natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In their submissions, the Belgian authorities and DPLP strongly opposed the Commission carrying out an overall analysis of all aid granted to DPLP over the entire period, in line with the approach it adopted previously for assessing other cases where aid was illegally paid in the past, as it assumes that the aid financed without distinction all the public service missions entrusted to the undertaking.
Belgia ametiasutused ja DPLP on oma märkustes seisnud jõuliselt vastu sellele, et komisjon kooskõlas oma varasema lähenemisega teiste ebaseadusliku abi juhtumite hindamisel analüüsiks korraga kogu abi, mis on DPLP-le antud terve vaatlusaluse ajavahemiku jooksul, mis eeldab, et sellest abist on rahastatud ühtemoodi kõiki ettevõtjale antud avaliku teenuse osutamise ülesandeid.
The Belgian authorities and DPLP have contended that in the case at issue, unlike in others, the management contracts they entered into strictly delimit the scope of DPLP’s aided activities and the amounts of aid for which they were eligible [61].
Belgia ametiasutused ja DPLP rõhutasid, et erinevalt teistest juhtumitest piiritlevad nende sõlmitud halduslepingud täpselt need DPLP tegevusvaldkonnad, mida toetatakse, ning abisummad, millega vastavat tegevust võib toetada [61].
The Commission considers that the relevant management contracts rigorously define the respective rights and obligations of the State and the aid beneficiary by setting the parameters for calculating the compensation to which the beneficiary is entitled for the specific activities listed and for the periods of time indicated.
Komisjon leiab, et kõnealustes halduslepingutes on väga täpselt määratletud riigi ja abisaaja õigused ja kohustused, sätestades põhimõtted, mille alusel arvutatakse välja hüvitis, millele abisaajal on õigus lepingutes nimetatud konkreetsete tegevusvaldkondade ja ajavahemike eest.
Accordingly, the Commission will base its assessment on the provisions laid down in the various management contracts.
Seetõttu tugineb komisjon hindamisel erinevates halduslepingutes sätestatule.
The SGEIs for which the compatibility of aid is to be checked are defined in the acts of entrustment established by the Member State.
Üldist majandushuvi pakkuvad teenused, mille puhul abi kokkusobivust tuleb kontrollida, on määratletud liikmesriigi antud volitustes.
The public service missions to be discharged by DPLP are entrusted to it in the successive administrative acts approving the management contracts signed between DPLP and the State approximately every five years.
Avalike teenustega seotud ülesanded, mida DPLP peab täitma, on antud talle järjestikuste haldusaktidega, millega kiidetakse heaks halduslepingud, mille ta sõlmib riigiga umbes iga viie aasta tagant.
These contracts develop and complement the provisions of national postal law.
Kõnealused lepingud täpsustavad ja täiendavad riiklikku postiseadust.
Each successive management contract constitutes a separate act of entrustment, which describes the public missions to be discharged by DPLP, fixes the duration of the entrustment and the parameters for calculating the compensation to be paid by the State.
Iga haldusleping on omaette volitus, milles kirjeldatakse avalike teenustega seotud ülesandeid, mida DPLP peab täitma, ja kehtestatakse volituse kestus ning samuti parameetrid, mille alusel arvutatakse välja riigi makstav hüvitis.
The management contracts specify the activities included in the calculation of the amount of financial compensation granted by the State.
Halduslepingutes täpsustatakse, milliseid tegevusvaldkondi võetakse arvesse riigi makstava rahalise hüvitise summa arvutamisel.
The compatibility of the aid measures must be considered in the light of Article 106(2) TFEU since the compensation was granted to finance the costs incurred in discharging the public service missions.
Abimeetmete kokkusobivust siseturuga tuleb hinnata ELi toimimise lepingu artikli 106 lõike 2 seisukohast, sest hüvitist maksti avalike teenustega seotud ülesannete täitmisel tekkinud kulude rahastamiseks.
