natgillin/translations-raw huggingface dataset:
[example for speeding; other offences to be added:]
[näide lubatud sõidukiiruse ületamise kohta, teised rikkumised lisatakse:]
The maximum speed:
Suurim lubatud sõidukiirus:
The measured speed:
Mõõdetud sõidukiirus:
The measured speed corrected for margin of error:
Mõõdetud sõidukiirus, mida on korrigeeritud vastavalt vea ülemmäärale:
Not applicable if no device has been used.
Ei kohaldata, kui seadet ei kasutatud.
Page 4
Lehekülg 4
Reply form
Vastuse vorm
(please complete using block capitals)
(Palun täitke trükitähtedega)
Identity of the driver:
Juhi isik:
Full name: …
perekonna- ja eesnimi: …
Place and date of birth: …
sünnikoht ja -aeg: …
Number of driving licence: … delivered (date): … and at (place): …
juhiloa number: , välja antud (kuupäev): (koht): …
Address: …
aadress …
List of questions:
Küsimused:
Is the vehicle, make … registration number … registered in your name?
Kas sõiduk, mille mark on … ja registreerimisnumber … on registreeritud Teie nimel?
If not, the holder of the registration certificate is: …
Kui ei, siis sõiduki registreerimistunnistuse omanik on: …
(name, first name, address)
(perekonna- ja eesnimi, aadress)
Do you acknowledge that you committed the offence?
Kas Te tunnistate, et panite toime õigusrikkumise?
If you do not acknowledge this, please explain why:
Kui Te ei tunnista õigusrikkumise toimepanemist, palun selgitage, miks:
Please send the completed form within 60 days from the date of this information letter to the following authority: …
Palun saatke täidetud vorm 60 päeva jooksul käesoleva teatise kuupäevast järgmisele asutusele: …
at the following address: …
järgmisel aadressil: …
This case will be examined by the competent authority of …
Juhtumi vaatab läbi …
[name of the Member State of the offence]
[õigusrikkumise toimumise liikmesriigi nimi] pädev asutus.
If this case is not pursued, you will be informed within 60 days after receipt of the reply form.
Kui juhtumi suhtes ei algatata menetlust, teavitatakse Teid sellest 60 päeva jooksul pärast vastuse vormi kättesaamist.
If this case is pursued, the following procedure applies:
Kui juhtumi suhtes algatatakse menetlus, kohaldatakse järgmist korda:
[to be filled in by the Member State of the offence — what the further procedure will be, including details of the possibility and procedure of appeal against the decision to pursue the case. These details shall in any event include: name and address of the authority in charge of pursuing the case; deadline for payment; name and address of the body of appeal concerned; deadline for appeal].
[täidetakse õigusrikkumise toimumise liikmesriigi poolt – teave menetluse korra, sealhulgas menetluse algatamise otsuse peale kaebamise võimaluste ja korra kohta. Kõnealune teave hõlmab igal juhul järgmist: juhtumit menetleva asutuse nimi ja aadress; maksetähtaeg; asutuse nimi ja aadress, kellele saab otsuse peale edasi kaevata; kaebuse esitamise tähtpäev].
This letter as such does not lead to legal consequences.
Käesolev teatis ei too kaasa õiguslikke tagajärgi.
COMMISSION STATEMENT ON THE LEGAL BASIS
KOMISJONI AVALDUS ÕIGUSLIKU ALUSE KOHTA
"The Commission notes that both Council and European Parliament agree on the replacement of the legal basis proposed by the Commission, namely Article 91, paragraph 1c, TFEU by Article 87, paragraph 2, TFEU.
„Komisjon võtab teadmiseks, et nõukogu ja Euroopa Parlament on üksmeelel komisjoni ettepandud õigusliku aluse, s.t Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 91 lõike 1 punkti c asendamise suhtes Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 87 lõikega 2.
The delegation of power referred to in Article 9 shall be conferred on the Commission for a period of five years from 6 November 2011.
