natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The transformation into a public limited company was done in order to give RTP a more flexible company form and thereby put it on an equal footing with private operators.
RTP kujundati ümber aktisaseltsiks, et muuta ettevõtlusvormi paindlikumaks ja muuta tema positsioon võrdsemaks eraringhäälingukanalite omaga.
The fact that this transformation was done by law, rather than by a notarial deed, was not an attempt to circumvent the requirement of a notarial deed, but resulted from the general principle of Portuguese law that legislative acts may only be modified by equivalent legislative acts.
Asjaolu, et ümberkujundamine toimus õigusakti, mitte notariaalakti alusel, ei olnud katse kõrvale hoida notariaalakti nõude täitmisest, vaid tulenes Portugali õiguse üldpõhimõttest, et õigusakte võib muuta ainult samaväärsete õigusaktidega.
Under that principle of ‘equivalence of acts’, a law may only be repealed, suspended or modified by a legal act which is of the same hierarchical rank as the constitutive act and not by an act which has a lower rank in the hierarchy of laws.
Nimetatud „õigusaktide võrdsuse” põhimõtte kohaselt võib õigusakte muuta, nende mõju peatada või kehtetuks tunnistada ainult samaväärsete õigusaktidega.
There is also nothing to suggest that RTP’s original nationalisation in 1975 was carried out in order to circumvent the applying to companies governed by private law and created a benefit for the company.
Puuduvad igasugused tõendid ka selle kohta, et RTP algne riigistamine toimus 1975. aastal selleks, et hoida kõrvale erasektori äriühingute suhtes kohaldatavatest õigusaktidest ja luua äriühingule eelis.
There is no evidence to suggest that all the other laws in place before RTP’s transformation (see recitals 84 to 86 of this Decision) were for the purpose of creating a pecuniary advantage for public undertakings by avoiding notarial deeds (and the respective costs) applying to private transactions.
Puuduvad tõendid selle kohta, et kõigi enne RTP ümberkujundamist kehtinud muude õigusaktide (vt käesoleva otsuse põhjendused 84–86) eesmärk oli luua avalik-õiguslikele äriühingutele valikuline eelis, võimaldades neil vältida notariaalakte (ja nendega seonduvaid kulusid), mida kohaldatakse erasektori toimingute puhul.
In particular, Law No 84/88 which allowed public undertakings to be transformed into public limited companies by decree-law, reflected the constitutional and legal principles in force at the relevant time.
Eelkõige seadus nr 84/88, mis lubas äriühinguid aktsiaseltsideks ümber kujundada dekreetseadusega, peegeldas tollal kehtinud konstitutsioonilisi ja õiguspõhimõtteid.
Conclusion: Taking those matters into consideration, the exemption from the requirement to carry out the RTP transformation via a notarial deed (and thus incur the respective costs) does not constitute State aid within the meaning of Article 107(1) TFEU.
Kokkuvõte: neid kaalutlusi arvesse võttes ei kujuta vabastus nõudest kinnitada RTP ümberkujundamine notariaalaktiga (ja seega vastavate kulude kandmisest) endast riigiabi ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
Exemption from registration charges and publication costs: It is necessary to assess whether RTP enjoyed a benefit by not paying any costs linked to the registration of the company in the commercial registry and the publication of the notarial deed.
Vabastus registreerimistasudest ning avaldamiskuludest: tuleb hinnata, kas RTP sai eelise, kui ta ei tasunud äriühingu äriregistris registreerimise ja notariaalakti avaldamisega seonduvaid kulusid.
In accordance with Portuguese law in force at the time, a notarial deed which formalised the setting up of a company governed by private law and its articles of association had to be published in the Diário da República by the Registrar in charge of the Commercial Registry in order to make third parties aware of the contents of those documents.
RTP ümberkujundamise ajal kehtinud Portugali õigusaktide kohaselt pidi äriregistri eest vastutav registripidaja avaldama notariaaltoimingu, millega formaliseeriti eraõiguse reguleerimisalasse kuuluva äriühingu asutamine ja selle põhikirja, Diário da República’s, et teavitada nimetatud dokumentide sisust kolmandaid isikuid.
