natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In particular, UPS requests a copy of the WIK study to receive clarification as to the extent to which the results of the WIK study have been used for the assessment of the pension subsidy with the 2011 Extension Decision.
UPS soovib eelkõige, et talle antaks WIKi hinnangu koopia, nii et UPS saaks välja selgitada, mil määral tugineti 2011. aasta menetluse pikendamise otsuses pensionitoetuse hindamisel WIKi hinnangu tulemustele.
UPS fully supports the Commission's investigation and fully subscribes to the contents of the 2007 Extension decision concerning the assessment of the universal service compensation.
UPS toetab täielikult komisjoni uurimismenetlust ja nõustub 2007. aasta menetluse pikendamise otsuses universaalteenuste osutamise eest makstud hüvitise kohta esitatud hinnanguga.
Additionally, UPS provided an update [50] of the NERA study of October 2006 [51] that the Commission referred to at recital 58 of the 2007 Extension decision.
Peale selle esitas UPS komisjoni poolt 2007. aasta menetluse pikendamise otsuse põhjenduses 58 viidatud NERA ekspertide 2006. aasta oktoobri aruande [50] ajakohastatud versiooni [51].
While the 2006 NERA study estimated an average return on capital employed above 20 % for the letter division of DPWN for the period after 1999 [52], the updated study emphasises that the return on capital employed would have remained even above 50 % in the period 2000-2005.
Kui NERA ekspertide poolt 2006. aasta aruandes esitatud hinnangu kohaselt oli DPWNi kirjade edastamise valdkonna keskmine omakapitali tootlus 1999. aastale järgneval ajavahemikul üle 20 % [52], oli hinnangu muudetud versiooni kohaselt omakapitali tootlus 2000.–2005. aastal isegi üle 50 %.
Over the period from 2003 to 2005 the return on capital employed would have even been estimated at more than 100 %.
Ajavahemikul 2003–2005 oli omakapitali tootlus hinnangu järgi isegi üle 100 %.
UPS concludes that the profits of the extremely profitable regulated letter services would have been more than sufficient to cover the losses of the universal services.
UPS leiab, et äärmiselt kasumlikelt reguleeritud kirjateenustelt teenitud kasum oli universaalteenuste kahjumi katmiseks enam kui piisav.
Furthermore, UPS considers that Deutsche Post's own cost accounting data would not provide a good basis for an analysis and understanding of the profitability and burdens in the reserved sector.
Peale selle leiab UPS, et Deutsche Posti kuluarvestus ei ole reserveeritud teenuste tulususe ja kohustuste analüüsiks ning hindamiseks hea alus.
Therefore, a thorough analysis of the cost allocation between regulated, universal and commercial services should be undertaken.
Seepärast tuleks põhjalikult analüüsida kulude jaotamist reguleeritud teenustele, universaalteenustele ja kommertsteenustele.
All benefits that Deutsche Post received to cover its burdens of the past, such as capital endowments granted to Deutsche Post by Germany in 1995 as well as assets in the form of real estate and infrastructure, should be included in the determination of the aid amount and the amount of overcompensation.
Abisumma ja ülemäärase hüvitise kindlaksmääramisel tuleks arvesse võtta kõiki eeliseid, mida Deutsche Postile tema varasemate kohustuste katmiseks anti, nt Saksamaa poolt 1995. aastal Deutsche Postile tehtud kapitalisüstid ning kinnisvara ja taristu üleandmine.
Regarding the internal transfer pricing arrangements with related parties, UPS claimed that the arm's length principle should be maintained in line with the Chronopost judgment [53].
Seotud ettevõtjatega kontsernisisese siirdehinna kohta sõlmitavate lepingute puhul tuleb UPSi sõnul kooskõlas Chronoposti kohtuotsusega [53] järgida ka edaspidi reaalturuväärtuse põhimõtet.
Therefore, the Commission should review the terms of the contract governing the relationship between Deutsche Post and DPEED, in particular the pricing arrangements agreed between the parties.
Seepärast peaks komisjon hindama Deutsche Posti ja DPEED vahelist lepingut, võttes eelkõige arvesse selles sisalduvaid hinnakokkuleppeid.
