communities [2002] ECR II-1275, paragraphs 164-166.
6. märtsi 2002. aasta otsus kohtuasjas T-127/99: Diputación Forai de Álava jt, EKL 2002, lk II-1275, punktid 164–166.
In this respect, Umicore refers to paragraph 26 of the Commission notice on the application of the State aid rules to measures relating to direct business taxation (OJ C 384, 10.12.1998, p. 3), according to which the purpose of a tax system is ‘to collect revenue to finance State expenditure’.
Sellega seoses viitab Umicore punktile 26 komisjoni teatisest äriühingute otsese maksustamisega seotud meetmete suhtes riigiabi eeskirjade kohaldamise kohta (EÜT C 384, 10.12.1998, lk 3), mille kohaselt maksusüsteemi eesmärk „on koguda tulu riigi kulude rahastamiseks”.
See, for instance, judgment of the Court of Justice in Case C-387/92 Banco de Crédito Industrial, now Banco Exterior de España SA v Ayuntamiento de Valencia [1994] ECR I-877, paragraph 13; judgment in Case C-143/99 Adria Wien Pipeline GmbH and Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke GmbH v Finanzlandesdirektion für Kärnten [2001] ECR I-8365, paragraph 38; judgment in Case C-53/00 Ferring SA v Agence centrale des organismes de sécurité sociale (ACOSS) [2001] ECR I-9067, paragraph 15; judgment in Case C-172/03 Wolfgang Heiser v Finanzamt Innsbruck [2005] ECR I-1627, paragraph 36; judgment in Joined Cases C-182/03 and C-217/03 Kingdom of Belgium and Forum 187 ASBL v Commission of the European Communities [2003] ECR I-6887, paragraph 86.
Vt eelkõige Euroopa Kohtu 15. märtsi 1994. aasta otsus kohtuasjas C-387/92: Banco Exterior de España, EKL 1994, lk I-877, punkt 13; Euroopa Kohtu 8. novembri 2001. aasta otsus kohtuasjas C-143/99: Adria Wien Pipeline GmbH, EKL 2001, lk I-8365, punkt 38; Euroopa Kohtu 22. novembri 2001. aasta kohtuasjas C-53/00: Ferring, EKL 2001, lk I-9067, punkt 15; Euroopa Kohtu 3. märtsi 2005. aasta otsus kohtuasjas C-172/03: Heiser, EKL 2005, lk I-1627, punkt 36; Euroopa Kohtu 22. juuni 2006. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-182/03 ja C-217/03: Forum 187 ASBL, EKL 2003, lk I-6887, punkt 86.
See paragraph 9 of the 1998 notice cited in footnote 46.
Vt eespool joonealuses märkuses 46 viidatud 1998. aasta teatise punkt 9.
‘Company B’ is actually a reference to two separate Italian companies.
„B” on tegelikult seotud kahe eri Itaalia äriühinguga.
See Section II.2.
Vt jagu II.2.
Cassation, judgments of 12.9.2009, cited above.
Eespool viidatud kassatsioonikohtu 12. septembri 2009. aasta otsused.
The Court confirmed that a fine of 200 % was disproportionate given the circumstances and that the Court of Appeal had quite rightly reduced it to 50 %.
Kohus kinnitas, et 200 % suurune trahv on kohtuasja aluseks olevate asjaolude suhtes ebaproportsionaalne ja et apellatsioonikohtul on õigus trahvi vähendada 50 protsendini.
‘Company B’ actually refers to two companies established in Switzerland.
B on tegelikult seotud kahe Šveitsis asutatud äriühinguga.
‘C’ in fact refers to the same companies as ‘B’ in the third example described in the next recital.
„C” on tegelikult seotud samade äriühingutega nagu „B” järgmises põhjenduses esitatud kolmandal joonisel.
21 % of BEF 1488611396 = BEF 312608393.
1488611396 Belgia franki x 21 % = 312608393 Belgia franki
In the cases to which Article 70(1) applies, the 10 % rate is the minimum applied by the tax authorities.
Artikli 70 lõike 1 kohaldamisel oli määr 10 % maksuameti kohaldatav miinimum.
Company C in fact refers to the same Swiss companies as were involved in the second example.
C on tegelikult seotud samade Šveitsi äriühingutega, kes olid märgitud teise juhtumi joonisel.
