natgillin/translations-raw huggingface dataset:
At the same time, it should be noted that, in some respects, the Deloitte approach has certain potential weaknesses and its conclusions should be interpreted cautiously.
Samas tuleb märkida, et ka Deloitte'i uuringus on potentsiaalseid nõrkusi ja selle järeldusi tuleb tõlgendada ettevaatusega.
In particular, the Deloitte samples appear to comprise many firms with a capital intensity higher than that which applies to mail operators [98].
Nimelt tundub, et Deloitte'i valimites on palju ettevõtjaid, kelle kapitalimahukus on suurem kui postiettevõtjatel [98].
From a methodological point of view, the use of ROS as a tool for profit benchmarking requires a comparable sample of firms with similar levels of capital intensity (defined here as the capital to sales ratio).
Tegevuskasumi rakendamine kasumi hindamise vahendina eeldab metoodiliselt samasuguse kapitalimahukusega ettevõtjatest koosnevat võrdlusvalimit (kapitalimahukuse all mõistetakse antud juhul kapitali ja müügi suhet).
The working hypothesis is that companies with the same ROS will have a return on capital employed (ROCE [99]) that is inversely proportional to their capital to sales ratio.
Tööhüpoteesi kohaselt on võrdse tegevuskasumiga ettevõtjate investeeritud kapitali tootlus [99] pöördvõrdeline nende kapitali ja müügi suhtega.
Accordingly, the use of ROS as a benchmark indicator of profitability requires identical capital intensity for the companies in the benchmark group.
Tegevuskasumi rakendamine tulususe võrdlusnäitajana eeldab seega, et võrdlusrühma kuuluksid samasuguse kapitalimahukusega ettevõtjad.
Although reliable estimates of capital intensity are difficult to obtain [100], it would appear that the mail and press distribution activities are less capital intensive than the express parcel delivery activities of big multinational companies such as UPS, TNT, FedEx and DHL [101].
Kapitalimahukuse kohta on küll raske saada usaldusväärseid hinnanguid, [100] kuid posti ja ajakirjandusväljaannete kättetoimetamine tundub olevat vähem kapitalimahukas kui suurte hargmaiste ettevõtjate (nagu UPS, TNT, FedEx ja DHL) kiirkullerteenused [101].
Consequently, the reasonable profit indicator established on the basis of the Deloitte samples may overstate the benchmark profit that would be appropriate for companies with the same capital structure as DPLP [102].
Seetõttu võib Deloitte'i valimite põhjal määratletud mõistliku kasumi näitaja olla liiga suur võrdlusmäär sellise kapitalistruktuuriga ettevõtjatele nagu DPLP [102].
In view of the numerous uncertainties of this benchmarking exercise, the Commission deems it justifiable to establish a reasonable range of ROS on the basis of Deloitte’s estimations of the median ROS for the wider all-sectors sample (5,4 %) as well as the median ROS for the sample of companies active in the postal and parcel sector (7,4 %) [103].
Arvestades käesoleva hindamisega kaasnevaid mitmeid ebakindlusi, peab komisjon õigeks määratleda mõistlik tegevuskasum vahemikuna, võttes aluseks Deloitte'i andmed nii kõiki sektoreid hõlmava suurema valimi mediaan-tegevuskasumi (5,4 %) kui posti- ja pakisektori ettevõtjate valimi mediaan-tegevuskasumi (7,4 %) kohta [103].
The resulting range [5,4-7,4 %] would, in the Commission’s view, constitute a ‘default range’ for reasonable profit, at least for those periods in which DPLP faced a significant degree of risk, in the light of the compensation contract in force, and strong incentives to become more efficient [104].
Saadud vahemik (5,4 % – 7,4 %) on komisjoni hinnangul mõistliku kasumi n-ö baasvahemik, vähemalt nendeks perioodideks, mil DPLP kandis kehtivast hüvitamislepingust tulenevalt märkimisväärset riski ning talle kohaldati olulisi efektiivsuse suurendamisele stimuleerivaid meetmeid [104].