RTP did not incur these publication costs since the mandatory publication in the Diário da República of Law No 21/92 ensured that the act of transformation of RTP and the contents of its new articles of association were afforded the necessary publicity.
RTP ei kandnud neid avaldamiskulusid, kuna seaduse nr 21/92 kohustuslik avaldamine Diário da República’s tagas, et RTP ümberkujundamisest ja äriühingu uue põhikirja sisust teavitati piisavalt.
There is no indication that the Portugal chose to transform RTP into a public limited company by way of Law No 21/92 in order to grant RTP an advantage in the form of savings in registration and publication costs.
Ükski asjaolu ei viita sellele, et Portugal otsustas seaduse nr 21/92 alusel kujundada RTP ümber aktsiaseltsiks seetõttu, et anda talle registreerimis- ja avaldamiskuludes säästude vormis eeliseid.
It was rather that a second publication of RTP’s statutes would have been entirely meaningless as the transparency and publicity requirements were already fulfilled through the publication of Law No 21/92 in the Diário da República.
Pigem oli põhjuseks asjaolu, et RTP põhikirja teine avaldamine oleks olnud täiesti asjatu, sest läbipaistvus- ja avaldamisnõuded olid täidetud juba seaduse nr 21/92 avalikustamisega Diário da Repúblicas.
While the registration is done with a view to later publication and the two measures are linked, it is questionable whether the exemption from registration charges can also be justified by the nature and logic of the Portuguese legal system and the mandatory conversion of RTP by way of legislation.
Kuigi registreerimine toimub hilisemat avaldamist silmas pidades ning kõnealused kaks meedet on omavahel seotud, on küsitav, kas registreerimistasudest vabastamine võiks olla põhjendatud ka Portugali õigussüsteemi eripära ja loogika alusel ning RTP kohustusliku ümberkujundamisega õigusaktide alusel.
Portugal does not dispute that the registration was still required by the Commercial Companies Code.
Portugal ei vaidlusta, et registreerimine oli äriseadustiku alusel ikkagi kohustuslik.
As Portugal stated: ‘registration was not dispensed with, it was only that no deed was needed, but that the decree-law constituted a sufficient document for registration purposes’.
Portugal väitis: „registreerimine oli kohustuslik, kuid notariaalakti ei olnud vaja esitada, registreerimiseks piisas vaid dekreetseadusest”.
This also follows from Article 3(3) of Law No 84/88, (see recital 25 of this Decision).
Sama järeldub ka seaduse nr 84/84 artikli 3 lõikest 3 (vaata käesoleva otsuse põhjendus 25).
In addition, Portugal emphasised that in order for RTP to register in the future all other acts relating to the company, the fact of its creation (i.e. the result of the 1992 transformation into a public limited company) needed to be registered [66] If however, registration is necessary, then the Commission sees no reason why RTP should not have to bear the corresponding charges.
Lisaks sellele rõhutas Portugal, et selleks, et RTP registreeriks tulevikus kõik äriühinguga seotud dokumendid, tuleks registreerida ka RTP asutamine (st 1992. aastal aktsiaseltsiks ümberkujundamise tulemus) [66]. Kui registreerimine osutub siiski vajalikuks, ei näe komisjon ühtki põhjust, miks ei peaks RTP kandma sellega kaasnevaid kulusid.
Conclusion: It should be concluded that the exemption of RTP from the requirement of a notarial deed (including notarial costs), as well as the exemption from the requirement for publication and the respective publication costs according to Article 11(1) of Law No 21/92, do not constitute State aid within the meaning of Article 107(1) TFEU.
Järeldused: tuleks järeldada, et RTP vabastamine notariaalakti esitamise kohustusest (sealhulgas notaritasu) ning samuti vabastamine avaldamiskohustusest ja sellega seonduvatest avaldamiskuludest vastavalt seaduse nr 21/92 artikli 11 lõikele 1 ei kujuta endast vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõikele 1 riigiabi.