On the pro forma invoices drawn up by Umicore, company C is given as the ‘owner’ in the description of the goods.
Umicore’i koosatud pro forma arvetel on kauba kirjelduses märgitud äriühingu C nimi „omanikuna”.
The waybills were initially addressed to Swiss company C and generally state that the goods were being transported to Italy on behalf of Swiss company C.
Veodokumendid on algselt adresseeritud Šveitsi äriühingule C ja üldiselt on neis nimetatud, et kaup saadetakse Itaaliasse Šveitsi äriühingu C nimel.
21 % of the amounts invoiced: (29595944 + 34744972 + 32355113 + 73803950 + 130531237) × 21 % = BEF 63216555.
21 % arvel esitatud summadest: (29595944 + 34744972 + 32355113 + 73803950 + 130531237) × 21 % = 63216555 Belgia franki.
Rate of corporate tax applicable when the agreement was concluded.
Kokkuleppe sõlmimise hetkel kohaldatav ettevõtte tulumaksumäär.
See Article 218 CIR92 in conjunction with Articles 157 to 168 CIR92.
Vt CIR92 artiklit 218 koosmõjus CIR92 artiklitega 157–168.
Rate applied by the Belgian tax authorities to calculate interest on late payments.
Belgia maksuameti kohaldatav määr viiviste arvutamiseks.
Date set down in the adjustment notice in accordance with the tax authorities’ usual practice.
Belgia maksuameti tavapärase praktika kohaselt käibemaksu tasumise nõudes kindlaksmääratud kuupäev.
(3 × 12 months) + 11 months = 47 months × 0,8 % = 37,6 %.
(3 × 12 kuud) + 11 kuud = 47 kuud × 0,8 % = 37,6 %
The Commission’s decision to initiate the procedure was published in the Official Journal of the European Union [3] on 7 September 2004.
Komisjoni otsus algatada menetlus avaldati Euroopa Liidu Teatajas [3]7. septembril 2004.
The Commission called on interested parties to submit their comments on the aid in question.
Komisjon palus huvitatud isikutel esitada kõnealuse abi kohta oma märkused.
By e-mail dated 21 January 2009 the Commission asked the Belgian authorities to keep it informed of the action taken in response to its letter dated 17 October 2008.
21. jaanuari 2009. aasta elektronkirjas palus komisjon Belgia ametiasutustel vastata tema 17. oktoobri 2008. aasta kirjale.
By letter dated 29 January 2009 the Belgian authorities replied that the Special Tax Directorate was taking steps to answer the Commission’s questions.
Belgia ametiasutused vastasid 29. jaanuari 2009. aasta kirjas, et ISI on alustanud komisjoni küsimustele vastamist.
As part of investigations by tax authorities in several Member States into transactions involving precious metals, the Brussels Regional Directorate of the Special Tax Inspectorate carried out checks on Umicore SA covering the period 1995 to 1999.
ISI Brüsseli regionaalamet kontrollis UMICORE S.A.-d mitme liikmesriigi maksuameti teostatud väärismetallide tehingute uurimise raames ja kontrollimine hõlmas 1995.–1999. aastat.
Following these checks the Special Tax Inspectorate addressed to Umicore, on 30 November 1998 and 30 April 1999 respectively, two adjustment notices concerning the irregular application of VAT exemptions to sales of silver granules to undertakings established in Italy, Switzerland and Spain.
Kontrolli lõpus edastas ISI Umicore’ile 30. novembril 1998 ja 30. aprillil 1999 kaks käibemaksu tasumise nõuet, milles nenditi, et Itaalias, Šveitsis ja Hispaanias asutatud äriühingutele toimunud hõbegraanulite müük oli käibemaksust vabastatud õigusvastaselt.
In a judgment of 24 February 1999 [16] the Belgian Court of Arbitration [17] decided that a judge must be able to verify whether ‘a decision of a punitive nature is justified by fact and by law and respects all legislative provisions and general principles incumbent on the authorities, including the principle of proportionality.’
24. veebruari 1999. aasta otsuses [16] asus Belgia vahekohus [17] seisukohale, et kohtunik peab kontrollima, kas „karistav otsus on faktiliselt ja õiguslikult põhjendatud ning kas otsuses järgitakse kõiki ametiasutuste suhtes kehtestatud õigusnorme ja üldpõhimõtteid, sealhulgas proportsionaalsuse põhimõtet”.