The Commission considers the range of [5,4-7,4 %] suitable as a default, both for DPLP’s mail delivery activities and for its press distribution activities, given that these are closely related and have very similar business characteristics.
Komisjon leiab, et vahemik (5,4 % – 7,4 %) on sobiv baasväärtus nii DPLP posti kui ka ajakirjandusväljaannete kättetoimetamise valdkonna jaoks, kuivõrd tegemist on tihedalt seotud valdkondadega, mis on äriliselt väga sarnased.
It is true that DPLP has faced little or no competition in the areas concerned (mail and press distribution).
On tõsi, et asjaomastes DPLP tegevusvaldkondades (kirjade ja ajakirjandusväljaannete kättetoimetamine) oli konkurents väike või olematu.
On this basis, the question arises whether it is in fact appropriate to benchmark its profit with the median profit of samples of companies actually facing competition and whether a more restrictive (i.e. lower) benchmark, e.g. the first quartile (25th percentile), would not be sufficient for a company in DPLP’s position.
Seetõttu tekib küsimus, kas DPLP kasumit on kohane hinnata tegelikus konkurentsiolukorras tegutsevatest ettevõtjatest koosnevate valimite mediaankasumi alusel või oleks DPLP olukorras ettevõtja puhul piisav väiksem võrdlusväärtus, näiteks esimene kvartiil (25. protsentiil).
However, in the Commission’s view, such an approach would not take sufficient account of the significant variation in profit levels, both across firms and over time.
Komisjon leiab siiski, et selline lähenemine ei võtaks piisavalt arvesse kasumimäärade olulist varieerumist nii erinevate ettevõtjate vahel kui ka ajas.
Furthermore, removing possible efficiency gains by imposing such a strict cap on the ex-post ROS achieved by the company should be avoided.
Samuti ei tohi alusetult tühistada võimalikku tõhususe suurendamist, kehtestades ettevõtja hilisemale tegevuskasumile nii range piirmäära.
In the case at hand, the Commission also considers it inappropriate to base itself on measures that go beyond the median, such as the third quartile [105].
Samuti leiab komisjon, et kõnealuse juhtumi puhul ei ole kohane võtta aluseks mediaanist suuremaid näitajaid, näiteks kolmandat kvartiili [105].
As the approach chosen already establishes a range across different samples, the value added of also considering, for statistical purposes, ranges around the median within the individual samples (the interquartile range commonly used in transfer pricing) appears somewhat limited [106].
Kuna valitud lähenemine põhineb juba erinevate valimite vahemikul, ei tundu valimite sees mediaanist üles- ja allapoole jäävate vahemike (siirdehindade puhul laialt kasutatud kvartiilide vahe) kaasamine statistikasse andvat olulist lisaväärtust [106].
The Commission therefore takes into account the variation in the median across the different benchmark groups, rather than the variation around the median within a particular sample [107].
Komisjon lähtub seega mediaani varieerumisest erinevates võrdlusrühmades, mitte varieerumisest mediaani ümber valimite sees [107].
More importantly, however, given that DPLP’s mail segment is less capital intensive than that of the express parcel operators [108], it would appear that using the median of the latter sample already in itself offers some leeway for capturing the variation in profit levels around the median for less capital-intensive companies, such as DPLP, and for sufficiently rewarding efficiency gains where appropriate.
Eelkõige aga tundub, et kuivõrd DPLP postiteenus on väiksema kapitalimahukusega kui kiirkullerettevõtjate oma, [108] pakub viimaseid sisaldava valimi mediaani kasutamine juba teatavat manööverdamisruumi, mis võimaldab arvestada väiksema kapitalimahukusega ettevõtjate nagu DPLP kasumimäärade varieerumist mediaani ümber ja hüvitada vajaduse korral piisavalt tõhususe suurendamist.
Several cross-checks for consistency can be performed by comparing the default range mentioned in recital 309 with other available estimates of reasonable profit.
Põhjenduses 308 nimetatud baasvahemiku koherentsuse ristkontrolli huvides võib seda võrrelda muude kättesaadavate mõistliku kasumi hinnangutega.
As indicated at the start of this subsection, it is useful to perform a cross-check with the median ROS of the CRA study, which is […] % [109].
