natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the opening of the formal investigation procedure the Commission concluded that at the time of the opening of procedure, it could not be excluded that WAK’s subordination and waiver of claims (the loan to GfW and future interest payments on this loan) were not in accordance with the private creditor test as they seemed to be higher than absolutely necessary and excessively favoured not only GfW but also the other creditors (primarily the winegrowing enterprises and merchants) who had their claims refunded in full.
Ametliku uurimismenetluse algatamisel leidis komisjon, et menetluse algatamise ajal ei olnud võimalik välistada, et WAKi nõuete (GfW-le antud laenu ja selle tulevaste intressimaksete) allutamine ja neist loobumine ei olnud kooskõlas eraõigusliku võlausaldaja kriteeriumiga, sest need näisid suuremad kui tingimata vajalik ning soosisid üleliia nii GfWd kui ka teisi võlausaldajaid (peamiselt viinamarjakasvatajaid ja veinimüüjaid), kelle nõuded maksti täies ulatuses tagasi.
The opening of the formal investigation procedure was then extended to include the granting of the loan.
Seejärel pikendati ametliku uurimismenetluse perioodi, et hõlmata laenu andmist.
Specifically, doubt was expressed concerning whether the granting of the loan was done on market terms (no risk premium was charged) and with sufficient securities.
Eriti väljendati kahtlust selle üle, kas laenu anti turutingimuste kohaselt (riskipreemiat ei nõutud) ja piisava tagatise olemasolul.
In the extension of the formal investigation procedure, doubt regarding possible aid to the winegrowing enterprises and merchants was again raised.
Ametliku uurimismenetluse pikendamisel tekkis jälle kahtlus seoses võimaliku abiga viinamarjakasvatajatele ja veinimüüjatele.
The information available at the time seemed to indicate that the price paid for the must was above the relevant market price, that the aim of the transaction was not to maximise profits but to support the wine and must market, and that the security position awarded the winegrowing enterprises and merchants under the sales contract were more advantageous than under normal circumstances.
Tollal olemas olnud teave näis viitavat sellele, et viinamarjavirde eest makstud hind oli kõrgem kui asjaomane turuhind, et tehingu eesmärk ei olnud kasumit suurendada, vaid toetada veini- ja viinamarjavirde turgu, ning et viinamarjakasvatajatele ja veinimüüjatele müügilepingus antud nõude rahuldamisjärk oli palju soodsam kui tavaolukorras.
The doubt regarding the price was emphasised by documents provided by Germany after the first opening of procedure, which showed a fluctuation in the price per litre of table wine (not including VAT) in 1999 in the Pfalz-Rheinhessen region from a minimum EUR 0,26 (October/November) to EUR 0,30 (June to September), EUR 0,35 (April), and a maximum EUR 1,10 (February, June, November/December).
Hinda puudutavaid kahtlusi süvendasid pärast menetluse esmast algatamist Saksamaa esitatud dokumendid, milles toodi esile ühe liitri lauaveini hinnakõikumine (ilma käibemaksuta) 1999. aastal Rheinhessen-Pfalzi piirkonnas: minimaalselt 0,26 eurost (oktoober/november) kuni 0,30 euroni (juuni–september), 0,35 euroni (aprill) ja maksimaalselt 1,10 euroni (veebruar, juuni, november/detsember).
The minimum market price that could be achieved for table wine at the time of granting the loan was therefore EUR 0,26 per litre.
Minimaalne turuhind, mida olnuks võimalik lauaveini eest laenu andmise ajal saada, oli seega 0,26 eurot liitri kohta.
The average purchase price of EUR 0,38 per litre therefore seemed to be above the lowest market price of around EUR 0,26 per litre.
Niisiis tundus keskmine ostuhind 0,38 eurot liitri kohta olevat kõrgem kui madalaim turuhind, mis oli umbes 0,26 eurot liitri kohta.
COMPLAINTS AND INFORMATION FROM THIRD PARTIES
KOLMANDATE ISIKUTE KAEBUSED JA TEAVE
The Commission received information indicating that the above waiver of claims was financed through WAK funds.
