natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The rescue aid guarantee in the amount of EUR 13 million was not terminated on the expiry of the six-month period for which it had been approved by the Commission, but remained in place after notification of the plan was withdrawn (see recital 17).
13 miljoni euro suuruse garantii vormis antud päästmisabi ei lõpetatud selle kuuekuulise perioodi möödumisel, milleks komisjon oli garantii heaks kiitnud, vaid garantii jäi kehtima ka pärast seda, kui restruktureerimiskava käsitlev teatis oli tagasi võetud (vt põhjendus 17).
The extension of the rescue aid guarantee was notified as a measure granted from the resources of the competent Ministry, financed from the State budget.
Garantii vormis antud päästmisabi pikendamisest teatati kui meetmest, mis anti pädeva ministeeriumi vahenditest ja mida rahastati riigieelarvest.
Therefore, it was granted from State resources and it is imputable to the State.
Seega anti see riigi ressurssidest ja seda saab seostada riigiga.
The guarantee constitutes a selective advantage as it allowed Legler to access financial resources which it would not have otherwise obtained, given its financial situation.
Garantii sisaldab valikulist eelist, sest sellega anti ettevõtjale Legler juurdepääs rahalistele vahenditele, mida ta oma finantsolukorda arvestades vastasel juhul ei oleks saanud.
Hence, it relieved Legler from the costs it would otherwise have incurred.
Sellest tulenevalt vabastati ettevõtja Legler kuludest, mida ta muidu oleks pidanud kandma.
Furthermore, as Legler was implementing a restructuring process aimed at resuming production, the aid was liable to distort competition in the internal market and to affect trade between Member States.
Peale selle, kuna ettevõtja Legler viis läbi restruktureerimisprotsessi tootmise jätkamiseks, moonutas abi tõenäoliselt konkurentsi siseturul ja mõjutas liikmesriikidevahelist kaubandust.
The distortive effect of the measure was stressed by a third party, who also pointed out that the sector suffers from overcapacity.
Meetme moonutavat mõju rõhutas ka kolmas isik, kes juhtis tähelepanu ka asjaolule, et sektoris valitseb ületootlikkus.
Therefore, the Commission considers that the extension of the rescue aid guarantee, which is also a restructuring measure, constitutes State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty.
Seepärast leiab komisjon, et garantii vormis antud päästmisabi – mis on ühtlasi ka restruktureerimismeede – pikendamine kujutab endast riigiabi aluslepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
In determining the amount of aid, the Commission recalls paragraph 4.1(a) of the Guarantee Notice [11], which states that ‘for companies in difficulty, a market guarantor, if any, would, at the time the guarantee is granted charge a high premium given the expected rate of default. If the likelihood that the borrower will not be able to repay the loan becomes particularly high, this market rate may not exist and in exceptional circumstances the aid element of the guarantee may turn out to be as high as the amount effectively covered by that guarantee.’
Abi suuruse kindlaksmääramisel tuletab komisjon meelde garantiiteatise [11] punkti 4.1 alapunkti a, milles sätestatakse, et „raskustes olevatelt ettevõtjatelt nõuab võimalik turugarant laenu andmisel kõrget garantiipreemiat, arvestades summa suurust, mis jääks maksmata, kui ettevõtja ei suuda täita lepingust tulenevaid kohustusi. Kui tõenäosus, et laenusaaja pole võimeline laenu tagasi maksma, muutub eriti suureks, ei pruugi sellist turumäära leiduda ja garantii abielement võib erakorralistel asjaoludel olla sama suur kui kõnealuse garantiiga tegelikult kaetav summa”.
In the light of Legler’s severe financial distress at the time the guarantee was granted (increasing losses, decreasing turnover and negative equity as described in recitals 19 to 21 and 52), the Commission considers that it was highly unlikely that the company would have been able to obtain a bank loan on the market without State intervention; therefore, the Commission concludes that the aid amount corresponds to the totality of the loan amount [12].