Nagu viidatud käesoleva jaotise alguses, tasub ristkontrolliks kasutada CRA uuringus leitud mediaan-tegevuskasumit, mis on […] % [109].
The median ROS calculated on the basis of the WIK benchmark II sample, restricted to companies with a turnover of more than EUR 100 million, gives an ROS of 7,1 %.
Mediaan-tegevuskasum arvutatuna WIKi II võrdlusrühma valimi põhjal, mis on piiratud üle 100 miljoni euro suuruse käibega ettevõtjatega, on 7,1 %.
The Commission concludes that these figures fall within the range of [5,4-7,4 %], thus supporting the claim that this range can be viewed as reasonable.
Komisjon nendib, et need arvud jäävad vahemikku (5,4 % – 7,4 %), mis annab kinnitust, et seda vahemikku võib pidada mõistlikuks.
Thus, overall, the Commission concludes that a default range of [5,4-7,4 %] would appear to constitute an appropriate benchmark range of profit, at least for the periods when DPLP faced a significant degree of risk and strong incentives to become more efficient.
Kokkuvõttes jõuab komisjon seega järeldusele, et vahemikku (5,4 % – 7,4 %) jääv baasmarginaal tundub olevat kasumi jaoks sobiv võrdlusmarginaal vähemalt nendeks perioodideks, mil DPLP tegevusega oli seotud märkimisväärne risk ning tema suhtes kohaldati olulisi tõhususe suurendamist stimuleerivaid meetmeid.
A reasonable profit range in the absence of significant contract-specific risk
Mõistlik kasumimarginaal lepingust tuleneva olulise riski puudumise korral
In general, the Commission considers that, where the contract between the incumbent and the public authority is such that the public service is connected with a significant degree of risk, the reasonable profit allowed to the incumbent should be commensurate with the corresponding level of risk involved.
Komisjoni üldine seisukoht on, et kui ettevõtja ja riigiasutuste vahel sõlmitud leping on selline, et avaliku teenuse osutamisega kaasneb oluline risk, peab turgu valitseva ettevõtja puhul lubatav mõistlik kasum olema vastavuses riskitasemega.
By contrast, where the contract entails little risk, the level of reasonable profit should be low.
Kui aga lepingust tulenev risk on väike, peab ka mõistlik kasum olema väike.
In the previous section, the Commission explained its approach for establishing a default reasonable profit range of [5,4-7,4 %], which is considered appropriate for contracts involving a significant degree of risk.
Eelmises jaotises selgitas komisjon, mil viisil ta määras kindlaks mõistliku kasumi baasvahemiku (5,4 %–7,4 %), mida loetakse kohaseks olulise riskitasemega lepingute puhul.
It is difficult to quantify the appropriate benchmark in terms of a range of reasonable ROS, but it is clear that such an ROS range should be on the left-hand side of the sample distribution of observed profit levels.
Sobilikku võrdlusväärtust, väljendatuna mõistliku tegevuskasumi vahemikuna väikese riski korral, on raske arvuliselt määratleda, kuid on selge, et see vahemik peab jääma valimis täheldatud kasumimäärade jaotuses vasakule.
The Commission is of the opinion that it is justified from this perspective to adopt a reasonable profit range based on the first quartile (25th percentile) instead of the median.
Seda arvestades leiab komisjon, et mõistliku kasumi vahemiku aluseks sobib mediaani asemel esimene kvartiil (25. protsentiil).
The use of the 25th percentile as a benchmark for low-risk contracts leads to a range for reasonable ROS of [3,6-4,8 %] based on the different Deloitte samples.
protsentiili kasutamine võrdlusväärtusena väikese riskiga lepingute puhul annab Deloitte'i erinevate valimite põhjal mõistliku tegevuskasumi vahemikuks (3,6 % – 4,8 %).
As before, a comparison with the CRA results for postal incumbents may be a further useful cross-check.
Taas võib ristkontrolliks olla kasulik võrdlus CRA tulemustega turgu valitsevate postiettevõtjate kohta.
The average annual 25th percentile calculated by the Commission is […] %.