The exemption from registration charges according to Article 11(1) of Law No 21/92 does constitute State aid.
Registreerimistasudest vabastamine ei kujuta endast vastavalt seaduse nr 21/92 artikli 11 lõikele 1 riigiabi.
However, as referred to later in recitals 160 and 161 of this Decision, these exemptions would, in any event, be justified as a legitimate compensation for the costs of the provision of a service of general economic interest costs under Article 106(2) TFEU.
Kuid vastavalt käesoleva otsuse põhjendustes 160–161 osutatule oleks kõnealune vabastamine vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 106 lõikele 2 igal juhul põhjendatud kui õiguspärane hüvitis üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamise kulude eest.
Permanent exemption in accordance with Article 11(2) of Law No 21/92
Püsivabastus vastavalt seaduse nr 21/92 artikli 11 lõikele 2
However, the wording of Article 11(2) of Law No 21/92 covers all further inscription, registration or annotation acts which, in accordance with that Article, may be effectuated free of charge for an unlimited amount of time.
Seaduse nr 21/92 artikli 11 lõike 2 sõnastus hõlmab siiski kõiki edasisi sissekande-, registreerimis- ja annoteerimisdokumente, mida võidakse vastavalt kõnealusele artiklile väljastada piiramata aja jooksul tasuta.
Such a permanent exemption also confers an advantage on RTP by relieving it of charges which it otherwise would have to bear from its own budget.
Sellise püsivabastusega antakse RTP-le ka eelis, mis hõlmab vabastamist maksetest, mida RTP peaks muidu tegema enda eelarvest.
The argument by Portugal that to its knowledge Article 11(2) of Law No 21/92 has never been applied and RTP paid all necessary charges, is evidence which is relevant in a potential recovery of State aid, but does not alter the finding on the provision’s wording.
Portugali väide, et tema teada ei ole seaduse nr 21/92 artikli 11 lõiget 2 kunagi kohaldatud ning RTP on alati kõik vajalikud tasud ära maksnud, on tõend, mis võib osutuda oluliseks riigiabi võimaliku tagasinõudmise puhul, kuid see ei muuda sätte sõnastust käsitlevat järeldust.
That advantage is also selective, as Law No 21/92 refers to RTP.
Kõnealune eelis on valikuline, kuna seadus nr 21/92 osutab RTP-le.
Portugal cannot claim that Law No 21/92 is the mere application of a general rule of Portuguese law.
Portugal ei saa väita, et seadus nr 21/92 kujutab endast vaid Portugali õiguse üldist kohaldamist.
In particular, Articles 1 and 2 of Decree-Law No 404/90 cannot be used in order to prove the absence of selectivity as the decree-law deals with acts of concentration and, thus, does not cover this Case which concerns the transformation of a public undertaking into a public limited company [67].
Eelkõige ei saa valikulisuse puudumise tõendamiseks kasutada dekreetseaduse nr 404/90 artikleid 1 ja 2, kuna kõnealune dekreetseadus käsitleb koondumisi ning seega ei hõlma kõnealust juhtumit, mis käsitleb avalik-õigusliku äriühingu ümberkujundamist aktsiaseltsiks [67].
However, the wide scope of Article 11(2) of Law No 21/92 does not preclude that exemptions from notarial requirements (and costs) would be possible for other situations than the 1992 transformation of RTP into a public limited company.
Seaduse nr 21/92 artikli 11 lõike 2 lai kohaldamisala ei välista siiski, et notariaalsete nõuete (ja kulude puhul) on võimalik erandeid teha teiste juhtumite puhul, mis ei käsitle RTP ümberkujundamist aktsiaseltsiks 1992. aastal.
It is sufficient to state that a permanent exemption in favour of one company (or one group of companies such as public limited companies) from various registration charges can never be within the nature and logic of a legal system [68].
Piisab märkida, et ühe ettevõtja (või aktsiaseltsidest koosneva kontserni) kasuks erinevate registreerimistasudest püsivabastuse andmine ei saa kunagi olla kooskõlas ühegi õigussüsteemi eripära või loogikaga [68].