The compensation is compatible to the extent that it does not overcompensate DPLP for the extra costs incurred in carrying out the public service missions entrusted to it under the management contracts, including a reasonable profit.
Hüvitis on siseturuga kokkusobiv, kui see ei hüvita liigselt halduslepingutega DPLP-le antud avalike teenustega seotud ülesannete täitmisel kantud lisakulusid koos mõistliku kasumiga.
Any overcompensation will have to be recovered.
Kogu liigselt makstud hüvitis tuleb tagasi nõuda.
The scope of the assessment of overcompensation includes those SGEIs for which compensation is provided for in the clauses of the successive management contracts.
Liigse hüvitise olemasolu hindamine hõlmab üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid, mille eest järjestikustes halduslepingutes on ette nähtud hüvitis.
It is important to note that the provisions of the successive management contracts differ to some extent.
On oluline märkida, et järjestikuste halduslepingute sätted on mõnevõrra erinevad.
Consequently, overcompensation must be calculated on the basis of the specific parameters provided for in each contract.
Seetõttu tuleb liigse hüvitise arvutamisel lähtuda igas lepingus määratletud konkreetsetest parameetritest.
Aided activities under the first management contract include all public services
Esimese halduslepingu alusel toetatav tegevus hõlmab kõiki avalikke teenuseid
In the first management contract (1992-1996), the SGEI compensation covers all public services.
Esimese halduslepingu (1992–1996) kohaselt hõlmab üldist majandushuvi pakkuvate teenuste hüvitis kõiki avalikke teenuseid.
The provisions of this contract do not apportion the compensation between the different public services according to whether or not they are eligible for compensation under the provisions of the contract.
Kõnealuses esimeses haldusepingus ei jagata hüvitist erinevate avalike teenuste vahel selle järgi, kas viimaseid selle lepingu alusel hüvitatakse või mitte.
Accordingly, the compensation provided for in the contract has to be understood to cover the additional costs of discharging all the public service missions without distinction.
Järelikult katab selle lepinguga määratud hüvitis ühtemoodi kõikide avalike teenustega seotud ülesannete täitmisel tekkinud lisakulud.
Checking potential overcompensation in this period will therefore encompass all the public service measures: the universal postal service (USO), press distribution and other missions entrusted to DPLP.
Selle perioodi puhul hõlmab liigse hüvitise olemasolu kontrollimine seega kõiki avalikke teenuseid: universaalset postiteenust (universaalteenuse osutamise kohustust), ajakirjandusväljaannete kättetoimetamist ja teisi DPLP-le pandud ülesandeid.
Aided activity under the second, third and fourth management contracts comprises press distribution and other missions eligible for compensation
Teise, kolmanda ja neljanda halduslepingu alusel toetatavad tegevusvaldkonnad hõlmavad ajakirjandusväljaannete kättetoimetamist ja muid hüvitatavaid ülesandeid
By contrast, under the clauses of the second, third and fourth management contracts, the aided activities are limited to certain SGEI missions specified therein.
Erinevalt esimesest halduslepingust piiravad teine, kolmas ja neljas leping abi teatud avalike teenustega, mis on lepingutes määratletud.
The SGEI missions entitled to be compensated are: the distribution of newspapers and periodicals, and other public services listed in recital 33.
Hüvitatavad teenused on päevalehtede ja perioodikaväljaannete kättetoimetamine ning teised põhjenduses 33 loetletud avalikud teenused.
The clauses determining the scope of the aided activities are contained in the management contracts: Article 7 of the second management contract, Article 15 of the third management contract, and Articles 12 and 13 of the fourth management contract.
Halduslepingutes sisalduvad klauslid, milles määratakse kindlaks toetatavad teenused: teise halduslepingu artikkel 7, kolmanda halduslepingu artikkel 15 ja neljanda halduslepingu artiklid 12 ja 13.
The universal postal service, by contrast, does not receive any compensation under the management contracts, with the exception of the first management contract.
