natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Second, to buy high quality must with the intention to sell it on the market for high quality raw wine to be used for the production of sparkling wine (60 % of the stock).
Teine oli osta väga kvaliteetset viinamarjavirret kavatsusega müüa see vahuveini tootmiseks kasutatava väga kvaliteetse toorveini turul (60 % varudest).
Third, to participate to the EU’s stocking programme with 20 % of the stock before it was sold for production of sparkling wine.
Kolmas oli osaleda 20 % varudega ELi ladustamiskavas, enne kui need vahuveini tootmise eesmärgil maha müüakse.
When analysing whether two products belong to the same market, the Commission makes use of the Commission Notice on the definition of relevant market for the purposes of Community competition law [31].
Analüüsides, kas kaks toodet kuuluvad samale turule, kasutab komisjon oma teatist asjaomase turu mõiste kohta ühenduse konkurentsiõiguses [31].
According to point 7 of the note, ‘a relevant product market comprises all those products and/or services which are regarded as interchangeable or substitutable by the consumer, by reason of the products’ characteristics, their prices and their intended use’.
Teatise punktis 7 on sätestatud, et „asjaomane tooteturg hõlmab kõiki neid tooteid ja/või teenuseid, mis tarbijate seisukohast on oma iseloomulike tunnuste, hindade ja otstarbekohase kasutuse põhjal omavahel vahetatavad ja asendatavad”.
The market for the must bought for taking advantage of the EU’s distillation programme is of course that for ordinary table wine.
ELi destilleerimiskava ärakasutamiseks ostetud viinamarjavirde turg on loomulikult tavalise lauaveini turg.
However, the relevant price must be the price paid for wine sent for distillation.
Ent asjaomane hind peab olema destilleerimisele saadetava veini eest makstav hind.
As all traditional intervention measures on agricultural markets, preventive distillation of wine according to Article 38 of Regulation (EEC) No 822/87 has as its main aim to remove over-supply from the wine market and thus the price of this voluntary distillation had to be high enough to give producers the incentive to send wine for distillation.
Nagu kõigil tavapärastel põllumajandusturgude sekkumismeetmetel, on ka määruse (EMÜ) nr 822/87 artiklis 38 sätestatud veini eeldestilleerimisel peamiseks eesmärgiks kõrvaldada veiniturul ülepakkumine ja seega pidi selle vabatahtliku destilleerimise hind olema piisavalt kõrge, et innustada tootjaid veini destilleerimisele saatma.
The actual yearly price of the distillation measure was defined by the Council as 65 % of the so called guide price.
Destilleerimismeetme tegelikuks aastahinnaks määras nõukogu 65 % niinimetatud soovitushinnast.
The guide price itself was decided upon by the Council once a year and the price was expressly set to support the market.
Soovitushinna enda kohta tegi nõukogu otsuse kord aastas ja hind kehtestati sõnaselgelt turu toetamiseks.
To do this it obviously had to be set at a high enough level.
Selleks tuli muidugi kehtestada piisavalt kõrge hind.
Council Regulation (EC) No 1676/1999 of 19 July 1999 fixing the guide price for wine for the 1999/2000 wine year [32] fixed the guide prices for the different categories of wine.
Nõukogu 19. juuli 1999. aasta määruses (EÜ) nr 1676/1999, millega kehtestatakse eri kategooria veinide soovitushind 1999/2000. veiniaastaks, [32] kehtestati eri kategooria veinide soovitushinnad.
The price for category AII (white table wine from vine varieties of the Sylvaner or Müller-Thurgau type) was set at EUR 82,81 per hectolitre and the one for AIII (white table wine from vine varieties of the Riesling type) at EUR 94,57 per hectolitre.
AII kategooria (valge lauavein viinamarjasortidest Sylvaner või Müller-Thurgau) hinnaks kehtestati 82,81 eurot hektoliiter ja AIII kategooria (valge lauavein viinamarjasordist Riesling) hinnaks 94,57 eurot hektoliiter.