Võttes arvesse Legleri tõsiseid finantsprobleeme selle garantii andmise ajal (suurenev kahju, vähenev käive ja negatiivne omakapital, nagu on kirjeldatud põhjendustes 19–21 ja põhjenduses 52), leiab komisjon, et oli äärmiselt ebatõenäoline, et ettevõtja oleks suutnud riigi sekkumiseta saada turul pangalaenu; seetõttu järeldab komisjon, et abi suurus on võrdne kogu laenusummaga [12].
Debt-for-equity swap
Võla konverteerimine omakapitaliks
The Commission remarks that the swap was implemented by SFIRS, a public entity whose main shareholder, the Region of Sardinia, exerts a dominant influence on its decisions [13].
Komisjon märgib, et konverteerimise viis läbi ettevõtja SFIRS, avalik-õiguslik üksus, kelle peamine aktsionär – Sardiinia maakond – avaldab domineerivat mõju üksuse otsustele [13].
Italy has never denied this fact.
Itaalia ei ole seda asjaolu kunagi eitanud.
Hence, the Commission concludes that the measure in question is imputable to the State and was granted through State resources.
Sellest tulenevalt leiab komisjon, et kõnealust meedet on võimalik seostada riigiga ja see tehti kättesaadavaks riigi ressursside kaudu.
This measure is also selective as it favours a single company, Legler.
Ka see meede on valikuline, sest sellega antakse eelis ühele ettevõtjale, nimelt ettevõtjale Legler.
Furthermore, as Legler was pursuing a restructuring process aimed at resuming production, the aid was liable to distort competition in the internal market and to affect trade between Member States.
Peale selle, kuna ettevõtja Legler viis ellu restruktureerimisprotsessi tootmise jätkamiseks, moonutas abi tõenäoliselt konkurentsi siseturul ja mõjutas liikmesriikidevahelist kaubandust.
The potential distortive impact of the measure was also highlighted in the comments submitted by a third party, which also pointed out that the sector suffers from overcapacity.
Meetme potentsiaalset moonutavat mõju rõhutati ka kolmanda isiku esitatud märkustes, kus toodi esile asjaolu, et sektoris valitseb ületootlikkus.
In its response, Italy argued that the measure in question conferred no advantage on Legler as, in its view, it was in line with the market economy investor principle.
Itaalia väitis oma vastuses, et kõnealuse meetmega ei antud ettevõtjale Legler eelist, sest Itaalia arvates oli meede kooskõlas turumajanduslikult käituva investori põhimõttega.
According to settled case-law [14], in order to determine whether Legler received an advantage from State resources it is necessary to consider whether, in similar circumstances, a private investor with characteristics comparable to those of SFIRS would have been willing to carry out a similar debt-for-equity swap, having regard to the information available and developments foreseeable at the date the transaction was implemented.
Väljakujunenud kohtupraktika [14] kohaselt tuleb selleks, et kindlaks teha, kas ettevõtja Legler sai riigi ressurssidest eelise, kaaluda, kas tehingu toimumise päeval kättesaadavat teavet ja prognoositavaid suundumusi arvesse võttes oleks samasuguses olukorras olnud ja ettevõtja SFIRS tunnusjoontele vastav erainvestor soovinud läbi viia samasugust võla omakapitaliks konverteerimist.
Firstly, on the basis of Legler’s financial statements, the Commission notes that in 2007 the company had a capital of EUR 1,8 million and a negative equity of EUR - 16,2 million; over the period 2003-2007 losses reached EUR 94,9 million and the company’s situation was clearly deteriorating, with increasing losses and decreasing turnover.
Esiteks, ettevõtja Legler aastaaruannete põhjal täheldab komisjon, et 2007. aastal oli ettevõtja kapital 1,8 miljonit eurot ja negatiivne omakapital –16,2 miljonit eurot. Ajavahemikul 2003–2007 jõudis kahjum 94,9 miljoni euroni ning ettevõtja olukord halvenes ilmselgelt, sest kahjum suurenes ja käive vähenes.
The Commission also notes that despite the critical financial situation outlined above, SFIRS did not carry out a comprehensive cost/benefit analysis and a risk assessment for the transaction.