Komisjoni arvutatud keskmine aastane 25. protsentiil on […] %.
The Commission concludes that these figures fall within the range of [3,6-4,8 %], thus supporting the claim that this range can be viewed as reasonable.
Komisjon nendib, et see arv jääb vahemikku (3,6 % – 4,8 %), mis annab kinnitust, et seda vahemikku võib pidada mõistlikuks.
In general, the Commission concludes that a default range of [3,6-4,8 %] would appear to constitute an appropriate benchmark profit range for the periods when DPLP faced a low level of risk.
Komisjon jõuab seega kokkuvõttes järeldusele, et vahemikku (3,6 % – 4,8 %) jääv baasmarginaal tundub olevat adekvaatne kasumi võrdlusmarginaal perioodideks, mil DPLP risk oli väike.
Assessment of the riskiness of DPLP’s contracts
DPLPga sõlmitud lepingutest tulenevate riskide hindamine
As explained in the introduction to this section, the risk borne by DPLP depends on the compensation mechanism applied by Belgium.
Nagu selgitatud käesoleva jaotise sissejuhatuses, sõltub DPLP risk Belgia rakendatud hüvitusmehhanismist.
This mechanism is reflected in the different management contracts concluded between DPLP and the Belgian State, and varies over time.
See mehhanism on kehtestatud DPLP ja Belgia riigi vahel sõlmitud erinevate halduslepingutega ja on aja jooksul muutunud.
Therefore, it is reasonable to consider different ranges for the ‘reasonable ROS’ depending on the compensation mechanism in place, which determines the degree of risk faced by DPLP, but also the extent to which DPLP is incentivised to improve productivity.
Seega on mõistlik kasutada erinevaid n-ö mõistliku tegevuskasumi vahemikke olenevalt kehtivast hüvitusmehhanismist, mis määrab DPLP kanda oleva riski määra ja ka selle, mil määral DPLPd ergutatakse oma tõhusust parandama.
In this context, the Commission wishes to underline that the risk characterisation of the contracts is not only dependent on the mere existence of risk in DPLP’s management contracts, or even the absolute level of risk, but above all on the extent to which the risk is greater or smaller than that faced by the companies in the same sample groups.
Sellega seoses peab komisjon vajalikuks rõhutada, et lepingutest tuleneva riski iseloomustus ei sõltu üksnes riski esinemisest DPLP halduslepingutes või ka riski absoluutmäärast, vaid pigem sellest, mil määral see risk on suurem või väiksem kui samades valimirühmades olevatel ettevõtjatel.
The same applies to the extent to which DPLP is incentivised to achieve efficiency gains.
Sama kehtib nende meetmete osatähtsuse kohta, millega DPLPd ergutatakse tõhusust suurendama.
Given that these sample groups are composed of firms operating in a competitive environment, they normally face significant risk and strong incentives to become more efficient.
Kuivõrd kõnealustesse valimirühmadesse kuuluvad ettevõtjad tegutsevad konkurentsi olukorras, on nende tegevusega seotud suur risk ja neil on tugev stiimul tõhususe suurendamiseks.
The Commission is of the opinion that the fourth management contract (2006-2010) clearly provides for mechanisms involving long-term price and funding commitments based on ex-ante parameters.
Komisjon leiab, et neljanda halduslepinguga (2006–2010) nähakse selgelt ette eelnevalt kehtestatud parameetritel põhinevad mehhanismid, sh pikaajalised kokkulepped hindades ja rahastamises.
This applies both to DPLP’s mail delivery and press distribution activities.
See kehtib nii DPLP posti kui ka ajakirjandusväljaannete kättetoimetamisteenuste kohta.
Specifically, as regards press distribution, Article 9 of the fourth management contract specifies that, over the contract period (standard five years), the weighted average of tariffs for the provision of services belonging to the ‘small users package’ will not increase more quickly than allowed by a price cap mechanism based on the ‘health index’ (a specific consumer price index) and a quality bonus reflecting the percentage of mail items delivered on time.