Komisjon sai teavet selle kohta, et nimetatud nõuetest loobumist rahastas WAK.
As the public authority funding WAK, the federal state of Rhineland-Palatinate was said to have examined a possible capital injection due to WAK’s reduced capital base, but ultimately decided against it.
Kuna WAK on riiklikult rahastatav asutus, uuris Rheinland-Pfalzi liidumaa väidetavalt võimalikku kapitalisüsti WAKi omakapitali vähenemise tõttu, kuid lõpuks välistas selle.
The Commission received a complaint concerning the alleged State aid involved in the waiver of claims by WAK.
Komisjon sai kaebuse väidetava riigiabi kohta, mis oli seotud WAKi-poolse nõuetest loobumisega.
The complainant stated that GfW was competing in selling wine distillates and, as a result of the waiver in favour of this company, competitors would have considerable problems selling their own products.
Kaebuse esitaja märkis, et GfW konkureeris veinidestillaatide müümisel ning selle ettevõtte kasuks toimunud loobumise tõttu oleksid konkurentidel tekkinud märkimisväärsed probleemid oma toodete müümisel.
The complainant submitted several news paper articles with information concerning the waiver of claim by WAK to the benefit of GfW.
Kaebuse esitaja esitas mitu ajaleheartiklit, mis sisaldasid teavet WAKi-poolse nõuetest loobumise kohta GfW kasuks.
The same complainant also forwarded a letter he had received from the public prosecutor’s office in Kaiserslautern (central economic crime office) as a response to a letter he had sent there.
Sama kaebuse esitaja edastas ka kirja, mille ta oli saanud Kaiserslauterni prokuratuurist (majanduskuritegude keskasutus) vastuseks oma sinna saadetud kirjale.
The letter from the public prosecutor’s office in Kaiserslautern summarises the information received from the complainant in the form of news paper articles and statements and in the letter informs the complainant that, based on this information they had received, there are no grounds for opening criminal investigation proceedings (strafrechtliches Ermittlungsverfahren einzuleiten).
Kaiserslauterni prokuratuuri kirjas võeti kokku kaebuse esitajalt ajaleheartiklite ja seisukohavõttude vormis saadud teave ning teavitati kaebuse esitajat, et prokuratuurile saadetud teabe põhjal puudub põhjus kriminaalmenetluse algatamiseks (strafrechtliches Ermittlungsverfahren einzuleiten).
The Commission did not receive any comments as part of the formal investigation procedures.
Komisjon ei saanud ametliku uurimismenetluse raames ühtegi märkust.
The repeated letters from the complainant after the initial opening of procedure did not add any new facts or arguments.
Korduvates kirjades, mille kaebuse esitaja saatis pärast menetluse esmast algatamist, ei lisandunud ühtegi uut fakti ega väidet.
Aid element at time of granting of the loan
Abielement laenu andmise ajal
Germany has provided comprehensive information on the conditions of the loan granted by WAK to GfW which has been included in the description of the measure in section II.
Saksamaa esitas WAKilt GfW-le antud laenu tingimuste kohta põhjalikku teavet, mis sisaldub II jaos esitatud meetme kirjelduses.
In its comments, Germany agrees that the interest charged by WAK for the loan to GfW was lower than the market rate.
Saksamaa möönis oma märkustes, et WAKi nõutud intress GfW-le antud laenu eest on turumäärast madalam.
Germany recognises that the difference between the market rate and the interest rate charged constitutes aid to GfW in the meaning of Article 107(1) of the TFEU.
Saksamaa tunnistas, et turumäära ja kohaldatava intressimäära vahe puhul on tegemist GfW-le antud abiga ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
In accordance with settled case-law [10] recovery is according to Germany therefore not possible.
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt [10] ei ole Saksamaa sõnutsi tagasinõudmine seega võimalik.
Germany gives their assurances that GfW’s granting of simple, extended or prolonged retention of title to the winegrowing enterprises and merchants in connection with the sale of must, was in accordance with common business practise.
Saksamaa kinnitusel oli see, et GfW andis viinamarjakasvatajatele ja veinimüüjatele seoses viinamarjavirde müügiga lihtsa, laiendatud või pikendatud omandiõiguse säilitamise, üldlevinud äritavaga kooskõlas.