Samuti märgib komisjon, et olenemata eespool kirjeldatud kriitilisest finantsolukorrast ei teinud ettevõtja SFIRS tehingu põhjalikku tasuvusanalüüsi ega riskihindamist.
In fact, despite numerous requests from the Commission to this effect, the Italian authorities have never submitted a substantiated counterfactual scenario demonstrating that SFIRS’ choice was preferable to the scenario of liquidating Legler.
Tegelikult ei ole Itaalia ametiasutused vaatamata komisjoni arvukatele sellealastele taotlustele kunagi esitanud põhjendatud alternatiivset stsenaariumi, millest nähtuks, et ettevõtja SFIRS valik oli parem võrreldes ettevõtja Legler likvideerimise stsenaariumiga.
Indeed, similar remarks were made by the Bank of Italy in a report [15] issued after an investigation into SFIRS’ activity.
Samasugused märkused esitas ka Itaalia keskpank oma aruandes, [15] mis koostati pärast ettevõtja SFIRS tegevuse uurimist.
The report criticised SFIRS’ behaviour for the incompleteness of its prior analysis of the debt-for-equity swap and for the inherent contradiction of making an ‘investment’ offering no concrete prospects of recovery.
Aruandes kritiseeriti ettevõtja SFIRS käitumist, sest võla omakapitaliks konverteerimisele eelnenud analüüs ei olnud täielik ning esines sisemine vastuolu, sest pakuti „investeeringut” ilma konkreetse väljavaateta seda tagasi saada.
Irrespective of this assessment, the financial situation of the company was such that no reasonable private investor in a market economy would have entered into a similar transaction.
Olenemata sellest hinnangust oli ettevõtja finantsolukord selline, et ükski mõistlik turumajanduse tingimustes tegutsev erainvestor ei oleks sellist tehingut teinud.
In this regard, the Commission also notes that the restructuring plan (piano industriale) notified by the company cannot be considered as a realistic basis for predicting the company’s future performance.
Sellega seoses märgib komisjon lisaks, et ettevõtja teatatud restruktureerimiskava (Piano Industriale) ei saa käsitada realistliku alusena ettevõtja tulevikunäitajate prognoosimisel.
The fact alone that the plan covered not all but only a part of the restructuring period, and provided no information on the subsequent progress of the restructuring (see recital 23), clearly shows that such lack of information would have dissuaded any private investor from entering into the transaction in question.
Juba asjaolu, et kava ei hõlmanud kogu restruktureerimisperioodi, vaid üksnes osa sellest, ega sisaldanud teavet restruktureerimisel tehtud edusammude kohta (vt põhjendus 23), näitab ilmselgelt, et selline teabepuudus oleks veennud mis tahes erainvestorit kõnealust tehingut tegemata jätma.
Second, as to SFIRS’ actual prospects of recovering the money owed to it by Legler, by becoming a shareholder via the debt-for-equity swap SFIRS had actually weakened its claim position, compared with its prior position as a preferential creditor.
Teiseks, ettevõtja SFIRS tegelikud väljavaated saada tagasi raha, mida ettevõtja Legler talle võlgnes, olid võla omakapitaliks konverteerimise kaudu aktsionäriks saades tegelikult nõrgendanud ettevõtja SFIRS nõudepositsiooni võrreldes tema varasema positsiooniga, mil ta oli eelisõigusega võlausaldaja.
The value and future prospects of SFIRS’ equity investment at the moment of the debt-for-equity swap seemed too limited to counterbalance the risks outlined above, particularly in the light of the company’s critical financial situation.
Ettevõtja SFIRS poolt omakapitali tehtud investeeringu väärtus ja tulevikuväljavaated tundusid võla omakapitaliks konverteerimise hetkel liiga piiratud, et leevendada eespool kirjeldatud riski, pidades eelkõige silmas ettevõtja kriitilist finantsolukorda.
This was clearly highlighted by an independent valuation of the company, which gave it the symbolic figure of EUR 1.
See ilmnes selgelt ka ettevõtja sõltumatu hindamise käigus, millest tulenes ettevõtja sümboolne väärtus 1 euro.