According to Annex III of Commission Regulation (EC) No 1681/1999 of 26 July 1999 fixing the buying-in prices, aids and certain other amounts applicable for the 1999/2000 wine year to intervention measures in the wine sector [33], the exact amount paid for distillation depended on the degree of alcohol of the wine delivered because the price for preventive distillation (65 % of the guide price) was calculated by the Commission not per hectolitre but by degree of alcohol per hectolitre that year.
Komisjoni 26. juuli 1999. aasta määruse (EÜ) nr 1681/1999 (millega kehtestatakse kokkuostuhinnad, toetused ning teatavad muud 1999/2000. veiniaastal veinisektoris sekkumismeetmete suhtes kehtivad summad) [33] III lisa kohaselt sõltub täpne destilleerimise eest makstav summa tarnitud veini alkoholisisaldusest, sest komisjon ei arvutanud tol aastal eeldestilleerimise hinda (65 % soovitushinnast) mitte hektoliitri kohta, vaid tegeliku alkoholisisalduse kohta hektoliitris.
The Commission’s main role in relation to distillation of wine was to assess the actual market situation and accordingly fix the quantities admitted for preventive distillation each year in each Member State.
Komisjoni peamine ülesanne seoses veini destilleerimisega oli hinnata tegelikku turuolukorda ja selle põhjal kehtestada igas liikmesriigis igal aastal eeldestilleerimisele lubatavad kogused.
Commission Regulation (EC) No 2367/1999 of 5 November 1999 introducing preventive distillation as provided for in Article 38 of Council Regulation (EEC) No 822/87 for the 1999/2000 wine year [34] allocated 148000 hectolitres to the German market for the wine year 1999/2000.
Komisjoni 5. novembri 1999. aasta määrusega (EÜ) nr 2367/1999, millega kehtestati nõukogu määruse (EMÜ) nr 822/87 artikli 38 kohaselt 1999/2000. aastaks eeldestilleerimine, [34] eraldati Saksa turule 1999/2000. veiniaastaks 148000 hektoliitrit.
Commission Regulation (EC) No 546/2000 of 14 March 2000 amending Regulation (EC) No 2367/1999 introducing preventive distillation as provided for in Article 38 of Council Regulation (EEC) No 822/87 for the 1999/2000 wine year [35] increased this to 468000 hectolitres.
Komisjoni määrusega (EÜ) nr 546/2000 [35] suurendati seda 468000 hektoliitrini.
Regulation (EC) No 2367/1999 limited the quantity of wine sent for distillation to 40 % of the production.
Määruses (EÜ) nr 2367/1999 piirati destilleerimisele saadetavat veinikogust 40 protsendini toodangust.
According to the Commission’s records German producers distilled around 400000 hectolitres under this scheme.
Komisjoni andmetel destilleerisid Saksa tootjad kõnealuse kava kohaselt umbes 400000 hektoliitrit.
According to Germany the price paid for the wine sent for distillation was EUR 0,50-0,55 per litre.
Saksamaa sõnutsi maksti destilleerimisele saadetud veini eest 0,50–0,55 eurot liitri kohta.
Taking the calculation method above into consideration, the Commission finds the price quoted by Germany to be realistic.
Eeltoodud arvutusmeetodit arvesse võttes leiab komisjon, et Saksamaa nimetatud hind on realistlik.
The EUR 0,26 per litre as quoted in the opening of procedure decision can therefore not be seen as the relevant reference price for the must bought to be sent for distillation.
Seega ei saa menetluse algatamise otsuses nimetatud 0,26 eurot liitri kohta pidada destilleerimisele saatmiseks ostetud viinamarjavirde asjaomaseks võrdlushinnaks.
In order to establish what was the relevant market for the must bought in order to turn it into raw wine for the production of sparkling wine it is first necessary to evaluate if separate markets exist for wine and if whether the must bought by GfW belongs to the same market as table wine or not.
Et teha kindlaks, milline oli vahuveini tootmiseks kasutatava toorveini saamise eesmärgil ostetud viinamarjavirde asjaomane turg, on kõigepealt vaja hinnata, kas on olemas eraldi veiniturud ja kas GfW ostetud viinamarjavirre kuulub samale turule nagu lauavein.
It will also be necessary to decide whether higher quality wine could achieve higher prices.