Universaalse postiteenuse eest seevastu ei maksta halduslepingute alusel (välja arvatud esimene haldusleping) mingit hüvitist.
The costs and revenues of the universal postal service are therefore not included in the calculation of overcompensation, except, where relevant, for the excess profits from the reserved area [62].
Liigse hüvitise arvutamisel ei võeta seega arvesse universaalse postiteenuse kulusid ja tulusid, välja arvatud reserveeritud sektoris teenitud võimalik liigne kasum [62].
Calculation of overcompensation
Liigse hüvitise arvutamine
On account of the differences in the public service missions entrusted, as referred to in recitals 239-243, the potential overcompensation is calculated differently for the first management contract from the three subsequent management contracts.
Põhjendustes 239–243 nimetatud erinevuste tõttu avaliku teenuse osutamise volituste vahel arvutatakse võimalikku liigset hüvitist esimese halduslepingu puhul teisiti kui kolme järgneva puhul.
Reasonable profit
Mõistlik kasum
In addition to the coverage of costs incurred in discharging the public service obligations, the SGEI Framework also allows for compensation for a reasonable rate of return [63].
Lisaks avalike teenustega seotud kohustuste täitmisel tekkinud kulude katmisele nähakse üldist majandushuvi pakkuvate teenuste raamistikuga ette ka mõistliku tasu hüvitamise määr [63].
Paragraph 18 of the SGEI Framework specifies that the reasonable profit ‘should be taken to mean a rate of return on own capital that takes account of the risk, or absence of risk, incurred by the undertaking by virtue of the intervention by the Member State, particularly if the latter grants exclusive or special rights. This rate must normally not exceed the average rate for the sector concerned in recent years. In sectors where there is no undertaking comparable to the undertaking entrusted with the operation of the service of general economic interest, a comparison may be made with undertakings situated in other Member States, or if necessary, in other sectors, provided that the particular characteristics of each sector are taken into account. In determining what amounts to a reasonable profit, the Member State may introduce incentive criteria relating, among other things, to the quality of service provided and gains in productive efficiency.’
Üldist majandushuvi pakkuvate teenuste raamistiku punktis 18 on sätestatud, et mõistlik kasum „peaks tähendama omakapitali tootlust, võttes arvesse riski, mis võib ettevõtjatele kaasneda liikmesriigi sekkumisega, eriti kui sellega antakse ettevõtjale ainu- või eriõigusi, või selle riski puudumist. Nimetatud kasum ei tohi tavaliselt ületada asjaomases valdkonnas viimastel aastatel saadud keskmist kasumit. Valdkondades, kus puuduvad võrdväärsed ettevõtjad sellele ettevõtjale, kelle ülesandeks on üldist majandushuvi pakkuva teenuse osutamine, võib kõnealust ettevõtjat võrrelda mõnes teises liikmesriigis asuva ettevõtjaga või vajaduse korral ka mõnes teises valdkonnas tegutseva ettevõtjaga, eeldusel, et arvestatakse iga valdkonna erijoontega. Mõistliku kasumi määratlemisel võib liikmesriik rakendada stimuleerivaid kriteeriume, mis võivad muu hulgas olla seotud osutatud teenuste kvaliteedi ja tootmisefektiivsuse suurenemisega.”
The appropriate level of reasonable profit is thus to be chosen taking into account a number of parameters, in particular the average rate for the sector concerned, the risk associated with the undertaking’s activities and, where applicable, incentive criteria relating to the company concerned.
Mõistliku kasumi kindlaksmääramisel tuleb seega arvesse võtta erinevaid parameetreid, eelkõige asjaomase sektori keskmist kasumimäära, ettevõtja tegevusriske ning asjaomase ettevõtjaga seotud võimalikke stimuleerivaid kriteeriume.
In order to establish a level of reasonable profit, the Commission has based itself on several expert studies, which are set out in more detail below.
Mõistliku kasumi kindlaksmääramiseks kasutas komisjon mitut eksperdiuuringut, mida tutvustatakse põhjalikumalt allpool.