Germany also assures that to accept the secured assets as collateral despite the retention of title as WAK did for the loan to GfW is also according to common business practice.
Ühtlasi kinnitas Saksamaa, et tagatud varade aktsepteerimine tagatisena omandiõiguse säilitamisele vaatamata, nagu tegi WAK GfW-le antud laenu puhul, on samuti üldlevinud äritavaga kooskõlas.
Further, Germany states that the purchase of must in autumn 1999 by GfW was carried out at the market price because 60 % of the must bought was quality must (minimum 60 degree Oechsle) and not ordinary table wine must as assumed in the opening of procedure.
Peale selle märkis Saksamaa, et GfW ostis 1999. aasta sügisel viinamarjavirret turuhinnaga, sest 60 % ostetud viinamarjavirdest oli kvaliteetne virre (vähemalt 60 Oechsle kraadi), mitte tavalise lauaveini virre, nagu eeldati menetluse algatamisel.
According to Germany the quality requirements for the production of sparkling wine are higher than the requirements for table wine (minimum 60 and 44 degree Oechsle respectively).
Saksamaa sõnutsi on vahuveini tootmise kvaliteedinõuded rangemad kui lauaveini omad (esimesel vähemalt 60, teisel 44 Oechsle kraadi).
The remaining 40 % of the must was ordinary table wine must and was bought to take advantage of the beneficial conditions of preventive distillation.
Ülejäänud 40 % viinamarjavirdest oli tavalise lauaveini virre ja seda osteti eeldestilleerimise soodustingimuste ärakasutamiseks.
In its comments, Germany emphasises that the marketing concept of GfW for 60 % of the stock involved the purchase of high quality must in large quantities and the subsequent processing into homogenous batches of raw wine for sparkling wine (Sektgrundwein), in compliance with the homogeneity and quality requirements of wineries.
Saksamaa rõhutas oma märkustes, et GfW 60 % varu puudutav turunduskontseptsioon hõlmas suure koguse väga kvaliteetse viinamarjavirde ostmist ja seejärel vahuveini tootmiseks kasutatava toorveini (Sektgrundwein) homogeenseteks partiideks töötlemist kooskõlas veinitehaste homogeensus- ja kvaliteedinõuetega.
Raw wine for the production of sparkling wine requires a low level of SO2 and high levels of fruit acids.
Vahuveini tootmiseks kasutatav toorvein peab sisaldama vähe SO2 ja palju puuviljahappeid.
This could only be achieved if the must was purchased during the autumn sales period and through GfW’s own preparation of the must into raw wine.
Seda on võimalik saavutada üksnes siis, kui viinamarjavirre ostetakse sügisesel müügiperioodil ja GfW ise valmistab viinamarjavirdest toorveini.
Pursuant to the information provided by Germany, on the market for raw wine for sparkling wine, the basic price paid for one litre of must of 60 degrees Oechsle was EUR 0,312 per litre.
Vastavalt Saksamaa esitatud teabele vahuveini tootmiseks kasutatava toorveini turu kohta oli ühe liitri 60 Oechsle kraadiga viinamarjavirde baashind 0,312 eurot liiter.
For each additional degree Oechsle (up to a maximum of 80 degrees Oechsle) EUR 0,005 per litre was paid.
Iga täiendava Oechsle kraadi eest (maksimumini, mis oli kuni 80 Oechsle kraadi) maksti 0,005 eurot liiter.
The winegrowing enterprises and merchants were paid for their high quality must, 60 % of the must purchased, in accordance with this principle.
Viinamarjakasvatajatele ja veinimüüjatele maksti nende väga kvaliteetse viinamarjavirde eest ehk 60 % ostetud viinamarjavirde eest selle põhimõtte järgi.
In this context Germany points to the relevant market.
Sellega seoses osutab Saksamaa asjaomasele turule.
In its opinion the market price for ordinary table wine cannot be taken as a benchmark for this 60 % of the stock because the relevant market for GfW is not the ordinary table wine market but the market for higher quality raw wine to be used in the production of sparkling wine.