Samuti tuleb otsustada, kas kvaliteetsema veini eest võis saada kõrgemat hinda.
The Commission in its statistics always refer to different prices depending on the quality of the wine.
Komisjon tugineb oma statistikas alati veini eri hindadele, mis olenevad kvaliteedist.
According to the Commission’s in-house wine experts the price of wine is not the same for each batch and the wine statistics available only give average prices for different quality of wine.
Komisjoni enda veiniekspertide sõnul ei ole kõigi veinipartiide hind ühesugune ja olemasolevas veinistatistikas on esitatud üksnes eri kvaliteediga veinide keskmised hinnad.
The actual price is influenced by several elements.
Tegelikku hinda mõjutab mitu tegurit.
The main elements are the quality, the aging, the reputation, the demand and the alcoholic degree/degrees of Oechsle.
Peamised tegurid on kvaliteet, laagerdumine, maine, nõudlus ja tegelik alkoholisisaldus / Oechsle kraadid.
The degree of Oechsle indicates the ripeness and the level of sugar which is present in the grapes.
Oechsle kraad näitab küpsust ja viinamarjade suhkrusisaldust.
It is important as it determines the final natural alcoholic degree of a wine.
See on oluline, sest määrab veinile omase lõpliku alkoholisisalduse.
According to the Deutsches Weininstitute (German wine institute) the production of sect/sparkling wine requires a high degree of alcohol content in the raw wine [36].
Saksa veiniinstituudi (Deutsches Weininstitute) arvates eeldab vahuveini (sekti) tootmine toorveini suurt alkoholisisaldust [36].
This supports Germany’s claims that the degree of Oechsle in the must needs to be higher if the final product is to be sparkling wine than if it is to be table wine and that a premium had to be paid for the must with a higher degree of Oechsle.
See kinnitab Saksamaa väiteid, et juhul kui lõppsaaduseks on vahuvein, peab viinamarjavirdes Oechsle kraade olema rohkem kui siis, kui lõppsaaduseks on lauavein, ning et rohkemate Oechsle kraadidega viinamarjavirde eest tuli maksta lisa.
The Commission therefore accepts Germany’s arguments that separate markets exist and that the price must indeed have been higher for must to be used for the production of sparkling wine rather than for must used for the production of table wine.
Seega nõustub komisjon Saksamaa väidetega, et on olemas eraldi turud ja vahuveini tootmiseks kasutatava viinamarjavirde hind peab tõesti olema kõrgem kui lauaveini tootmiseks kasutatava viinamarjavirde oma.
As a result, the Commission also accepts that the price paid by GfW at the time of purchase cannot be compared to the price for table wine, EUR 0,26 per litre, as done in the opening of the procedure.
Seetõttu nõustub komisjon ka sellega, et ostu ajal GfW makstud hinda ei saa võrrelda lauaveini hinnaga – 0,26 eurot liitri kohta –, nagu tehti menetluse algatamisel.
Germany goes on to provide information regarding the achievable price on the relevant market, the market for high quality must to be used for the production of sparkling wine.
Saksamaa esitas veel teavet asjaomasel turul – vahuveini tootmiseks kasutatava väga kvaliteetse viinamarjavirde turul – saadava hinna kohta.
Pursuant to this information, on the market of raw wine for sparkling wine, the basic price paid for one litre of must of 60 degrees Oechsle was EUR 0,312 per litre.
Selle teabe kohaselt oli vahuveini tootmiseks kasutatava toorveini turul baashind ühe liitri 60 Oechsle kraadiga viinamarjavirde eest 0,312 eurot.
Also, according to the import statistics of the German winegrowers association (Deutsche Weinbauverband) for the years 1998-2001, submitted by Germany, imported bulk white wine, which due to its high quality is suitable for the production of sparkling wine, had a market price of EUR 0,38 per litre.
Samuti oli Saksamaa viinamarjakasvatajate liidu (Deutsche Weinbauverband) 1998.–2001. aasta impordistatistika kohaselt, mille Saksamaa esitas, vahuveini tootmiseks sobiva väga kvaliteetse imporditud pakendamata valge veini turuhind 0,38 eurot liitri kohta.