Based on the studies and on the level of risk of each management contract, the Commission has determined a range of reasonable levels of profit for DPLP for mail delivery, on the one hand, and press distribution, on the other, for each of the four management contracts.
Nende uuringute ja iga halduslepingu riskitaseme põhjal määratles komisjon DPLP mõistlike kasumimäärade vahemiku iga halduslepingu puhul esiteks posti kättetoimetamise valdkonnas ja teiseks ajakirjandusväljaannete kättetoimetamise valdkonnas.
These studies all attempt to identify sets of companies which are sufficiently comparable in terms of activities and risk profile to the postal incumbent in question and to establish a benchmark profit level for the latter on the basis of the observed levels of profit of the comparator firms.
Kõikide uuringute ühisjooneks on püüd piiritleda asjaomase turgu valitseva postiettevõtjaga võimalikult võrreldavate tegevusaladega ja riskiprofiiliga ettevõtjate rühm ja määrata nende ettevõtjate kasumimäärade põhjal kindlaks kasumi võrdlusmäär kõnealuse postiettevõtja kasumi hindamiseks.
As regards risk in particular, the Commission wishes to underline that DPLP, during the entire period under investigation, has faced little or no competition in the vast majority of its operations since it either enjoyed a legally protected monopoly (this applies to most mail services), or a dominant position characterised by very high market shares and barriers to entry through the subsidisation of below-cost prices (e.g. press distribution).
Riski osas rõhutab komisjon, et kogu vaatluslause perioodi vältel tegutses DPLP valdavas enamuses oma tegevusvaldkondadest nõrga või olematu konkurentsi olukorras kas seetõttu, et tal oli seaduslik monopol (see kehtib enamiku posti kättetoimetamisteenuste puhul), või seetõttu, et ta oli turgu valitsevas seisundis, mida iseloomustasid väga suured turuosad ja omahinnast madalamate hindade subsideerimisest tingitud turuletuleku tõkked (näiteks ajakirjandusväljaannete kättetoimetamise valdkonnas).
In the Commission’s opinion, this aspect has to be borne in mind in all analyses involving benchmarking with companies that, while providing similar services to DPLP, had to operate in a competitive environment.
Komisjon leiab, et seda asjaolu tuleb arvestada kõikides võrdlevates uuringutes äriühingutega, mis DPLPga sarnaseid teenuseid pakkudes pidid tegutsema konkurentsi tingimustes.
Furthermore, the extent to which a postal incumbent is exposed to risk depends essentially on the characteristics of the regulatory mechanism established by the public authority.
Peale selle sõltub turgu valitseva ettevõtja riskitase peaasjalikult riigiasutuste kehtestatud regulatiivsest mehhanismist.
In the context of mail delivery, a sector in which DPLP’s USO was mainly financed through stamp prices [64], the Commission considers that it makes a substantial difference in terms of risk whether the stamp prices were, to a greater or lesser degree, frequently adjusted by the regulator (e.g. at the start of each year or simply whenever necessary) so as to cover the net costs of the USO on an ongoing basis, or whether stamp prices [65] were fixed in advance for a long period (e.g. four to five years) as part of a long-term contract [66].
Posti kättetoimetamise valdkonnas, milles DPLP universaalteenuse osutamise kohustust rahastati peamiselt postmarkide hindade kaudu, [64] sõltub risk komisjoni hinnangul olulisel määral sellest, kas reguleeriv asutus korrigeerib suhteliselt sageli postmarkide hinda (näiteks iga aasta alguses või lihtsalt iga kord, kui vajadus tekib), et katta pidevalt universaalteenuse osutamise kohustuse netokulusid, või määratakse postmarkide hinnad [65] pikaajalise lepinguga pikaks ajaks ette (näiteks neljaks või viieks aastaks) [66].