Conclusion: It should be concluded that the permanent exemption for RTP resulting from Article 11(2) of Law No 21/92 constitutes State aid within the meaning of Article 107(1) TFEU.
Järeldused: tuleks järeldada, et seaduse nr 21/92 artikli 11 lõikest 2 tulenev RTP püsivabastus kujutab endast vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõikele 1 riigiabi.
Social security settlement (debt rescheduling and interest waiver): After considering the comments from third parties and Portugal, the Commission concludes that the initial agreement between the body responsible for the social security scheme and RTP cannot be regarded as representing typical behaviour of a private operator.
Sotsiaalkindlustusmaksetega seotud vaidluste lahendamine (võla ümberkorraldamine ja viivistest loobumine) Pärast kolmandate isikute ja Portugali märkuste läbivaatamist järeldab komisjon, et sotsiaalkindlustusskeemi eest vastutava asutuse ja RTP vahel sõlmitud esialgset lepingut ei saa käsitleda kui tüüpilist eraettevõtja käitumist.
The agreement confirmed RTP’s interpretation, which was supported by the analysis of a tax expert who concluded that the Implementing Decree was unconstitutional.
Lepe kinnitas RTP tõlgenduse, mis toetus analüüsile, mille tegi maksuekspert, kes järeldas, et rakendusmäärus oli põhiseadusevastane.
However, the Implementing Decree was not revoked following the agreement.
Seda rakendusmäärust siiski lepingu alusel ei tühistatud.
Therefore, it must be concluded that the measure was selectively applied to RTP without affecting the applicability of the social security scheme’s interpretation in relation to other companies.
Seetõttu tuleb järeldada, et meedet rakendati RTP suhtes selektiivselt, ilma et see oleks mõjutanud sotsiaalkindlustuskeemi tõlgenduse rakendatavust teiste ettevõtete suhtes.
The Commission cannot accept the Portugal’s claim that the authorisation for the debt rescheduling and for the waiver of fines and interest was given within the framework of a general system applicable to all undertakings in a similar situation on the basis of Decree-Law No 411/91 and therefore did not confer a specific advantage on RTP.
Komisjon ei saa nõustuda Portugali väitega, et luba võla ümberkorraldamiseks ja trahvidest ning viivistest loobumiseks anti üldise süsteemi raames, mis oli dekreetseaduse nr 411/91 alusel rakendatav kõikidele samasuguses olukorras olevatele ettevõtjatele, ning ei andnud seega RTP-le erisoodustust.
Without prejudging the selective or general nature of such a scheme, the purpose of this Decision is to determine whether the application of the scheme to RTP was selective.
Sellise skeemi üldise või valikulise olemuse kohta eelnevat otsust tegemata on käesoleva otsuse eesmärk teha kindlaks, kas kõnealuse skeemi rakendamine RTP suhtes oli valikuline.
RTP never carried out such a study of its viability pursuant to Article 2(3) of Decree-Law No 411/91.
RTP ei ole sellist dekreetseaduse nr 411/91 artikli 2 lõikele 3 vastavat elujõulisuse uuringut kunagi teinud.
Furthermore, the condition laid down in Article 2(1)(d) of Decree-Law No 411/91 was not applicable to RTP as the debt regularisation did not follow state intervention.
Peale selle ei olnud dekreetseaduse nr 411/91 artikli 2 lõike 1 punktis d sätestatud tingimus RTP suhtes rakendatav, kuna võla reguleerimisele ei eelnenud riigi sekkumist.
The Commission does not accept Portugal’s claim that the history of State intervention affected the operation of the debtor enterprise and that RTP was governed by statutory rules at the time of the State intervention.
Komisjon ei nõustu Portugali väitega, et varasem riigi sekkumine mõjutas võlausaldajast ettevõtja tegevust ning et riigi sekkumise ajal reguleerisid RTP tegevust põhikirjajärgsed eeskirjad.