Artiklis 9 osutatud õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte antakse komisjonile viieks aastaks alates 6. novembriks 2011.
The Commission shall draw up a report in respect of the delegation of power not later than nine months before the end of the five-year period.
Komisjon esitab delegeeritud volituste kohta aruande hiljemalt üheksa kuud enne viieaastase tähtaja möödumist.
Member States shall bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive by 7 November 2013.
Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 7. novembriks 2013.
Part II. Data relating to holders or owners of the vehicle
II osa: sõidukite omanike või valdajatega seotud andmed
While the Commission shares the view of both co-legislators about the importance of pursuing the aims of the proposed Directive to improve road safety, it considers however from a legal and institutional perspective that Article 87, paragraph 2, TFEU does not constitute the appropriate legal basis and therefore reserves its right to use all legal means at its disposal."
Komisjon küll jagab mõlema kaasseadusandja arvamust, mille kohaselt kavandatava direktiivi eesmärkide täitmine on oluline liiklusohutuse parandamiseks, kuid leiab, et õiguslikust ja institutsioonilisest seisukohast vaadatuna ei ole Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 87 lõige 2 sobiv õiguslik alus, ning jätab endale seetõttu õiguse kasutada kõiki enda käsutuses olevaid õiguslikke vahendeid.”
Directive 2011/83/EU of the European Parliament and of the Council
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2011/83/EL,
on consumer rights, amending Council Directive 93/13/EEC and Directive 1999/44/EC of the European Parliament and of the Council and repealing Council Directive 85/577/EEC and Directive 97/7/EC of the European Parliament and of the Council
tarbija õiguste kohta, millega muudetakse nõukogu direktiivi 93/13/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 1999/44/EÜ ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 85/577/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 97/7/EÜ
Council Directive 85/577/EEC of 20 December 1985 to protect the consumer in respect of contracts negotiated away from business premises [4] and Directive 97/7/EC of the European Parliament and of the Council of 20 May 1997 on the protection of consumers in respect of distance contracts [5] lay down a number of contractual rights for consumers.
Nõukogu 20. detsembri 1985. aasta direktiiviga 85/577/EMÜ (tarbija kaitsmise kohta väljaspool äriruume sõlmitud lepingute korral) [4] ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. mai 1997. aasta direktiiviga 97/7/EÜ (tarbijate kaitse kohta sidevahendi abil sõlmitud lepingute korral) [5] nähakse tarbijale ette mitmeid lepingulisi õigusi.
Those Directives have been reviewed in the light of experience with a view to simplifying and updating the applicable rules, removing inconsistencies and closing unwanted gaps in the rules.
Et lihtsustada ja ajakohastada kohaldatavaid eeskirju, kõrvaldada vastuolud ning täita neis eeskirjades esinevad soovimatud lüngad, vaadati kõnealused direktiivid omandatud kogemustest lähtudes läbi.
That review has shown that it is appropriate to replace those two Directives by a single Directive.
Läbivaatamine näitas, et on asjakohane asendada need kaks direktiivi üheainsa direktiiviga.
This Directive should therefore lay down standard rules for the common aspects of distance and off-premises contracts, moving away from the minimum harmonisation approach in the former Directives whilst allowing Member States to maintain or adopt national rules in relation to certain aspects.
Seega tuleks käesoleva direktiiviga kehtestada tüüpeeskirjad kauglepingute ja väljaspool äriruume sõlmitavate lepingute ühiste aspektide suhtes, loobudes varasemate direktiivide minimaalse ühtlustamise põhimõttest, lubades samas liikmesriikidel teatud aspektide suhtes säilitada või vastu võtta siseriiklikke eeskirju.
Article 169(1) and point (a) of Article 169(2) of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU) provide that the Union is to contribute to the attainment of a high level of consumer protection through the measures adopted pursuant to Article 114 thereof.
Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELi toimimise leping) artikli 169 lõige 1 ning artikli 169 lõike 2 punkt a näevad ette, et liit aitab kaasa kõrgetasemelise tarbijakaitse saavutamisele meetmetega, mis on vastu võetud nimetatud lepingu artikli 114 põhjal.
In accordance with Article 26(2) TFEU, the internal market is to comprise an area without internal frontiers in which the free movement of goods and services and freedom of establishment are ensured.
Vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 26 lõikele 2 hõlmab siseturg sisepiirideta ala, mille ulatuses tagatakse kaupade ja teenuste vaba liikumine ning asutamisvabadus.
The harmonisation of certain aspects of consumer distance and off-premises contracts is necessary for the promotion of a real consumer internal market striking the right balance between a high level of consumer protection and the competitiveness of enterprises, while ensuring respect for the principle of subsidiarity.
Tarbijate kauglepingute ja väljaspool äriruume sõlmitud lepingute teatavate aspektide ühtlustamine on vajalik toimiva ning tarbijatele suunatud siseturu arendamiseks, kus valitseb tasakaal kõrgetasemelise tarbijakaitse ja ettevõtjate konkurentsivõime vahel, järgides seejuures subsidiaarsuse põhimõtet.
The cross-border potential of distance selling, which should be one of the main tangible results of the internal market, is not fully exploited.
Kaugmüügi piiriülest potentsiaali ei ole täies ulatuses ära kasutatud, kuigi see võiks olla üks siseturu esmastest käegakatsutavatest tulemustest.
Compared with the significant growth of domestic distance sales over the last few years, the growth in cross-border distance sales has been limited.
Võrreldes riigisisese kaugmüügi olulise kasvuga viimastel aastatel on piiriülese kaugmüügi kasv olnud piiratud.
This discrepancy is particularly significant for Internet sales for which the potential for further growth is high.
See erinevus on märgatav just Interneti teel toimuva müügi puhul, kus kasvuruum on eriti suur.
The cross-border potential of contracts negotiated away from business premises (direct selling) is constrained by a number of factors including the different national consumer protection rules imposed upon the industry.
Väljaspool äriruume (otsemüük) sõlmitavate lepingute piiriülese potentsiaali ärakasutamist takistavad mitmed tegurid, sealhulgas tootmisharudele kehtestatud siseriiklike tarbijakaitse-eeskirjade erinevus.
Compared with the growth of domestic direct selling over the last few years, in particular in the services sector, for instance utilities, the number of consumers using this channel for cross-border purchases has remained flat.
Võrreldes riigisisese otsemüügi kasvuga viimastel aastatel, on just teenuste sektoris, nt kommunaalteenused, selliste tarbijate arv, kes seda piiriülese ostu-müügi kanalit kasutavad, püsinud samal tasemel.
Responding to increased business opportunities in many Member States, small and medium-sized enterprises (including individual traders) or agents of direct selling companies should be more inclined to seek business opportunities in other Member States, in particular in border regions.
Vastukajana paljudes liikmesriikides kasvanud ärivõimalustele peaksid väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad (sealhulgas üksikkauplejad) või otsemüügiga tegelevate ettevõtete agendid olema enam huvitatud ärivõimaluste leidmisest teistes liikmesriikides, seda eelkõige piirialadel.
Therefore the full harmonisation of consumer information and the right of withdrawal in distance and off-premises contracts will contribute to a high level of consumer protection and a better functioning of the business-to-consumer internal market.
Seetõttu aitab tarbijatele esitatava teabe ning kauglepingutest ja väljaspool äriruume sõlmitavatest lepingutest taganemise täielik ühtlustamine kaasa kõrgetasemelisele tarbijakaitsele ning ettevõtja ja tarbija vahelise siseturu paremale toimimisele.
Certain disparities create significant internal market barriers affecting traders and consumers.
Teatavad erinevused põhjustavad siseturu toimimisele olulisi takistusi, mis mõjutavad nii kauplejaid kui ka tarbijaid.