The first type of price regulation tends to be rather low risk for the firm in question, in so far as stamp prices are adjusted on a relatively frequent basis so as to maintain a constant financial equilibrium between revenues and costs.
Esimese hindade reguleerimise meetodi puhul on ettevõtja risk pigem üsna väike, kuivõrd postmarkide hinda korrigeeritakse suhteliselt sageli, hoides tulusid ja kulusid pidevalt tasakaalus.
This type of regulation protects the company’s profit margins against uncertainty.
Selline meetod kaitseb ettevõtja kasumimarginaale ebakindluse eest.
The second type involves more risk as it exposes the operator to the consequences of variations in costs and revenues over a long period.
Teise meetodiga kaasneb suurem risk, sest ettevõtjat ohustavad kulude ja tulude pikaajalise varieerumise tagajärjed.
Likewise, in the context of press distribution activities (USO financed through financial compensation), it makes a substantial difference whether the compensation is based on actual net costs (i.e. net costs actually incurred) or whether it is based on projected net costs over a long period.
Ka ajakirjandusväljaannete kättetoimetamise valdkonnas (mis on rahaliste hüvitiste kaudu finantseeritud universaalteenuse osutamise kohustus) on risk väga erinev olenevalt sellest, kas hüvitamise aluseks on tegelikud netokulud (tegelikult kantud netokulud) või pikaks ajaks ette prognoositud netokulud.
For instance, if the compensation takes the form of a fixed lump-sum payment covering expected net costs over a long period, it leaves the operator exposed to all variations in revenues and costs.
Pikaks ajaks ette arvestatud netokulude katteks makstava kindla suurusega hüvitise puhul ohustavad ettevõtjat kõik tulude ja kulude varieerumised.
In such a case, the operator faces a higher degree of risk than when it is compensated in full on the basis of ex-post costs and revenues.
Sellises olukorras on ettevõtja risk suurem kui täieliku hüvitamise korral tagantjärele kindlaks tehtud kulude ja tulude alusel.
Where the contract between the operator and the public authority is such that the public service is connected with a certain degree of risk, for instance because it leaves the incumbent exposed to significant variations in revenues and costs, the reasonable profit allowed to the incumbent should be commensurate with the corresponding level of risk involved.
Kui ettevõtja ja riigiasutuste vahel sõlmitud leping on selline, et avaliku teenuse osutamisega kaasneb teatud risk, näiteks seetõttu, et turgu valitseva ettevõtja kanda jääb kulude ja tulude olulise varieerumise risk, peab mõistlik kasum, millele turgu valitseval ettevõtjal on õigus, olema vastavuses riskitasemega.
By contrast, where the contract between the incumbent and the public authority is such that the public service is not connected with substantial risk, the reasonable profit allowed should be low as well.
Kui aga turgu valitseva ettevõtja ja riigiasutuse vahel sõlmitud leping on selline, et avaliku teenuse osutamisega ei kaasne olulist riski, peab ka lubatav mõistlik kasum olema tagasihoidlik.
The Commission would also point out that the degree of risk incurred by the company and the extent to which the company is entitled to compensation for efficiency gains are closely intertwined.
Peale selle märgib komisjon, et ettevõtja riskitase on tihedalt seotud talle tõhususe suurendamise eest makstava hüvitise määraga.
For instance, a public authority can set in advance a fixed level of compensation which anticipates and incorporates the efficiency gains that the undertaking can be expected to make over the lifetime of the entrustment act.
Näiteks võivad riigiasutused fikseerida eelnevalt kindla suurusega hüvitise, mis võtab ette arvesse tõhususe suurenemise, mille ettevõtja peaks volituse kestel läbi tegema.
By exposing the company to all variations in costs and revenues, the contract gives it incentives to improve performance and become more cost efficient.
Jättes ettevõtja kanda kõik kulude ja tulude varieerumisest tulenevad riskid, ergutatakse lepinguga teda ühtlasi tootlikkust suurendama ning kulutõhusust parandama.
At the same time, it results in more risk for the company.