By granting the debt rescheduling, the Portugal should have acted in the same way as a public or private creditor that seeks to recover sums due to it and, to that end, concludes debt rescheduling agreements to facilitate payment [70].
Portugal oleks võla ümberkorraldamist lubades pidanud toimima nagu avalik-õiguslik või eraõiguslik võlausaldaja, kes püüab sisse nõuda võlgnetavaid summasid ja sõlmib sel eesmärgil tagasimaksmise hõlbustamiseks võla ümberkorraldamise lepinguid [70].
The Commission considers that a private creditor that pursued the recovery of the debt by legal means would obtain at least the statutory interest rate.
Komisjon leiab, et eraõiguslik võlausaldaja, kes kasutaks võla sissenõudmiseks õiguslikke vahendeid, saavutaks vähemalt seadusliku viivisemäära.
Therefore, by not requiring any interest payments at all, despite available enforcement mechanisms, Portugal did not act in the same way a private creditor would have acted in order to maximise the rate of interest.
Seega ei tegutsenud Portugal, kes sunnimehhanismide kättesaadavusest hoolimata üldse viivist ei nõudnud, nagu eraõiguslikud võlausaldajad oleksid viivisemäära maksimeerimiseks toiminud.
Capital increases: After considering the comments from third parties and Portugal, the Commission concludes that the capital increases in the period from 1994 to 1997 provided a financial advantage for RTP.
Kapitali suurendamine: pärast kolmandate isikute ja Portugali märkustega tutvumist järeldab komisjon, et kapitali suurendamine ajavahemikul 1994–1997 kujutas RTP jaoks rahalist soodustust.
As can be seen from Table 3 in recital 40, considering the weak financial position of RTP in the period when the capital increases were made, no private investor would have injected capital into the company as no normal return could be expected from the company within a reasonable time.
Nagu põhjenduses 40 esitatud tabelist 3 ilmneb, arvestades RTP nõrka finantsseisundit ajavahemikul, mil kapitali suurendamine aset leidis, ei oleks ükski erainvestor sellesse ettevõtjasse kapitali süstinud, kuna mõistliku aja jooksul ei olnud ettevõtjalt normaaltulu oodata.
In fact, despite the capital injections, RTP’s financial position deteriorated.
Tegelikult halvenes RTP finantsseisund kapitalisüstidest hoolimata.
Neither Portugal nor third parties have alleged that Portugal acted as a private investor when injecting capital into the company.
Seda, et Portugal oleks ettevõtjasse kapitalisüste tehes toiminud kui erainvestor, ei väitnud ei Portugal ega kolmandad isikud.
Loan 1998: The Commission cannot accept Portugal’s claim that the loan granted in 1998 was in conformity with market conditions.
aastal väljastatud laen: komisjon ei nõustu Portugal väitega, et 1998. aastal väljastatud laen vastas turutingimustele.
For the loan not to constitute State aid, the conditions attached to it (namely, the security sought and the interest rate) should reflect the inherent risk of lending to an undertaking [71].
Selleks et laen ei kujutaks endast riigiabi, peaksid sellega seotud tingimused (taotletud tagatis ja intressimäär) kajastama ettevõtjale laenu andmisest tulenevaid riske [71].
The risk, and consequently the interest rate, are higher when a company is in an economic and financial situation the soundness of which is below the level at which a financial institution would lend to it.
Risk ja sellest tulenevalt ka intressimäär on kõrgemad siis, kui ettevõtja on sellises majanduslikus ja rahalises olukorras, mille usaldusväärsus on allpool seda taset, mille juures finantsasutus laenu väljastaks.
As can be seen from Table 3 in recital 40, at the time the loan was agreed, RTP was in severe financial difficulties to the extent that its debts exceeded the value of its assets and its net equity was negative.
Nagu põhjenduses 40 esitatud tabelist 3 ilmneb, oli RTP ajal, mil laen väljastati, tõsistes rahalistes raskustes, nii et ta võlad ületasid varade maksumuse ja nende netoväärtus oli negatiivne.
Technically, the company was bankrupt.