Those disparities increase compliance costs to traders wishing to engage in the cross-border sale of goods or provision of services.
Kõnealused erinevused suurendavad eeskirjade täitmiseks tehtavaid kulutusi kauplejate jaoks, kes tahavad müüa oma kaupu või osutada teenuseid välismaal.
Disproportionate fragmentation also undermines consumer confidence in the internal market.
Samuti kahjustab ebaproportsionaalne killustatus tarbijate usaldust siseturu suhtes.
Full harmonisation of some key regulatory aspects should considerably increase legal certainty for both consumers and traders.
Mõne peamise regulatiivse aspekti täielik ühtlustamine peaks tunduvalt suurendama nii tarbijate kui kauplejate õiguskindlust.
Both consumers and traders should be able to rely on a single regulatory framework based on clearly defined legal concepts regulating certain aspects of business-to-consumer contracts across the Union.
Nii tarbijad kui ka kauplejad peaksid saama lähtuda ühtsest, selgelt määratletud õiguslikel printsiipidel rajanevast regulatiivraamistikust, mis reguleerib ettevõtjate ja tarbijate vahel sõlmitavate lepingute teatavaid aspekte kogu liidus.
The effect of such harmonisation should be to eliminate the barriers stemming from the fragmentation of the rules and to complete the internal market in this area.
Sellise ühtlustamise tulemusena peaks kõrvaldatama eeskirjade killustatusest põhjustatud takistused ja saavutatama täielik siseturg selles valdkonnas.
Those barriers can only be eliminated by establishing uniform rules at Union level.
Kõnealuseid takistusi saab kõrvaldada üksnes ühtsete liidu tasandi eeskirjade kehtestamisega.
Furthermore consumers should enjoy a high common level of protection across the Union.
Lisaks sellele peaks nende eeskirjadega tagatama tarbijate jaoks ühtlaselt kõrge tarbijakaitse tase kogu liidus.
The regulatory aspects to be harmonised should only concern contracts concluded between traders and consumers.
Ühtlustatavad regulatiivsed aspektid peaksid puudutama ainult tarbijate ja kauplejate vahel sõlmitavaid lepinguid.
Therefore, this Directive should not affect national law in the area of contracts relating to employment, contracts relating to succession rights, contracts relating to family law and contracts relating to the incorporation and organisation of companies or partnership agreements.
Seetõttu ei tohiks käesolev direktiiv mõjutada siseriiklikku õigust töölepingute, pärimisõigust ja perekonnaõigust käsitlevate lepingute ning selliste lepingute valdkonnas, mis on seotud äriühingute või seltsingute asutamise ja töö korraldamisega.
This Directive establishes rules on information to be provided for distance contracts, off-premises contracts and contracts other than distance and off-premises contracts.
Käesolev direktiiv kehtestab eeskirjad teabe kohta, mida tuleb esitada seoses kauglepingute, väljaspool äriruume sõlmitud lepingute ning muude kui kauglepingute ja väljaspool äriruume sõlmitud lepingutega.
This Directive also regulates the right of withdrawal for distance and off-premises contracts and harmonises certain provisions dealing with the performance and some other aspects of business-to-consumer contracts.
Käesolev direktiiv reguleerib ka taganemisõigust kauglepingutest ja väljaspool äriruume sõlmitud lepingutest ning ühtlustab teatud sätted ettevõtjate ja tarbijate vahel sõlmitavate lepingute täitmise ja mõnede muude aspektide kohta.
This Directive should be without prejudice to Regulation (EC) No 593/2008 of the European Parliament and of the Council of 17 June 2008 on the law applicable to contractual obligations (Rome I) [6].
Käesolev direktiiv ei tohiks piirata Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. juuni 2008. aasta määruse (EÜ) nr 593/2008 (lepinguliste võlasuhete suhtes kohaldatava õiguse kohta (Rooma I)) [6] kohaldamist.