It can be concluded from the above that in carrying out the debt-for-equity swap SFIRS did not act as a private investor operating under normal market conditions.
Eespool toodut silmas pidades võib järeldada, et võla omakapitaliks konverteerimisel ei toiminud ettevõtja SFIRS tavapärastes turutingimustes tegutseva erainvestorina.
A private investor would not have entered into such a transaction without a credible and realistic prior assessment showing that it would be more cost-effective to swap the debt for equity instead of remaining a preferential creditor of the company.
Erainvestor ei oleks sellist tehingut teinud eelneva usaldusväärse ja realistliku hindamiseta, mis oleks näidanud, et ettevõtja eelisõigusega võlausaldajaks jäämise asemel oleks olnud kulutõhusam konverteerida võlg omakapitaliks.
Hence, by carrying out the debt-for-equity swap, SFIRS granted an advantage to Legler.
Sellest tulenevalt andis ettevõtja SFIRS võla omakapitaliks investeerimisega ettevõtjale Legler eelise.
It follows from the foregoing that the debt-for-equity swap constitutes State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty.
Eespool kirjeldatust tuleneb, et võla omakapitaliks konverteerimine kujutab endast riigiabi aluslepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
As to calculating the amount of aid, it should be noted that the notion of State aid is limited to aid granted through public resources.
Abisumma arvutamisega seoses tuleks märkida, et riigiabi mõiste piirdub riigi ressurssidest antud abiga.
The amount of aid must be calculated on the basis of the market value of the debt which SFIRS converted into Legler’s equity.
Abisumma tuleb arvutada selle võla turuväärtuse alusel, mille ettevõtja SFIRS konverteeris ettevõtja Legler omakapitaliks.
Hence, if the total nominal value of Legler’s debt towards SFIRS was EUR 17 million, while on the day before the swap its market value was EUR 450000, the market value of the transaction whereby SFIRS’ converted 85,3 % of its total credit i.e. a nominal value of EUR 14,5 million, into equity, was EUR 383850 (i.e. 85,3 % of EUR 450000).
Seega, kui selle võla nominaalväärtus, mille ettevõtja Legler võlgnes ettevõtjale SFIRS, oli 17 miljonit eurot, samas kui päev enne konverteerimist oli selle võla turuväärtus 450000 eurot, siis selle tehingu turuväärtus, millega ettevõtja SFIRS konverteeris 85,3 % oma kogulaenust (st nominaalväärtuses 14,5 miljonit eurot) omakapitaliks, oli 383850 eurot (st 85,3 % 450000 eurost).
As the two notified measures have been found to constitute State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty, the Commission has to assess whether this aid is compatible with the internal market.
Kuna on leitud, et kaks teatatud meedet kujutavad endast riigiabi aluslepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses, peab komisjon hindama, kas see abi on kokkusobiv siseturuga.
The compatibility of the State aid measures in question with the internal market must be assessed on the basis of the rescue and restructuring guidelines.
Kõnealuste riigiabimeetmete kokkusobivust siseturuga tuleb hinnata päästmise ja restruktureerimise suuniste alusel.
As regards the public guarantee, in order to assess its compatibility a distinction must be made between extension of the rescue aid on one hand, and the provision of State aid in the form of a medium-term guarantee, which is also a restructuring measure (for the duration of the restructuring period) on the other.
Riigigarantii puhul tuleb selleks, et hinnata tema kokkusobivust siseturuga, eristada ühelt poolt päästmisabi pikendamist ning teiselt poolt riigiabi andmist keskpika tähtajaga garantii vormis, mis kujutab endast ka restruktureerimismeedet (mis pidi kehtima restruktureerimisperioodi jooksul).
With regard to the extension of the rescue aid, point 26 of the guidelines provides that where the Member State has submitted a restructuring plan within six months of the date of authorisation or, in the case of non-notified aid, of implementation of the measure, the deadline for reimbursing the loan or for putting an end to the guarantee is extended until the Commission reaches its decision on the plan, unless the Commission decides that such an extension is not justified.