Tehniliselt oli ettevõtja pankrotis.
Firstly, it should be borne in mind that the loan was a subordinated loan, that is to say, it had no asset-based security and, in the case of bankruptcy, it ranked for repayment purposes after all creditors but before shareholders.
Esmalt tuleks meeles pidada, et see laen oli allutatud laen, st sellel puudus varaline tagatis ja pankrotistumise korral oleks see tagasimaksmisel järjestunud pärast kõiki võlausaldajaid, kuid enne aktsionäre.
The absence of appropriate asset-based security was a clear indication that the loan was not granted at market conditions and that State aid was involved.
Asjakohase varalise tagatise puudumine oli selge märk sellest, et laenu ei väljastatud turutingimustel ja et kaasatud oli riigiabi.
In view of RTP’s technical bankruptcy at the time the loan was granted, no financial institution would have awarded a subordinated loan to it as there was little likelihood of RTP being able to repay it.
Arvestades RTP tehnilist pankrotiseisundit laenu andmise ajal, ei oleks ükski finantsasutus ettevõtjale allutatud laenu väljastanud, kuna tõenäosus, et RTP suudab seda tagasi maksta, oli väga väike.
Secondly, it may be argued that the interest rate applied to the loan clearly does not reflect its intrinsic risk.
Teiseks võib väita, et laenu intressimäär ei kajasta selle riski.
Not only is it below the reference rate that the Commission normally uses to calculate the State aid element in interest subsidy schemes for loans [72], but also a normal market operator would require, on the top of ‘sound’ guarantees, an interest rate that compensated for such a high risk of non-repayment.
See ei jää mitte ainult alla viitemäärale, mida komisjon tavaliselt kasutab laenude subsideerimisskeemide riigiabielemendi arvutamisel, [72] vaid ka tavaline turuosaline nõuaks lisaks usaldusväärsele tagatisele intressimäära, mis hüvitaks nii kõrge laenu tagasimaksmisega seotud riski.
Given that RTP’s financial position was such that it would not have been able to obtain a subordinated loan under normal circumstances, the loan effectively equates to the payment of a grant and constitutes an advantage for RTP.
Võttes arvesse, et RTP finantsseisund oli selline, et ettevõtjal ei oleks tavatingimustes õnnestunud allutatud laenu saada, võrdsustub laen tegelikult toetuse maksmisega ja kujutab endast RTP jaoks soodustust.
Accordingly, the Commission considers that the debt rescheduling with the social security scheme, the capital injections in the period from 1994 to 1997 and the loan granted in 1998 provided a financial and economic advantage as compared with competitors that did not receive the same funds.
Seepärast järeldab komisjon, et võla ümberkorraldamine sotsiaalkindlustusskeemiga, kapitalisüstid ajavahemikul 1994–1997 ning 1998. aastal väljastatud laen moodustavad rahalise ja majandusliku eelise võrreldes konkurentidega, kes ei saanud samasugust toetust.
In February 1992, broadcasting licences were granted to the commercial broadcasters SIC and TVI and in October 1992 SIC started broadcasting in Portugal.
Veebruaris 1992 väljastati eraõiguslikele ringhäälinguorganisatsioonidele SIC ja TVI ringhäälinguload ning 1992. aasta oktoobris alustas SIC Portugalis saadete edastamist.
The Commission does not accept Portugal’s claim that the agreement on the debt with the social security scheme would fall outside the concept of State aid, as the debt itself had been created before the Portuguese broadcasting market was opened up to competition.
Komisjon ei nõustu Portugali väitega, et võlaleping sotsiaalkindlustusskeemiga jääb väljapoole riigiabi mõistet, kuna see võlg tekkis enne Portugali ringhäälinguturu konkurentsile avamist.
The financial advantage was granted to RTP in May 1993 after the opening-up of the broadcasting market and was therefore able to confer an economic advantage on RTP.
RTP-le anti finantssoodustusi mais 1993 pärast ringhäälinguturu avamist, mistõttu tekkis RTP majanduslik eelisseisund.