This Directive should be without prejudice to Union provisions relating to specific sectors, such as medicinal products for human use, medical devices, privacy and electronic communications, patients’ rights in cross-border healthcare, food labelling and the internal market for electricity and natural gas.
Käesolev direktiiv ei tohiks piirata nende liidu sätete kohaldamist, mis puudutavad konkreetseid sektoreid, nagu näiteks inimtervishoius kasutatavad ravimid, meditsiiniseadmed, eraelu puutumatus ja elektrooniline side, patsiendiõigused piiriüleses tervishoius, toiduainete märgistamine ning elektrienergia ja maagaasi siseturg.
The information requirements provided for in this Directive should complete the information requirements of Directive 2006/123/EC of the European Parliament and of the Council of 12 December 2006 on services in the internal market [7] and Directive 2000/31/EC of the European Parliament and of the Council of 8 June 2000 on certain legal aspects of information society services, in particular electronic commerce, in the Internal Market (‘Directive on electronic commerce’) [8].
Käesolevas direktiivis kehtestatud teavitamisnõuded peaksid täiendama neid teavitamisnõudeid, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta direktiivis 2006/123/EÜ (teenuste kohta siseturul) [7] ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. juuni 2000. aasta direktiivis 2000/31/EÜ (infoühiskonna teenuste teatavate õiguslike aspektide, eriti elektroonilise kaubanduse kohta siseturul (direktiiv elektroonilise kaubanduse kohta)) [8].
Member States should retain the possibility to impose additional information requirements applicable to service providers established in their territory.
Liikmesriikidele peaks jääma võimalus kehtestada nende territooriumil asutatud teenusepakkujatele täiendavaid teavitamisnõudeid.
Member States should remain competent, in accordance with Union law, to apply the provisions of this Directive to areas not falling within its scope.
Liikmesriikidele peaks kooskõlas liidu õigusega jääma pädevus kohaldada käesoleva direktiivi sätteid direktiivi kohaldamisalasse mittekuuluvates valdkondades.
Member States may therefore maintain or introduce national legislation corresponding to the provisions of this Directive, or certain of its provisions, in relation to contracts that fall outside the scope of this Directive.
Seega võivad liikmesriigid säilitada või kehtestada siseriiklikud õigusaktid, mis on vastavuses käesoleva direktiivi sätetega või selle teatavate sätetega, mis käsitlevad käesoleva direktiivi kohaldamisalast välja jäävaid lepinguid.
For instance, Member States may decide to extend the application of the rules of this Directive to legal persons or to natural persons who are not consumers within the meaning of this Directive, such as non-governmental organisations, start-ups or small and medium-sized enterprises.
Näiteks võivad liikmesriigid teha otsuse laiendada käesoleva direktiivi eeskirjade kohaldamist juriidilistele või füüsilistele isikutele, kes ei ole käesoleva direktiivi tähenduses tarbijad, nagu valitsusvälised organisatsioonid, tegevust alustavad ettevõtjad või väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad.
Similarly, Member States may apply the provisions of this Directive to contracts that are not distance contracts within the meaning of this Directive, for example because they are not concluded under an organised distance sales or service-provision scheme.
Samamoodi võivad liikmesriigid kohaldada käesoleva direktiivi sätteid lepingutele, mis ei ole kauglepingud käesoleva direktiivi mõistes, näiteks seepärast, et need ei ole sõlmitud organiseeritud kaugmüügi- või teenuste osutamise skeemi alusel.
Moreover, Member States may also maintain or introduce national provisions on issues not specifically addressed in this Directive, such as additional rules concerning sales contracts, including in relation to the delivery of goods, or requirements for the provision of information during the existence of a contract.
Lisaks võivad liikmesriigid säilitada või kehtestada siseriiklikud sätted käesolevas direktiivis konkreetselt mitte käsitletud küsimuste kohta, näiteks müügilepinguid käsitlevad täiendavad eeskirjad, sealhulgas seoses kauba kättetoimetamisega, või teabe esitamise nõuded lepingu kehtivuse ajal.