Seoses päästmisabi pikendamisega sätestatakse suuniste punktis 26, et kui liikmesriik on esitanud restruktureerimiskava kuue kuu jooksul kasutamisloa väljaandmise kuupäevast arvates, või teatamata abi puhul meetme rakendamisest arvates, pikendatakse laenu tagastamise või garantii lõpetamise tähtaega, kuni komisjon langetab kava kohta oma otsuse, juhul kui komisjon ei otsusta, et pikendamine ei ole õigustatud.
The notification of the restructuring plan allowed the rescue aid to continue beyond six months.
Kuna restruktureerimiskavast teatati, siis see võimaldas jätta päästmisabi jõusse pikemaks kui kuueks kuuks.
However, Italy later withdrew this notification.
Kuid Itaalia võttis hiljem selle teatise tagasi.
It follows from point 26 of the guidelines that the notification of a restructuring plan is a condition sine qua non for an extension of the rescue aid.
Suuniste punktist 26 nähtub, et restruktureerimiskavast teavitamine on päästmisabi pikendamise eeltingimus.
Therefore, if a notified restructuring plan is later withdrawn, the extension allowed for the rescue aid has to be terminated.
Seega kui teatatud restruktureerimiskava võetakse hiljem tagasi, tuleb päästmisabi andmine lõpetada.
It follows from the Commission’s decision-making practice (cases Ernault [16] and Huta Cynku [17]) that if neither a restructuring plan nor a liquidation plan have been notified to the Commission or, as in the present case, if the restructuring plan has been withdrawn, the extension of the rescue aid in question cannot be maintained beyond the date on which the Member State withdrew notification of the restructuring plan.
Komisjoni otsuste tegemise praktikast (juhtumid Ernault [16] ja Huta Cynku) [17] nähtub, et kui komisjoni ei ole teavitatud restruktureerimiskavast ega likvideerimiskavast või – nagu toimus kõnealuse juhtumi puhul – kui restruktureerimiskava on tagasi võetud, ei saa kõnealust päästmisabi pikendada rohkem kui selle kuupäevani, mil liikmesriik võttis restruktureerimiskava käsitleva teatise tagasi.
As the medium-term guarantee (for the duration of the restructuring plan), intended as notified restructuring aid, was an extension of the rescue aid guarantee, it was compatible until Italy withdrew its notification.
Kuna keskpika tähtajaga garantii (mis on kehtestatud restruktureerimiskava rakendamise ajaks), mida käsitati kui teatatud restruktureerimisabi, oli garantii vormis antud päästmisabi pikendamine, oli see kooskõlas siseturuga seni, kuni Itaalia võttis oma teatise tagasi.
Thus, the compatibility of the extended State aid guarantee with the internal market should be assessed starting from the day following that on which Italy withdrew its notification (i.e. from 24 July 2008).
Seega tuleks hinnata garantii vormis antud riigiabi pikendamise kokkusobivust siseturuga alates sellele päevale järgnevast päevast, mil Itaalia võttis oma teatise tagasi (st alates 24. juulist 2008).
Eligibility of the company for restructuring aid
Ettevõtja abikõlblikkus restruktureerimisabi saamiseks
The granting of State aid to a company in difficulty can be considered compatible on the basis of Article 107(3)(c) of the Treaty only if all the conditions laid down in the rescue and restructuring guidelines are respected.
Raskustes olevale ettevõtjale riigiabi andmist võib aluslepingu artikli 107 lõike 3 punkti c alusel käsitada kokkusobivana siseturuga vaid siis, kui on täidetud kõik päästmise ja restruktureerimise suunistes sätestatud tingimused.
Pursuant to points 12(a) and 14 of the guidelines, only firms in difficulty are eligible for restructuring aid.
Suuniste punkti 12 alapunkti a ja punkti 14 kohaselt on vaid raskustes oleval äriühingul õigus saada restruktureerimisabi.
Under point 9 of the guidelines, a firm, irrespective of its size, is regarded as being in difficulty where it is unable, whether through its own resources or with the funds it is able to obtain from its shareholders or on the market, to stem losses which, without outside intervention by the public authorities, will almost certainly condemn it to going out of business.