Täpsemalt on neljanda halduslepingu artiklis 9 sätestatud seoses ajakirjandusväljaannete kättetoimetamisega et lepingu kestel (standardne viieaastane periood) ei tõuse n-ö väiketarbija paketti kuuluvate teenuste tariifide kaalutud keskmine kiiremini, kui lubab hinnalae määramise mehhanism, mis põhineb terviseindeksil (teatav tarbijahindade indeks) ja kvaliteediboonusel, mis kajastab õigel ajal kättetoimetatud posti protsenti.
In the Commission’s view, fixing the tariffs over the entire contract period in this way reflects all the characteristics of an incentive contract, exposing the company to a significant degree of risk.
Komisjon leiab, et selline tariifide fikseerimine terveks lepinguperioodiks vastab kõikidele stimuleeriva lepingu tunnustele, mis jätab ettevõtja kanda olulise riski.
As regards press distribution, Article 2 of the fourth management contract specifies that, over the contract period, tariffs for press distribution will not increase more quickly than the ‘health index’.
Ajakirjandusväljaannete kättetoimetamise suhtes on neljanda halduslepingu artiklis 2 täpsustatud, et ajakirjandusväljaannete kättetoimetamise tariifid ei tohi lepinguperioodil tõusta kiiremini kui terviseindeks.
In order to cover the net costs of press distribution, taking into account projected efficiencies, Article 13(2) fixes the annual compensation to which DPLP is entitled at EUR 290613000 (adjusted for inflation) [110].
Artikli 13 lõikes 2 on kehtestatud kavandatud tõhusust arvestades ajakirjandusväljaannete kättetoimetamise netokulude katteks DPLP-le makstava aastahüvitise suuruseks 290613000 eurot (summat korrigeeritakse vastavalt inflatsioonile) [110].
Article 13(5) sets out that, in case the scope or conditions of the SGEI change, or if there is a significant development of the costs DPLP cannot control, the contracting parties will investigate whether the compensation amount should be adjusted so that it remains in line with costs.
Artikli 13 lõikes 5 on sätestatud, et kui üldist majandushuvi pakkuvate teenuste sisu või tingimused muutuvad või kui kuludes toimub oluline muutus, mida DPLP ei suuda kontrollida, kaaluvad pooled hüvitise suuruse kohandamist lähtuvalt kulude muutusest.
Any such adjustment requires a decision by the Council of Minsters.
Kohandamine toimub ministrite nõukogu otsusega.
The Commission recognises that this latter clause could be read as an escape clause, reintroducing certain ex-post elements into the contract (which protect DPLP from risk).
Komisjon tõdeb, et viimatinimetatud klauslit võib tõlgendada vabastusklauslina, mis toob lepingusse tagantjärele tagasi teatud elemendid (mis kaitsevad DPLPd riski eest).
However, the Commission considers that the language used by the public authorities is sufficiently non-committal and that DPLP cannot therefore count on the clause being used.
Komisjon leiab siiski, et riigiasutuste kasutatud sõnastus on piisavalt ebamäärane, mistõttu DPLP ei saa arvestada selle rakendamisega.
In general, the Commission considers that the arrangements for DPLP’s press distribution activities imply a long-term commitment as regards the level of compensation.
Kokkuvõttes leiab komisjon, et ajakirjandusväljaannete kättetoimetamisega seotud DPLP tegevuse suhtes kehtestatud sätted hõlmavad pikaajalist kokkulepet hüvitise määras.
Consequently, in the Commission’s view, the fourth management contract (2006-2010) cannot be characterised as involving low risk, but should rather be deemed as involving a significant degree of risk.
Seega ei saa neljandat halduslepingut (2006–2010) pidada komisjoni hinnangul väikest riski sisaldavaks, vaid pigem olulist riski kaasa toovaks.
Overall, the default range of [5,4-7,4 %] would appear appropriate for both types of activities provided for under the fourth management contract.
Kokkuvõttes tundub baasvahemik (5,4 % – 7,4 %) sobivat mõlema neljanda halduslepinguga ette nähtud tegevusvaldkonna puhul.
By contrast, the earlier management contracts (up to 2005) seem to have been largely based on price and compensation mechanisms involving a low degree of risk for DPLP.