The Commission is willing to accept the arguments of Germany for a relevant market price of around EUR 0,38 per litre, based on the information from its in-house wine experts regarding how the price of wine is determined, the information from the Deutsches Weininstitute as stated above and the profit calculation in GfW’s business plan.
Komisjon on valmis nõustuma Saksamaa väidetega, et asjaomasel turul on liitri hind umbes 0,38 eurot, võttes aluseks komisjoni enda veiniekspertidelt saadud teabe veinihinna määramise kohta, Saksamaa veiniinstituudi eeltoodud teabe ja GfW äriplaanis sisalduva kasumiarvestuse.
The business plan of GfW, submitted by Germany, shows that at the time of purchasing the must, GfW was expecting to be able to send 40 % of the stock for preventive distillation at a price of EUR 0,50-0,55 per litre, to sell 60 % of the stock at a price of EUR 0,375 per litre and for 20 % of the stock, they expected to get an additional EU subsidy for stocking of wine of EUR 0,06 per litre before selling it at EUR 0,375 per litre a year later.
Saksamaa esitatud GfW äriplaanist nähtub, et viinamarjavirde ostmise ajal lootis GfW saata 40 % varudest eeldestilleerimisele hinnaga 0,50–0,55 eurot liitri kohta, müüa 60 % varudest hinnaga 0,375 eurot liitri kohta ja saada 20 % varude puhul ELilt lisatoetust veini ladustamise eest 0,06 eurot liitri kohta, enne kui selle aasta hiljem hinnaga 0,375 eurot liitri kohta maha müüb.
In total, they expected to sell the stock at an average price of EUR 0,44 to EUR 0,46 and to make a profit of between EUR 0,06 and EUR 0,09 per litre.
Kokkuvõttes lootis GfW müüa varud keskmiselt hinnaga 0,44–0,46 eurot liitri kohta ja teenida kasumit 0,06–0,09 eurot liitri kohta.
This would leave a total profit of between some EUR 2,64 million and EUR 3,96 million.
Seega oleks kogukasum olnud umbes 2,64–3,96 miljonit eurot.
In 1999, GfW sent 40 % of its stocks to preventive distillation for which it received a price of EUR 0,50-0,55 per litre.
aastal saatis GfW eeldestilleerimisele 40 % oma varudest, mille eest talle maksti 0,50–0,55 eurot liitri kohta.
In view of a fall in prices on the market in wine at the end of 1999 — which had not been expected by GfW considering the higher prices the year before — GfW decided not to sell its remaining stock that year but to store it and sell it in 2000, or if the prices on the market would remain low, to take advantage of a second round of preventive distillation.
Pidades silmas 1999. aasta lõpu veinituru hinnalangust, mida GfW eelmise aasta kõrgemaid hindasid arvestades ei oodanud, otsustas GfW mitte müüa oma allesjäänud varusid sel aastal, vaid ladustada need ja müüa nad 2000. aastal, või kui turuhinnad oleksid jäänud madalaks, kasutada ära teistkordset eeldestilleerimist.
This decision was based on the assumption that preventive distillation would be continued.
Kõnealune otsus põhines oletusel, et eeldestilleerimist jätkatakse.
However, the new Regulation (EC) No 1493/1999 on the common organisation of the market in wine abolished preventive distillation.
Ent uus määrus (EÜ) nr 1493/1999 veinituru ühise korralduse kohta kaotas eeldestilleerimise.
Instead it introduced the option of voluntary distillation to supply the potable alcohol market.
Selle asemel võeti kasutusele alkohoolsete jookide turule tarnimiseks ette nähtud vabatahtliku destilleerimise võimalus.
The newly introduced crisis distillation measure can only be used in exceptional cases of market disturbance.
Uut kasutusele võetud erakorralist destilleerimismeedet saab kasutada üksnes erakorraliste turuhäirete korral.
Recital 35 of Regulation (EC) No 1493/1999 explicitly refers to the elimination of the distillation system as an artificial outlet for surplus production.
Määruse (EÜ) nr 1493/1999 põhjenduses 35 viidatakse sõnaselgelt destilleerimissüsteemi kõrvaldamisele kui ületootmisprobleemi kunstlikule lahendusele.