In the same judgment, the Court of Arbitration also found that administrative fines in the field of VAT are punitive in nature.
Kõnealuses küsimuses leidis vahekohus, et käibemaksu eest määratud haldustrahvid on karistavad.
On 21 December 2000 the Special Tax Inspectorate accepted a proposal for an agreement submitted by Umicore regarding its VAT liabilities for the years 1995 to 1998.
21. detsembril 2000 nõustus ISI Umicore’i esitatud kokkuleppe ettepanekuga, mis käsitles käibemaksu aastatel 1995–1998.
In the proposed agreement it was indicated that Umicore disputed the validity of the adjustments claimed by the Special Tax Inspectorate but accepted the settlement put forward in the interests of conciliation.
Kokkuleppe ettepanekus on täpsustatud, et Umicore vaidlustab ISI esitatud nõuete põhjendatuse, kuid nõustub kompromissi saavutamiseks väljapakutud lahendusega.
Given the fact that Umicore wished to bring this deduction forward, so to speak, in order to put an end to its dispute with the Special Tax Inspectorate before the end of the 2000 financial year, the authorities reportedly accepted to included the effect of bringing the deduction forward in the settlement of 21 December 2000.
Kuna äriühing Umicore soovis mingil moel seda mahaarvamist ennetada, et lõpetada oma vaidlus ISI-ga täielikult enne 2000. majandusaasta lõppu, võttis maksuamet seda võimalust arvesse 21. detsembri 2000. aasta kokkuleppes.
Belgium further emphasises that accepting this request fell entirely within the Ministry’s powers to reduce or waive fines.
Belgia täpsustab, et selle taotluse arvessevõtmine kuulus ministeeriumi pädevusse vähendada trahve või nendest loobuda.
A 10 % rate can be regarded as acceptable with reference to the 10 % rate provided for in table G of the annex to Royal Decree No 41 for infringements covered by Article 70(1) of the VAT Code and with reference to the 10 % fine referred to in the adjustment notice of 30 November 1998.
Ühelt poolt võib pidada vastuvõetavaks 10 %, kui lähtuda dekreedi nr 41 lisa tabeliga G ettenähtud 10 % suurusest määrast käibemaksuseadustiku artikli 70 lõikes 1 sätestatud rikkumiste eest ja 30. novembri 1998. aasta käibemaksu tasumise nõudes nimetatud 10 % suurusest trahvist.
In addition, the 50 % rate could be regarded as the maximum rate applicable in line with the principle of proportionality and the context of a settlement agreement.
Teisalt võib 50 % määra pidada maksimummääraks, mida kohaldada proportsionaalsuse põhimõttest ja kokkuleppe taustast lähtudes.
There are no precise instructions on how to calculate the refund in the case of partial loss on the purchase price. However, there is nothing to stop a refund being applied in cases where the VAT is invoiced subsequently by the taxable person (even several years after the event giving rise to the tax).
Kui maksukohustuslane esitab arve esialgu summale 100, millele lisandub käibemaks 21, mis teeb kogusummaks 121, ja kui tarnesaaja maksab ainult 100, ei kuulu tagastamisele summa suuruses 21, vaid tagastatav summa leitakse järgmiselt: 21 × (21/121) = 3,64.
Case C-256/97 DM Transport [1999] ECR I-3913.
29. juuni 1999. aasta otsus kohtuasjas C-256/97: Déménagements-Manutention Transport SA, EKL 1999, lk I-3913.
DM Transport was liable to pay BEF 18,1 million to the Belgian National Office for Social Security (NOSS) as amounts withheld from salaries and as employer’s contributions.
DM Transport võlgnes Belgia sotsiaalkindlustusametile („ONSS”) 18,1 miljonit Belgia franki eelkõige palkadelt ja ettevõtlustasudelt.
Because it accepted to pay a significant fine, while its competitors paid neither VAT nor any administrative fines, Umicore was certainly not an aid recipient, but the object of a measure that affected its competitive position in the relevant market.