This Directive should not affect national law in the area of contract law for contract law aspects that are not regulated by this Directive.
Käesolev direktiiv ei tohiks piirata siseriiklikku õigust lepinguõiguse valdkonnas, kui lepinguõiguse aspekte ei reguleerita käesoleva direktiiviga.
Therefore, this Directive should be without prejudice to national law regulating for instance the conclusion or the validity of a contract (for instance in the case of lack of consent).
Seetõttu ei tohiks käesolev direktiiv piirata siseriiklikku õigust, millega reguleeritakse näiteks lepingu sõlmimist või kehtivust (nt nõusoleku puudumise korral).
Similarly, this Directive should not affect national law in relation to the general contractual legal remedies, the rules on public economic order, for instance rules on excessive or extortionate prices, and the rules on unethical legal transactions.
Samamoodi ei tohiks käesolev direktiiv piirata siseriiklikku õigust seoses üldiste lepinguliste õiguskaitsevahendite, üldise majanduskorra eeskirjade (nt ülemäära või liialdatult kõrged hinnad) ning ebaeetiliste õiguslike tehingute eeskirjadega.
This Directive should not harmonise language requirements applicable to consumer contracts.
Käesolev direktiiv ei tohiks ühtlustada tarbijalepingutele kohaldatavaid keelenõudeid.
Therefore, Member States may maintain or introduce in their national law language requirements regarding contractual information and contractual terms.
Seetõttu võivad liikmesriigid säilitada või kehtestada oma siseriiklikus õiguses lepingulisele teabele ja lepingutingimustele esitatavad keelenõuded.
This Directive should not affect national laws on legal representation such as the rules relating to the person who is acting in the name of the trader or on his behalf (such as an agent or a trustee).
Käesolev direktiiv ei tohiks piirata seadusjärgset esindust käsitlevat siseriiklikku õigust, näiteks eeskirjad, mida kohaldatakse kaupleja nimel või ülesandel tegutseva isiku suhtes (nt agent või usaldusisik).
Member States should remain competent in this area.
Liikmesriikidele peaks jääma selles valdkonnas pädevus.
This Directive should apply to all traders, whether public or private.
Käesolevat direktiivi tuleks kohaldada kõikide kauplejate suhtes, nii avaliku kui ka erasektori kauplejate suhtes.
The definition of consumer should cover natural persons who are acting outside their trade, business, craft or profession.
Tarbija määratlus peaks hõlmama füüsilisi isikuid, kes tegutsevad väljaspool oma kaubandus-, majandus-, ametialast või kutsetegevust.
However, in the case of dual purpose contracts, where the contract is concluded for purposes partly within and partly outside the person’s trade and the trade purpose is so limited as not to be predominant in the overall context of the contract, that person should also be considered as a consumer.
Kui aga leping on sõlmitud eesmärkidel, mis on osaliselt seotud isiku kaubandustegevusega ja osaliselt mitte (kahesuguse eesmärgiga lepingud) ning kaubanduslik eesmärk on piiratud ega ole lepingu kontekstis domineeriv, tuleks ka antud isikut lugeda tarbijaks.
This Directive does not affect the freedom of Member States to define, in conformity with Union law, what they consider to be services of general economic interest, how those services should be organised and financed, in compliance with State aid rules, and which specific obligations they should be subject to.
Käesolev direktiiv ei mõjuta liikmesriikide vabadust määrata kooskõlas liidu õigusega kindlaks, milliseid teenuseid nad loevad üldist majandushuvi pakkuvateks teenusteks, kuidas selliste teenuste osutamist tuleks korraldada ja rahastada kooskõlas riigiabi eeskirjadega ning milliseid konkreetseid kohustusi tuleks nende suhtes kohaldada.