The new Regulation entered into force on 31 July 2000.
Uus määrus jõustus 31. juulil 2000.
For GfW this meant that the distillation measures in the 2000/01 wine year were considerably less favourable than those in previous years.
GfW jaoks tähendas see, et 2000/2001. veiniaasta destilleerimismeetmed olid oluliselt vähem soodsad kui eelmiste aastate omad.
In distillation to supply the potable alcohol market only around half of the previously achieved average price of EUR 0,50-0,55 per litre could be achieved.
Alkohoolsete jookide turule tarnimiseks ette nähtud destilleerimisel on võimalik saada ainult umbes pool varem saadud keskmisest hinnast, mis oli 0,50–0,55 eurot liitri kohta.
In the view of Germany this development could not have been predicted when GfW decided to keep the wine in storage.
Saksamaa arvates ei saanud sellist sündmuste kulgu prognoosida sel ajal, kui GfW otsustas veini laos hoida.
The Commission, on the other hand, believes that this development was in fact foreseeable.
Komisjon aga leiab, et tegelikult oli see sündmuste kulg ennustatav.
The new common organisation of the market in wine explicitly set out to eliminate the distillation system.
Veinituru uues ühises korralduses on sõnaselgelt sätestatud destilleerimissüsteemi kõrvaldamine.
Thus it ought to have been clear to GfW, at the time it was decided to go for a second round of distillation, that distillation measures in the second part of 2000 and onwards would not provide any relief from the falling prices on the wine market.
Seega oleks GfW ajal, mil ta otsustas valida teistkordse destilleerimise, pidanud aru saama, et alates 2000. aasta teisest poolest ei paku destilleerimismeetmed veinituru hinnalanguse korral mingit leevendust.
However, the arguments around whether GfW should have known about the change in the Regulation are irrelevant.
Arutelu selle üle, kas GfW oleks pidanud määruse muutmisest teadma, ei ole siiski oluline.
The business plan at the time of purchase, against which GfW’s behaviour as a private investor should be judged, only included a first round of preventive distillation, which did take place and for which GfW received EUR 0,50-0,55 per litre.
Ostu ajal kehtinud äriplaan, mille alusel tuleks GfW käitumist eraõigusliku investorina hinnata, sisaldas üksnes üht eeldestilleerimist, mis ka toimus ja mille eest GfW sai 0,50–0,55 eurot liitri kohta.
It did not include a second round of preventive distillation and therefore the expected profit from such distillation was not a part of the overall profit calculation at the time of purchase.
See ei sisaldanud teistkordset eeldestilleerimist ning seega ei kuulunud sellisest destilleerimisest oodatav tulu ostuaegsesse üldisesse kasumiarvestusse.
It was not part of the business plan and though there is no doubt that GfW’s decision to go for a second round of distillation when the market price fell was a bad one, it cannot be seen as State aid to the winegrowing enterprises and merchants at the time of purchase.
See ei olnud osa äriplaanist ja ehkki pole kahtlust, et GfW otsus valida turuhindade languse ajal teistkordne destilleerimine oli halb, ei saa seda pidada ostu ajal antud riigiabiks viinamarjakasvatajatele ja veinimüüjatele.
Based on the above, the Commission concludes that GfW paid the market price for the must purchased in the autumn of 1999 and that therefore, no State aid in the meaning of Article 107(1) of the TFEU was awarded the winegrowing enterprises and merchants.
Eeltoodu põhjal järeldab komisjon, et GfW maksis 1999. aasta sügisel ostetud viinamarjavirde eest turuhinda ja et seega ei antud viinamarjakasvatajatele ja veinimüüjatele riigiabi ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
At the time of subordination and waiver of claims by WAK
WAKi-poolse nõuete allutamise ja neist loobumise aeg
In recital 114 it was concluded that the subordination and waiver of claims by WAK was done purely out of self interest and in accordance with the private creditor test and that there therefore was no State aid to GfW.