Excessive letter prices
Ülemäära suur kirjade edastamise tasu
FFPI fully supports the 2011 Extension decision: FFPI states that legislative and administrative changes resulting in higher pension costs constitute normal business risk that may impact the business' profitability.
FFPI toetas täielikult 2011. aasta menetluse pikendamise otsust: FFPI sõnul on õiguslikud ja halduslikud muudatused, millega kaasneb pensionikulude suurenemine, tavapärane äririsk, mis võib avaldada mõju ka ettevõtja elujõulisusele.
As undertakings operating under normal market conditions have to bear such additional costs out of their own resources, Deutsche Post should also not receive pension subsidies granted by Germany.
Kuna tavalistes turutingimustes tegutsevad ettevõtjad peavad selliseid lisakulusid rahastama omavahenditest, ei oleks ka Deutsche Post tohtinud Saksamaalt pensionitoetust saada.
Furthermore, FFPI points out that Deutsche Post stressed the importance of the pension reform in its 2000 Annual Report, thereby claiming that lower contributions to the Pension fund for civil servants constitute the main reason for an increase in EBITA by 98,6 % in the mail corporate division.
FFPI märgib ka, et Deutsche Post rõhutas 2000. aasta aruandes oma pensionisüsteemi reformimise tähtsust ja selgitas sellega seoses, et äriklientide postisaadetiste valdkonnas täheldatud EBITA (ettevõtja tulu, millest on maha arvatud maksud, intressid ja kulum) suurenemist 98,6 % saab selgitada eelkõige ametnike pensionifondidesse tehtavate väiksemate maksetega.
Consequently, the pension reform should not be considered to be of minor importance or primarily administrative in nature.
Sellest tulenevalt ei tohiks pensionisüsteemi reformi pidada vähetähtsaks või peamiselt halduslikku laadi ümberkorralduseks.
According to a study conducted by FFPI from 2001 to 2008, stamp prices applied in Germany in 2009 for 20g standard letters, sent via first class stamped mail, were among the highest.
FFPI poolt 2001.–2008. aastal tehtud uuring näitas, et 2009. aastal oli Saksamaal kuni 20 grammi kaaluvate standardkirjade postitasu üks suuremaid.
With reference to 500g parcel sent first class, the prices in Germany were instead in the cheap area, indicating the existence of cross-subsidisation.
Kuni 500 grammi kaaluvate pakkide postitasu oli seevastu üks väiksemaid, mis osutab ka ristsubsideerimisele.
FFPI is convinced that the aid to Deutsche Post was not aimed at stimulating growth of the German postal market or of certain postal services.
FFPI on veendunud, et Deutsche Postile antud toetuse eesmärk ei olnud hoogustada Saksa postituru või teatavate postiteenuste kasvu.
During the years under investigation, Deutsche Post was a profitable company. It managed to strengthen its leadership in the German market, increased its performance and expanded its business.
Deutsche Post oli uurimisperioodil kasumlik äriühing, mis sai oma juhtivat seisundit Saksa turul tugevdada ning oma tõhusust ja äritegevust suurendada.
Therefore, the pension subsidies should not be considered compatible with the internal market under Article 107(3)(c) TFEU.
Seepärast ei tohiks pensionitoetust käsitada ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punkti c alusel siseturuga kokkusobivana.
Profit margins
Kasumimarginaalid
BIEK is of the opinion that other postal operators have suffered from Deutsche Post's practice of using its dominant position on certain letter markets to cross-finance costs of letter and parcel services that have been offered on more competitive markets.
BIEKi arvates kasutas Deutsche Post oma valitsevat seisundit teatavatel kirjaturgudel tihedama konkurentsiga turgudel osutatavate kirja- ja pakiteenuste kulude ristfinantseerimiseks ning see toimus muude postiteenuste osutajate arvelt.
In particular, as Deutsche Post can increase its prices on the markets where it used to have an exclusive license and still holds a market share of more than 90 %, Deutsche Post is able to cross-finance the cost of services in more competitive markets.