Samaaegselt jäetakse ettevõtja kanda suurem risk.
To some extent, therefore, risk and efficiency incentives go hand in hand.
Risk ja tõhususe suurendamisele ergutamine käivad seega teataval määral käsikäes.
Likewise, an ex-ante price cap over a long period normally provides stronger incentives for efficiency improvements, but is also more risky for the company involved.
Samamoodi ergutab pikaks ajaks ette kindlaks määratud hinna ülempiir suuremale tõhususele, kuid paneb ettevõtjale ka suurema riski.
Benchmarking of reasonable profit
Võrdlev uuring mõistliku kasumi kindlaksmääramiseks
In order to address the question of a reasonable rate of profit for DPLP, the Commission bases itself on several expert studies:
DPLP mõistliku kasumi küsimuse analüüsimisel toetub komisjon mitmele eksperdiuuringule:
WIK study: in the context of Case C-36/07, a State aid procedure relating to the German postal operator, Deutsche Post AG (hereinafter ‘DP’), the Commission asked WIK Consult to carry out a study on the appropriate level of reasonable profit for postal incumbents [67] (hereinafter ‘WIK study’).
WIKi uuring: juhtumi C 36/07 raames, mis oli Saksa postiettevõtjat Deutsche Post AG (edaspidi „DP”) käsitlev riigiabimenetlus, palus komisjon WIK Consultil uurida turgu valitsevate postiettevõtjate sobilikku kasumimäära [67] (edaspidi „WIKi uuring”).
Deloitte study: on 23 April 2010, the Commission received a study by Deloitte [68] (hereinafter ‘Deloitte study’) setting out its views on the level of reasonable profit to be used for DP’s universal services.
Deloitte'i uuring: 23. aprillil 2010 sai komisjon agentuuris Deloitte tehtud uuringu [68] (edaspidi „Deloitte uuring”), milles esitatakse arvamus DP universaalteenuste mõistliku kasumimäära kohta.
CRA study: on 1 March 2011, Belgium submitted an expert study in response to the WIK study by Charles Rivers Associates [69] (hereinafter ‘CRA’).
CRA uuring: 1. märtsil 2011 esitas Belgia Charles Rivers Associatesi uuringu, [69] mis vaidlustas WIKi uuringu (edaspidi „CRA uuring”).
The WIK study
WIKi uuring
In this study, WIK establishes a reasonable profit benchmark for DP.
WIKi uuringus määratakse kindlaks mõistliku kasumi võrdlusmäär DP jaoks.
Specifically, WIK first performs a function and risk analysis of DP and concludes that DP predominantly provides routine functions and faces limited entrepreneurial risk [70].
Täpsemalt analüüsib WIK kõigepealt DP ülesandeid ja riski ning jõuab järeldusele, et DP täidab peamiselt rutiinseid ülesandeid ja tema ettevõtlusrisk on piiratud [70].
On the basis of this analysis, WIK selects appropriate comparators, i.e. determines the composition of the benchmark groups from which the reasonable profit benchmark is derived.
Selle analüüsi põhjal valib WIK võrdlusettevõtjad, st fikseerib võrdlusrühmade koosseisu, mille põhjal tuletatakse mõistliku kasumi võrdlusmäär.
Overall, WIK points out that, conceptually, the adopted benchmark procedure follows the standard methodology used for profitability benchmarks in transfer pricing [71].
WIK rõhutab, et valitud hindamismenetlus järgib tavapärast metoodikat, mida kasutatakse tulususe võrdlusväärtuste kindlaksmääramiseks siirdehindade puhul [71].
Such a methodology is applied not only in national transfer pricing regulations but also in the OECD Transfer Pricing Guidelines (hereinafter ‘OECD Guidelines’) [72].
Sellist metoodikat rakendatakse nii siirdehindu käsitlevates siseriiklikes eeskirjades kui OECD juhistes siirdehinna kohta (edaspidi „OECD juhised”) [72].