Põhjenduses 114 jõuti järeldusele, et WAK allutas nõuded ja loobus neist üksnes enda huvides ja kooskõlas eraõigusliku võlausaldaja kriteeriumiga ning seega ei olnud tegemist GfWle antud riigiabiga.
The fact that the decision by WAK favoured the winegrowing enterprises and merchants has no relevance as this was not the intention, but just a consequence of WAK trying to maximise the recovery of its own funds.
Asjaolu, et WAKi otsus soosis viinamarjakasvatajaid ja veinimüüjaid, ei ole oluline, sest see ei olnud kavatsus, vaid lihtsalt selle tagajärg, et WAK püüdis võimalikult palju oma vahendeid tagasi saada.
The Commission concludes that when subordinating and waiving its claims, WAK did not award any State aid in the meaning of Article 107(1) of the TFEU to the winegrowing enterprises and merchants.
Komisjon järeldab, et oma nõudeid allutades ja neist loobudes ei andnud WAK viinamarjakasvatajatele ja veinimüüjatele riigiabi ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
Classification of the aid as illegal aid
Abi liigitamine ebaseaduslikuks abiks
Since the aid element contained in the loan by WAK in favour of GfW was granted and paid without prior notification to the Commission, it is illegal within the meaning of Article 1(f) of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty [37].
Et WAKilt GfWle antud laenus sisalduv abielement anti ja tasuti ilma komisjoni enne teavitamata, on see nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määruse (EÜ) nr 659/1999 (millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli 93 kohaldamiseks) [37] artikli 1 punkti f tähenduses ebaseaduslik.
Exemptions provided for in Article 107 of the Treaty regarding the loan to GfW
Aluslepingu artiklis 107 sätestatud erandid seoses GfW-le antud laenuga
It must therefore be examined whether one of the exemptions to the prohibition of State aid under Article 107(1) of the TFEU applies.
Seetõttu tuleb uurida, kas saab kohaldada mõnda ELi toimimise lepingu artikli 107 lõikes 1 sätestatud riigiabi keelu erandit.
From the current viewpoint, the exemptions provided for in Article 107(2) and (3)(a), (b) and (d) are not applicable, since the aid in question is neither:
Praeguse seisukoha järgi ei saa artikli 107 lõikes 2 ja lõike 3 punktides a, b ja d sätestatud erandeid kohaldada, sest kõnealune abi ei ole:
aid to promote the economic development of areas where the standard of living is abnormally low or where there is serious underemployment, nor
abi majandusarengu edendamiseks niisugustes piirkondades, kus elatustase on erakordselt madal või kus valitseb tõsine tööpuudus, ega
aid to promote the execution of an important project of common European interest or to remedy a serious disturbance in the economy of a Member State, nor
abi üleeuroopalist huvi pakkuva tähtsa projekti elluviimiseks või mõne liikmesriigi majanduses tõsise häire kõrvaldamiseks ega
aid to promote culture and heritage conservation where such aid does not affect trading conditions and competition in the Union to an extent that is contrary to the common interest.
abi kultuuri edendamiseks ja kultuuripärandi säilitamiseks, kui niisugune abi ei kahjusta kaubandustingimusi ja konkurentsi liidus määral, mis oleks vastuolus ühiste huvidega.
Article 107(3)(c) of the TFEU is therefore the only exemption which might possibly apply.
Seega on ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punkt c ainus erand, mida oleks võimalik kohaldada.
At the time of the granting of the aid, aid to primary producers was evaluated directly under Article 107(3)(c) of the TFEU.
Abi andmise ajal hinnati toormetootjatele antud abi otse ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punkti c kohaselt.
In accordance with the praxis at the time, aid for investments, credit, the livestock sector, producer organisations, publicity and promotion, compensation for damages caused by diseases, insurance premiums and technical assistance could when fulfilling certain criteria be deemed compatible with the internal market.
Tollase praktika järgi võis investeeringu- ja laenutoetust, toetust loomakasvatussektorile, tootjaorganisatsioonidele, reklaamile ja müügiedendusele, haigustest põhjustatud kahjude hüvitist, kindlustuspreemiaid ja tehnilist abi pidada teatavate kriteeriumide täitmise korral siseturuga kokkusobivaks.