Kuna Deutsche Post võib turgudel, kus tal oli ainulitsents ja kus tema turuosa on endiselt üle 90 %, oma hindu tõsta, saab ta ristfinantseerida tihedama konkurentsiga turgudel tekkivaid kulusid.
Furthermore, BIEK claims that, despite the alleged legacy costs, Deutsche Post is significantly more profitable than its peers in other European countries, as shown by a ROS margin of 10 % to 20 % for its domestic mail division.
BIEK väidab ka, et Deutsche Post sai oma varasematest kohustustest hoolimata palju suuremat kasumit kui võrreldavad ettevõtjad teistes Euroopa riikides; seda näitab muu hulgas riigisiseste postiteenuste 10–20 % suurune müügitulu.
That profit margin may even be distorted downwards because it must be taken into account that the domestic mail division also includes domestic parcel services that earn on average lower margins than letter services.
Kõnealune kasum võib olla isegi alahinnatud, kuna riigisisesed postiteenused hõlmavad ka pakiteenust, mille kasum oli kokkuvõttes väiksem kui kirjateenusel.
Concerning Deutsche Post's claimed burden from increased wage costs, BIEK points out that Deutsche Post uses average wages in the transport sector as a benchmark to calculate the differences in wage costs borne by Deutsche Post as compared to its competitors.
Deutsche Posti suuremate palgakuludega seoses märgib BIEK, et Deutsche Post kasutas transpordisektori keskmist palka, et arvutada palgakulusid, mida ta konkurentidega võrreldes kannab.
While the Commission seems to adopt those numbers in the 2011 Extension decision as benchmarks for its calculations, BIEK claims that wages paid by the competitors of Deutsche Post are at least 15 % above those average wages.
BIEKi sõnul kasutas komisjon tõepoolest neid näitajaid oma 2011. aasta menetluse pikendamise otsuses tehtud arvutuste alusena, kuid tuleb siiski arvesse võtta, et Deutsche Posti konkurentide makstav palk on kõnealusest keskmisest palgast vähemalt 15 % suurem.
Consequently, the allegedly excessive wages borne by Deutsche Post are significantly smaller than claimed by Deutsche Post.
Deutsche Posti täiendav palgakulu on seega väidetust palju väiksem.
BIEK argues that the remaining difference in wage costs does not result from legacy costs but is caused by Deutsche Post's size and dominant position in the market.
BIEK leiab, et palgakulude ülejäänud erinevus tuleneb pigem Deutsche Posti suurusest ja turgu valitsevast seisundist, mitte varasematest kohustustest.
Finally, BIEK considers that Deutsche Post's legacy costs, including pension costs, have been more than compensated by the increased regulated letter prices.
Peale selle katab BIEKi väitel suurem reguleeritud kirjasaatmistasu enam kui piisavalt Deutsche Posti varasemad kohustused, sh pensionikulud.
The aid measures, which the Commission is assessing, have led to the situation that competition has effectively not emerged for letter services and has been severely distorted for parcel services.
Komisjoni hinnatud abimeetmete tõttu puudub kirjateenuste valdkonnas konkurents senini peaaegu täielikult ja pakiteenuste valdkonnas on konkurents olulisel määral moonutatud.
Comments on pension subsidy
Märkused pensionitoetuse kohta
No financial advantage from compensation of excess social costs
Konkurentsikeskkonnas tavatute sotsiaalkulude hüvitamisega ei antud majanduslikku eelist
Based on the Combus judgment [54], Germany is of the opinion that, in the course of the privatisation of formerly State-owned universal service providers, the public compensation of pension costs — which goes beyond the level normally assumed by private competitors — does not constitute aid.
Saksamaa leiab Combuse kohtuotsusele [54] viidates, et riiklikud maksed, mis tehti varem riigile kuulunud universaalteenuse osutajale erastamise raames hüvitisena tema eraõiguslike konkurentide tavapäraseid pensionikulusid ületavate pensionikulude eest, ei ole riigiabi.
Germany agrees therefore with the Commission that a comparison should be undertaken between the social costs paid by Deutsche Post and competitors' social costs.