Tema arvates ei saa tavalise lauaveini turuhinda võtta kõnealuse 60 % varu puhul baashinnaks, sest GfW jaoks ei ole asjaomane turg tavalise lauaveini turg, vaid vahuveini tootmiseks kasutatava kvaliteetsema toorveini turg.
Germany also makes reference to the theory of demand substitution which points out that two products are not traded on the same market if one cannot be replaced by the other even if the price of one changes.
Samuti viitas Saksamaa nõudluse asendatavuse teooriale, milles juhitakse tähelepanu sellele, et kahe tootega ei kaubelda ühel ja samal turul, kui neid ei saa isegi ühe toote hinnamuutuse korral üksteisega asendada.
In the case at hand, the specific requirements for must and raw wine for the production of sparkling wine makes it impossible to replace it with ordinary table wine must or table wine even if the price for table wine would decrease significantly.
Käesoleval juhul ei ole vahuveini tootmiseks kasutatava viinamarjavirde ja toorveini kohta kehtivate erinõuete tõttu võimalik asendada seda tavalise lauaveini virdega ega lauaveiniga, isegi kui lauaveini hind langeks märkimisväärselt.
Therefore, a decrease in the price of table wine will not influence the price of must for the production of sparkling wine because they cannot be substituted for one another.
Seega ei mõjuta lauaveini hinna langus vahuveini tootmiseks kasutatava viinamarjavirde hinda, kuna neid ei saa üksteisega asendada.
According to the import statistics of the German winegrowers association (Deutsche Weinbauverband) for the years 1998-2001, imported white wine, which due to its high quality is suitable for the production of sparkling wine, had a market price of EUR 0,38 per litre, significantly higher than the EUR 0,26 per litre quoted to table wine.
Saksamaa viinamarjakasvatajate liidu (Deutsche Weinbauverband) 1998.–2001. aasta impordistatistika kohaselt oli vahuveini tootmiseks sobiva väga kvaliteetse imporditud valge veini turuhind 0,38 eurot liitri kohta, mis on oluliselt kõrgem kui lauaveini puhul nimetatud 0,26 eurot liitri kohta.
In its comments, Germany concludes that two separate markets exist, one for ordinary table wine and table wine must, and another for high quality raw wine and high quality must to be used for the production of sparkling wine.
Saksamaa järeldas oma märkustes, et on kaks eraldi turgu: üks tavalise lauaveini ja lauaveinivirde jaoks ning teine vahuveini tootmiseks kasutatava väga kvaliteetse toorveini ja viinamarjavirde jaoks.
According to Germany it should therefore be concluded that the relevant market for the wine not being sent for distillation is the market for high quality raw wine for the production of sparkling wine, with much higher achievable prices (EUR 0,38 per litre) and not the ordinary table wine market price (EUR 0,26 per litre).
Seega tuleks Saksamaa arvates järeldada, et veini puhul, mida ei ole destilleerimisele saadetud, on asjaomane turg vahuveini tootmiseks kasutatava väga kvaliteetse toorveini turg, kus on võimalik saada palju kõrgemat hinda (0,38 eurot liitri kohta), mitte tavalise lauaveini turuhinda (0,26 eurot liitri kohta).
Germany therefore reasons that the price paid for the must by GfW was in conformity with the market price of the relevant market and included a normal profit margin.
Seetõttu järeldab Saksamaa, et hind, mida GfW viinamarjavirde eest maksis, oli kooskõlas asjaomasel turul kehtinud hinnaga ja sisaldas tavapärast kasumimarginaali.
In addition, GfW planned to participate in EU stocking and distillation programmes (GfW had already offered such services to winegrowers before).
Peale selle kavatses GfW osaleda ELi ladustamis- ja destilleerimiskavades (GfW oli juba varem viinamarjakasvatajatele selliseid teenuseid pakkunud).
Under the stocking programme EUR 0,06 per litre was paid for 20 % of the stocks which should later be sold as raw wine for sparkling wine production.
Ladustamiskava kohaselt maksti 20 % varude eest, mida oleks hiljem müüdud vahuveini tootmiseks kasutatava toorveinina, 0,06 eurot liitri kohta.