Nõustudes maksma olulise suurusega trahvi, samal ajal kui tema konkurendid ei maksnud ei käibemaksu ega haldustrahvi, oli Umicore kaugel abi saamisest, vaid see meede pani ta kõnealusel turul hoopis ebasoodsasse konkurentsiolukorda.
If there was any distortion of trade, it was to its disadvantage.
Kui see meede mõjutas kaubandust, oli see tema kahjuks.
Article 2 of the VAT Code stipulates that the supply of goods or services effected for consideration is subject to VAT if it takes place within Belgium.
Käibemaksuseadustiku artikliga 2 on ette nähtud, et kauba tarnimist või teenuste osutamist tasu eest maksustatakse siis, kui need toimuvad Belgias.
And Article 53(2) of the VAT Code makes it compulsory to issue an invoice for the supply of any goods or services, irrespective of whether or not it is actually taxed in Belgium.
Käibemaksuseadustiku artikli 53 punktis 2 on kehtestatud arve esitamise nõue kõikide tarnete tegemise või teenuse osutamiste eest, sõltumata sellest, kas neid Belgias tegelikult maksustatakse.
They are generally possible only when both parties make concessions [12] (not on the amount of the tax that may arise from the established facts, but on points of fact, the setting of fines, etc.).
Need tehingud on üldjuhul võimalikud, kui järeleandmisi (mitte maksusumma osas, mis võib tuleneda tõendatud faktilistest asjaoludest, vaid faktiküsimustes, trahvide kindlaksmääramisel jne) tehakse mõlemalt poolt [12].
The Swiss company then re-invoiced the goods to customer C, liable for VAT, who was established in Italy. The goods were transported directly from the place of production in Belgium to Italy.
Šveitsi äriühing esitas seejärel kaubaarveid omakorda Itaalias asutatud käibemaksukohustuslasest kliendile C. Kaup veeti Belgias asuvast tootmiskohast otse Itaaliasse.
In this last scenario, Umicore’s customer is a subsidiary (B), established in the United Kingdom, of a Swiss company registered for VAT in the UK. The subsequent customer is taxable person C, established in Italy.
Selle stsenaariumi kohaselt on Umicore’i klient Šveitsi äriühingu Ühendkuningriigis asutatud filiaal B, kellel on Ühendkuningriigis käibemaksukohustuslaseks registreerimise number.
Repr. S.O.
Repr.
1995-96, No 26, 18.3.1996) states that ‘An intra-Community supply from Belgium constitutes a transaction that in principle is liable to VAT in Belgium when it is carried out by a taxable person acting as such. The right to benefit from the exemption must of course be proved by the supplier claiming it.
S.O. 1995–1996, nr 26, 18.3.1996) antud Belgia rahandusministri vastuse väljavõttes täpsustatakse, et „ühendusesisene tarne Belgiast välja kujutab endast seega tehingut, mis põhimõtteliselt muudab käibemaksu Belgias sissenõutavaks, kui kaupa tarnib maksukohustuslane, kes sellena tegutseb.
amending Annex II to Decision 93/52/EEC as regards the recognition of certain regions in Italy as officially free of brucellosis (B. melitensis) and amending the Annexes to Decision 2003/467/EC as regards the declaration that certain regions of Italy, Poland and the United Kingdom are officially free of bovine tuberculosis, bovine brucellosis and enzootic bovine leukosis
millega muudetakse otsuse 93/52/EMÜ II lisa seoses Itaalia teatavate halduspiirkondade ametlikult brutselloosist (B. melitensis) vabaks tunnistamisega ning otsuse 2003/467/EÜ lisasid seoses Itaalia, Poola ja Ühendkuningriigi teatavate halduspiirkondade ametlikult veiste tuberkuloosist, veiste brutselloosist ja veiste ensootilisest leukoosist vabaks tunnistamisega
Having regard to Council Directive 64/432/EEC of 26 June 1964 on animal health problems affecting intra-Community trade in bovine animals and swine [1], and in particular Annex A(I)(4), Annex A(II)(7) and Annex D(I)(E) thereto,
võttes arvesse nõukogu 26. juuni 1964. aasta direktiivi 64/432/EMÜ ühendusesisest veiste ja sigadega kauplemist mõjutavate loomatervishoiu probleemide kohta, [1] eriti selle A lisa I jao punkti 4, A lisa II jao punkti 7 ja D lisa I peatüki punkti E,