Saksamaa nõustub komisjoniga, et Deutsche Posti sotsiaalkulusid tuleks võrrelda konkurentide sotsiaalkuludega.
However, that comparison should already be made under Article 107(1) TFEU and not subsequently at the stage of the compatibility assessment under Article 107(3)(c) TFEU.
Selline võrdlus tuleks siiski teha juba ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 alusel, mitte hiljem siseturuga kokkusobivuse hindamise käigus ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punkti c alusel.
No financial advantage compared to pre-1995 situation
Majanduslik eelis puudub võrreldes olukorraga enne 1995. aastat
Germany is of the opinion that the pension subsidy has not relieved Deutsche Post from a cost that it would normally have had to bear out of its own resources.
Saksamaa leiab, et Deutsche Posti ei vabastatud pensionitoetuse andmisega kuludest, mida ta muidu oleks pidanud omavahenditest katma.
Thus, Deutsche Post has not benefited from an advantage within the meaning of Article 107(1) TFEU.
Sellest tulenevalt ei saanud Deutsche Post eelist ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
According to Germany, Deutsche Post was not legally liable or economically capable to pay the pensions to the civil servants before and after 1995.
Saksamaa sõnul ei olnud Deutsche Post enne ega pärast 1995. aastat õiguslikult kohustatud ega majanduslikult suuteline ametnikele pensioni maksma.
First of all, Germany claims that, pursuant to Article 46 PostVerfG 1989, the civil servants, who were taken over by Deutsche Post in 1989, remained in the service of the federal government.
Saksamaa märgib esiteks, et 1989. aasta postikorralduse seaduse § 46 kohaselt olid 1989. aastal Deutsche Posti ülevõetud ametnikud endiselt riigi teenistuses.
Also after the second postal reform in 1995, pursuant to Article 2(3) PostPersRG 1994 and the newly inserted Article 143b of the Constitution, Deutsche Post's civil servants continued to stay in the federal government's service.
Ka pärast teist 1995. aasta postireformi olid Deutsche Posti ametnikud 1994. aasta postitöötajate seaduse § 2 lõike 3 alusel ja põhiseadusesse lisatud uue § 143b alusel riigi teenistuses.
Therefore, as the federal government has always remained the sole debtor for the civil servants' pension liabilities, Deutsche Post has never been under a legal obligation to use its own resources.
Kuna ametnike pensionikohustuste eest on alati vastutanud üksnes Saksa valitsus, ei ole Deutsche Postil seega kunagi olnud õiguslikku kohustust kasutada selleks omavahendeid.
Even though Deutsche Post was obliged pursuant to Article 54(2) PostVerfG 1989 to finance civil servants' pension costs, Germany maintains that the provision was only an internal arrangement to raise funds for the public budget (e.g. as the obligation to pay Ablieferungen pursuant to Article 63 PostVerfG 1989).
Saksamaa väidab, et isegi kui Deutsche Postil oli 1989. aasta postikorralduse seaduse § 54 lõike 2 alusel ametnike pensionide rahastamise kohustus, oli asjaomastel pensionisätetel (nagu ka 1989. aasta postikorralduse seaduse § 63 kohasel tagasimaksete tegemise kohustusel) „sisemine eesmärk” ja neid kasutati riigieelarve tuluallikate tagamiseks.
It did not establish any liability by Deutsche Post towards the civil servants.
See ei tähenda, et Deutsche Postil oli ametnike vastu kohustus.
After the second postal reform in 1995, pursuant to Article 2(3) PostPersRG 1994 and Articles 14 to 16 PostPersRG 1994, the federal government further remained the sole debtor towards the civil servants.
Ka pärast teist 1995. aasta postireformi vastutas ametnikele pensionide maksmise eest 1994. aasta postitöötajate seaduse § 2 lõike 3 ning §-de 14 ja 16 alusel ainuüksi riik.
The obligations, which Articles 16(1) PostPersRG imposed on Deutsche Post to contribute to the Pension fund, constitute therefore, as with the obligations under Article 54(2) PostVerfG 1989, only a relief for the public budget.