Under the distillation programme EUR 0,50-0,55 per litre was paid for the 40 % of the stock sent for distillation.
Destilleerimiskava kohaselt maksti 40 % destilleerimisele saadetava varu eest 0,50–0,55 eurot liitri kohta.
In the opinion of Germany it was possible to make a profit from these activities when WAK granted the loan to GfW.
Saksamaa arvates oli võimalik sellise tegevusega kasumit teenida siis, kui WAK andis GfWle laenu.
On the one hand, GfW intended to use 40 % of the must purchases for preventive distillation in December 1999 at a distillation price considerably higher than the purchase price (EUR 0,50-0,55 per litre).
Ühelt poolt kavatses GfW kasutada 40 % ostetud viinamarjavirdest 1999. aasta detsembris eeldestilleerimiseks destilleerimishinnaga, mis on oluliselt kõrgem kui ostuhind (0,50–0,55 eurot liitri kohta).
On the other, it was predicted that sparkling wine producers would pay relatively good prices (between EUR 0,36 and EUR 0,41 per litre) for large lots of uniform, guaranteed quality raw wine.
Teiselt poolt prognoositi, et vahuveinitootjad maksavad ühtse tagatud kvaliteediga toorveini suurte partiide eest suhteliselt head hinda (0,36–0,41 eurot liitri kohta).
Germany reasons that GfW could have achieved an average sales revenue of EUR 0,44 to EUR 0,46 per litre, much above the average of EUR 0,38 per litre paid to the winegrowing enterprises and merchants.
Saksamaa leiab, et GfW oleks võinud saada keskmist müügitulu 0,44–0,46 eurot liitri kohta, mida on palju rohkem kui viinamarjakasvatajatele ja veinimüüjatele makstav keskmine 0,38 eurot liitri kohta.
The planning was based on the following assumptions of target prices:
Planeerimisel lähtuti järgmistest oletuslikest sihthindadest:
Price/litre (EUR)
Hind liitri kohta eurodes
EU subsidy for stocking of wine/must (1 year): EUR 0,06/l and subsequent sale as raw wine for sparkling wine
ELi toetus veini/viinamarjavirde ladustamise eest (üks aasta): 0,06 eurot liitri kohta ja hilisem müük vahuveini tootmiseks kasutatava toorveinina
Sale as raw wine for sparkling wine
Müük vahuveini tootmiseks kasutatava toorveinina
Based on these assumptions an average sales price of 0,44 to 0,46 EUR /l was expected.
Nende oletuste põhjal loodeti keskmist müügihinda 0,44–0,46 eurot liitri kohta.
The above sales forecast results in the following profit calculation:
Eeltoodud müügiprognoosi tulemuseks on järgmine kasumiarvestus:
Purchase price and processing
Ostuhind ja töötlemine
Income from sale as raw wine for sparkling wine, distillation, stocking subsidies
Tulu müügist vahuveini tootmiseks kasutatava toorveinina ja destilleerimisest, ladustamistoetused
Expected profit
Eeldatav kasum
Based on a total volume of some 44 million litres, a total profit between some EUR 2,64 million and some EUR 3,96 million was expected.
Umbes 44 miljoni liitri suuruse kogumahu põhjal oodati ligikaudu 2,64–3,96 miljonit eurot kogukasumit.
For 2000 the spread lay between EUR 0,20 and EUR 0,41 per litre.
aastal jäid hinnad vahemikku 0,20 ja 0,41 eurot liitri kohta.
Germany also emphasises that 60 % of the must bought by GfW had an average degree of Oechsle of 81, much higher than the requirement for table wine of 44 and this was of course reflected in the price GfW paid for the must.
Samuti rõhutab Saksamaa, et 60 % GfW ostetud viinamarjavirdest oli keskmiselt 81 Oechsle kraadi, mis on palju rohkem kui lauaveini puhul nõutav 44 kraadi, ja see kajastus loomulikult hinnas, mida GfW viinamarjavirde eest maksis.
Aid element at time of subordination of claims and waiver of claims
Abielement nõuete allutamise ja neist loobumise ajal
According to Germany, it was established that GfW was facing insolvency after an interim statement of accounts was drawn up in November 2000.