Suuniste punkti 9 kohaselt käsitatakse äriühingut tema suurusest olenemata raskustes olevana siis, kui see ei suuda kas oma või aktsionäridelt või turult saadud vahenditega peatada kahjumit, mis ametivõimude sekkumiseta viiks peaaegu kindlasti äriühingu tegevuse lõpetamiseni.
Under point 10 of the guidelines a firm is regarded as being in difficulty in the following circumstances:
Suuniste punkti 10 kohaselt loetakse äriühingut raskustes olevaks järgmistel asjaoludel:
in the case of a limited liability company, where more than half of its registered capital has disappeared and more than one quarter of that capital has been lost over the preceding 12 months;
kui on tegemist piiratud vastutusega äriühinguga, kes on kaotanud üle poole oma osa- või aktsiakapitalist ja üle veerandi sellest kapitalist viimase 12 kuu jooksul;
in the case of a company where at least some members have unlimited liability for the debt of the company, where more than half of its capital as shown in the company accounts has disappeared and more than one quarter of that capital has been lost in the preceding 12 months;
kui on tegemist äriühinguga, kus vähemalt mõnel liikmel on piiramatu vastutus äriühingu võlgade eest, ja kes on kaotanud üle poole oma arvetel olevast kapitalist, kusjuures üle veerandi sellest viimase 12 kuu jooksul;
It follows from point 10(a) of the rescue and restructuring guidelines that without outside intervention a company that has experienced a massive loss of registered capital will inevitably go out of business in the short or medium term.
Päästmise ja restruktureerimise suuniste punkti 10 alapunktist a tuleneb, et välise sekkumiseta läheks ettevõtja, kes on kaotanud suure hulga oma aktsia- või osakapitalist, paratamatult lühema või keskmise ajavahemiku jooksul pankrotti.
In an earlier decision [18] the Commission concluded that a company that has negative equity will a fortiori be considered to be in difficulty.
Komisjon jõudis ühes oma varasemas otsuses [18] järeldusele, et negatiivse omakapitaliga ettevõtjat käsitatakse veel kindlamini raskustes oleva ettevõtjana.
In its Biria judgment [19] the General Court also confirmed that a massive loss of capital is indeed a sign of difficulty, and that the Commission had been right in concluding that a company with negative equity is a company in difficulty.
Kohtuasjas Biria [19] kinnitas ka Üldkohus, et kapitali oluline kaotus on tõepoolest märk raskustest ning et komisjonil oli õigus, kui ta järeldas, et negatiivse omakapitaliga ettevõtja on raskustes olev ettevõtja.
Legler fulfilled the criterion of point 10(a) of the rescue and restructuring guidelines as it had a negative equity in the year of 2006 (see recital 19).
Ettevõtja Legler vastas päästmise ja restruktureerimise suuniste punkti 10 alapunktis a sätestatud kriteeriumile, sest tema omakapital oli 2006. aastal negatiivne (vt põhjendus 19).
The Commission also notes that Legler was already considered to be a firm in difficulty within the meaning of Point 10(a) of the rescue and restructuring guidelines as at 22 May 2007, when the rescue aid was authorised.
Samuti märgib komisjon, et ettevõtjat Legler juba käsitati raskustes oleva ettevõtjana päästmise ja restruktureerimise suuniste punkti 10 alapunkti a tähenduses 22. mail 2007. aastal, mil lubati anda päästmisabi.
Thereafter, Legler’s financial situation did not improve.
Pärast seda ettevõtja Legler finantsolukord ei paranenud.
In fact, it was declared insolvent by the competent court in 2008 (see recital 16).
Tegelikult kuulutas pädev kohus ettevõtja 2008. aastal maksejõuetuks (vt põhjendus 16).
The Commission also observes that Legler is not a newly created firm within the meaning of point 12 of the rescue and restructuring guidelines.
Samuti täheldas komisjon, et ettevõtja Legler ei ole uus äriühing päästmise ja restruktureerimise suuniste punkti 12 tähenduses.