Deutsche Posti postitöötajate seaduse § 16 lõike 1 kohane kohustus teha postiametnike pensionikassasse sissemakseid oli seega – nagu ka 1989. aasta postikorralduse seaduse § 54 lõike 2 kohane kohustus – üksnes riigieelarve kanda.
They do not change the federal government's sole liability with respect to the civil servants' pensions.
Kõnealused kohustused ei muutnud ainuüksi riigil lasuvat pensionide maksmise kohustust.
Furthermore, under private law, it would also not have been possible for the federal government to discharge its liability for the civil servants' pension rights to the newly set-up DPAG in 1995.
Tsiviilõiguse kohaselt ei oleks Saksa valitsusel ka võimalik olnud oma ametnike pensionide rahastamise kohustust 1995. aastal loodud DPAG-le üle anda.
According to general principles of private law, if existing liabilities were transferred to a legally independent subsidiary the parent company would nevertheless remain liable for those liabilities towards third parties.
Olemasolevate pensionikohustuste üleandmise korral õiguslikult sõltumatule tütarettevõtjale on emaettevõtjal tsiviilõiguse põhimõtete kohaselt jätkuvalt kohustus hüvitada kolmandate isikute varalised nõuded.
Secondly, Germany claims that Deutsche Post has never had enough own resources to effectively finance the pension costs.
Peale selle väidab Saksamaa, et Deutsche Postil ei olnud pensionikohustuste rahastamiseks kunagi piisavalt omavahendeid.
Pension subsidy as existing aid pursuant to Article 108(1)
Pensionitoetus on ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 1 kohane olemasolev abi
According to Germany, Deutsche Post has neither before nor after 1995 been legally liable or economic capable to pay the civil servants' pensions.
Saksamaa sõnul ei olnud Deutsche Post enne ega pärast 1995. aastat õiguslikult kohustatud ega majanduslikult suuteline ametnikele pensioni maksma.
Furthermore, Germany refers to a statement by the Commission before the General Court in Case T-266/02.
Peale selle viitab Saksamaa komisjoni väitele, mille ta esitas Üldkohtule kohtuasjas T-266/02.
According to Germany, it becomes clear from paragraph 54 of the judgment that the Commission ‘had taken the view, for the purpose of the contested decision, that only the transfer payments made by DB-Telekom had conferred an advantage on it.’ [55]
Saksamaa sõnul selgub kohtuotsuse punktist 54, et komisjon „leidis vaidlustatud otsuses, et üksnes DB-Telekomi ülekanded andsid hagejale eelise” [55].
Germany concludes from that statement that the Commission had already declared the pension subsidy as not providing any financial advantage to Deutsche Post.
Saksamaa järeldab kõnealusest väitest, et komisjon eitas sellega ka pensionitoetusega seotud majandusliku eelise olemasolu.
It therefore had effectively taken a ‘decision not to raise objections’ within the meaning of Article 4 of Regulation (EC) No 659/1999.
Saksamaa arvates tegi komisjon seega määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 4 kohaselt „vastuväidete esitamata jätmise otsuse”.
Furthermore, pursuant to Article 1(b)(ii) Regulation (EC) No 659/1999, such a positive decision would mean that the pension subsidy must subsequently be qualified as existing aid.
Pealegi tähendaks määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 1 punkti b alapunkti ii kohaselt selline positiivne otsus seda, et pensionitoetus oli olemasolev abi.
Pension subsidy as compatible compensation for legacy costs pursuant to Article 107(3) TFEU
Pensionitoetus on ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 alusel siseturuga kokkusobiv hüvitis varasemate kohustuste eest
In light of the Commission's reasoning in the La-Poste decision, Germany is of the opinion that the pension subsidy is compatible aid under Article 107(3)(c) TFEU:
Võttes arvesse komisjoni väiteid La Poste’i otsuses, leiab Saksamaa, et pensionitoetus on ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punkti c alusel siseturuga kokkusobiv, ja põhjendab seda järgmiselt:
Germany points out that Deutsche Post has consistently paid a higher level of social costs than the employer's contribution to pension, health and nursing care.