Saksamaa sõnutsi on kindel, et pärast raamatupidamise vahearuande koostamist 2000. aasta novembris ähvardas GfWd maksejõuetus.
According to the information submitted by Germany, on 31 October 2000, WAK still had claims of some EUR 10 million towards GfW.
Saksamaa esitatud teabe kohaselt oli WAKil 31. oktoobri 2000. aasta seisuga GfW suhtes endiselt nõudeid umbes 10 miljoni euro ulatuses.
So according to Germany, in case of insolvency procedure, GfW would need to settle the payment to the winegrowing enterprises and merchants, at a value of around EUR 3,5 million, before payments to any other creditor could be made.
Niisiis pidanuks GfW Saksamaa arvates tegema maksejõuetusmenetluse korral viinamarjakasvatajatele ja veinimüüjatele umbes 3,5 miljonit eurot makseid enne teiste võlausaldajatega arveldamist.
In order to remedy the deficit situation in time and avoid the opening of the insolvency proceedings in accordance with § 64 GmbHG a.F. i. V. m. § 19 InsO, immediate action was needed.
Et kõrvaldada puudujääk õigeaegselt ja vältida maksejõuetusmenetluse algatamist vastavalt osaühinguseaduse (GmbHG) (vanas redaktsioonis) paragrahvile 64 koostoimes maksejõuetuseeskirja (InsO) paragrahviga 19, oli tarvis kohe abinõusid rakendada.
Germany points out that, as principle creditor with a weaker security position, WAK had a considerable interest in avoiding the impending insolvency.
Saksamaa juhtis tähelepanu sellele, et madalamas nõuete rahuldamisjärgus oleva põhivõlausaldajana tundis WAK ähvardava maksejõuetuse vältimise vastu märkimisväärset huvi.
It therefore tried to convince the winegrowing enterprises and merchants to waive part of their claims and also agreed to the following with GfW on 4 December 2000:
Seetõttu proovis ta viinamarjakasvatajaid ja veinimüüjaid veenda osast nõuetest loobuma ning samuti leppis 4. detsembril 2000 GfWga kokku järgmises:
a subordination of claims of the same amount as the deficit after the winegrowing enterprises and merchants had agreed to waive 90 % of their remaining claims,
allutada puudujäägile vastavas summas nõuded pärast seda, kui viinamarjakasvatajad ja veinimüüjad on nõustunud loobuma oma järelejäänud 90 % nõuetest;
to, but only if necessary, waive the amount of claim they had agreed to subordinate.
loobuda vaid vajaduse korral selle nõude summast, mille allutamisega nad on nõus olnud.
Despite a successful start to the negotiations with a majority of the winegrowing enterprises and merchants agreeing to waive their claims, GfW eventually failed due to concerted actions by some of the winegrowing enterprises and merchants and their lawyers.
Hoolimata läbirääkimiste edukast algusest, kus suurem osa viinamarjakasvatajaid ja veinimüüjaid oli nõus oma nõuetest loobuma, pankrotistus GfW lõpuks teatavate viinamarjakasvatajate ja veinimüüjate ning nende juristide kooskõlastatud tegevuse tõttu.
They were not willing to waive their claims because of their preferential security position as a result of their extended or prolonged retention of title and filled complaints.
Nad ei soovinud oma nõuetest loobuda, sest neil oli laiendatud või pikendatud omandiõiguse säilitamise ning rahuldatud kaebuste tõttu parem nõuete rahuldamisjärk.
These complaints were treated by the court who proposed settlement agreements.
Neid kaebusi käsitles kohus, kes pakkus välja lahenduskokkuleppeid.
Similar settlement agreements were proposed by other courts.
Teised kohtud pakkusid sarnaseid lahenduskokkuleppeid.
With this in mind, it was no longer possible for GfW to expect that the winegrowing enterprises and merchants would agree to waiving 90 % of their remaining claims.
Seda silmas pidades ei olnud GfW-l enam võimalik loota, et viinamarjakasvatajad ja veinimüüjad nõustuksid 90 % järelejäänud nõuetest loobumisega.