Deutsche Post tegi sotsiaalkindlustusmakseid, mis pidevalt ületasid tööandja makseid pensioni-, ravi- ja hoolduskindlustusse;
Germany objects to the Commission's calculations of the comparative advantage insofar as it is considered that the price-regulated services cover the claimed burden #2 on excess social contributions.
komisjoni kindlakstehtud suhteline eelis on väär, kuivõrd arvutuse aluseks on eeldus, et kohustus nr 2 (konkurentsikeskkonnas tavatud sotsiaalkulud) kaetakse reguleeritud hindadega teenustest.
Germany points out that La Poste — as any other postal incumbent — has also refinanced social costs through increased regulated letter prices but that the Commission did not take that fact into account in its La Poste decision.
La Poste – nagu ka teised postiettevõtjad – refinantseeris oma sotsiaalkulusid suurematest kirjade edastamise tasudest, mille komisjon jättis oma La Poste’i otsuses siiski arvesse võtmata;
Although Germany agrees in principle that the price-regulated revenues should cover the claimed burdens, the Commission has neither proven that the regulator effectively approved Deutsche Post's claim to finance the excess social costs out of the regulated revenues nor that the regulated revenues were effectively sufficiently high to finance those excess social costs.
kuigi Saksamaa on põhimõtteliselt nõus, et asjaomased kulud tuleks katta reguleeritud hindadega teenustelt saadud tuludest, ei ole komisjon tõendanud, et reguleeriv asutus kiitis heaks Deutsche Posti taotluse rahastada konkurentsikeskkonnas tavatuid sotsiaalkulusid reguleeritud tuludest, ega seda, et reguleeritud tulud olid konkurentsikeskkonnas tavatute sotsiaalkulude rahastamiseks tõepoolest piisavalt suured.
Furthermore, Germany points out that the Commission in its 2007 Opening decision on Royal Mail [56] emphasised the need to assess pension costs of former public undertakings according to consistent criteria, which should lead to consistent decisions.
Peale selle märgib Saksamaa, et komisjon rõhutas oma otsuses menetluse algatamise kohta Royal Maili suhtes [56], kui tähtis on tulevase ühtse otsuste tegemise praktika huvides hinnata endiste riigiettevõtete pensionikulusid ühtsete kriteeriumide alusel.
Consequently, the Commission should take into account its La Poste decision and its preliminary assessment in Royal Mail.
Järelikult peab komisjon võtma arvesse ka oma La Poste’i juhtumis tehtud otsust ja oma esialgset hinnangut Royal Maili juhtumis.
In the latter, the Commission did not object to the compensation of pension deficits even though the Hopper-Report 2008 shows that Royal Mail's pension costs had partly been covered by increased regulated letter prices.
Royal Maili puhul ei esitanud komisjon ühtegi vastuväidet pensionide puudujäägi hüvitamise kohta, kuigi Hooperi 2008. aasta aruandest ilmneb, et Royal Maili pensionikulud kaeti osaliselt suuremate reguleeritud kirjasaatmistasude abil.
Benchmark to be based on ‘competitive’ social costs
Võrdlusmäär peaks põhinema konkurentsikeskkonnas tavapärastel sotsiaalkuludel
Germany argues, based on the expert study by Professor Ehlermann of 19 July 2011 [57], that the Commission made two mistakes in the calculation of the benchmark for Deutsche Post's social costs.
Saksamaa väidab professor Ehlermanni 19. juuli 2011. aasta hinnangule [57] tuginedes, et komisjon tegi Deutsche Posti sotsiaalkulude võrdlusmäära arvutades kaks viga.
The employee's share should not be included in the benchmark because a private employer would not be legally liable for the payment of the employee's share.
Saksamaa sõnul ei tohi töötaja osa võrdlusmääras arvesse võtta, sest erasektoris ei ole tööandjal õiguslikku kohustust töötaja osa ise maksta.
It would only be for administrative reasons that the employer executes the payment of the total social contribution but it does not make him legally liable to carry the total burden of the social contributions.
Tööandja maksaks ise kogu sotsiaalkindlustusmakse üksnes halduslikel põhjustel, kuid ta ei ole selleks siiski õiguslikult kohustatud.