Seevastu eelnevad halduslepingud (kuni 2005. aastani) tunduvad põhinevat suures osas sellistel hinna- ja hüvitusmehhanismidel, millest tuleneb DPLP jaoks väike risk.
As regards the setting of postage stamp prices, the Commission observes that the first three management contracts do not use a price cap mechanism of the type used in the fourth management contract (involving a long-term price commitment).
Postmarkide hindade kehtestamisega seoses täheldab komisjon, et kolme esimese halduslepinguga ei rakendata sellist hinnalae määramise mehhanismi nagu neljanda halduslepinguga (milles sätestatakse pikaajaline hinnakohustus).
Instead, these contracts refer, in rather general terms, to tariffs based on real costs, established on the basis of adequate accounting principles [111].
Pigem on neis lepingutes märgitud suhteliselt üldsõnaliselt, et tariifid põhinevad tegelikel kuludel, mis tehakse kindlaks kohaste raamatupidamispõhimõtete alusel [111].
Likewise, as regards press distribution, the Commission observes that, unlike the fourth management contract, the first three management contracts do not involve lump-sum budgets covering the contract period [112].
Samamoodi paneb komisjon tähele ajakirjandusväljaannete kättetoimetamise puhul, et kolme esimese halduslepinguga ei nähta ette tervet lepinguperioodi hõlmavat kindla suurusega eelarvet nagu neljandas halduslepingus [112].
Rather, they refer to compensation on the basis of real costs [113].
Selle asemel on neis viidatud tegelikel kuludel põhinevatele hüvitistele [113].
The Commission notes that the second contract also specified a global cap on compensation, but the actual compensation amounts observed in the period seem to call into question whether the cap was really binding [114].
Komisjon nendib, et teises halduslepingus oli kehtestatud ka hüvitise üldine ülempiir, kuid sel perioodil makstud tegelikud hüvitised seavad ülempiiri reaalse kohustuslikkuse kahtluse alla [114].
The first management contract also specified an annual compensation amount, but the Commission notes that, at the same time, the contract did not specify a long-term cap on the tariffs for press distribution.
Ka esimeses halduslepingus oli kehtestatud aastane dotatsioonisumma (hüvitis), ent komisjon täheldab, et samal ajal ei olnud lepingus määratud pikaajalist ülempiiri ajakirjandusväljaannete kättetoimetamise tariifidele.
As a result, the Commission is of the opinion that the range of [3,6-4,8 %], which was deemed reasonable in the absence of significant contract-specific risk, should be applied to both press distribution and mail delivery for the period covered by the first three management contracts.
Seega on komisjon seisukohal, et vahemikku (3,6 % – 4,8 %), mis hinnati mõistlikuks lepingust tuleneva olulise riski puudumise korral, tuleb kohaldada nii ajakirjandusväljaannete kui ka posti kättetoimetamise valdkonna suhtes kolme esimese halduslepingu perioodil.
The Commission notes that a contract-based approach is also proposed by the Belgian authorities in their submission of 14 December 2011.
Komisjon märgib, et lepingupõhise lähenemise pakkusid välja ka Belgia ametiasutused 14. detsembril 2011 esitatud dokumendis.
Although their proposed methodology raises a number of questions concerning the individual risk factors and the way in which they are weighted [115], an analysis by contract period, essentially classifying the risk faced by DPLP using a three-grade scale (low, medium and high), is consistent overall with the approach adopted by the Commission.
Ehkki välja pakutud metoodika tõstatab mitu küsimust seoses riskiteguritega ja nende kaalumisviisiga, [115] on lepinguperioodide põhine analüüs, mis liigitab DPLP riski põhimõtteliselt kolmeastmelise skaala alusel (väike, keskmine, suur), on üldiselt vastavuses komisjoni kasutatud lähenemisega.
On balance, the relevant ranking by DPLP of the contracts in terms of riskiness appears consistent with the Commission’s analysis, since the Belgian authorities also consider the fourth contract riskier overall than the first three contracts.
DPLP liigitas lepingud neist tuleneva riski alusel viisil, mis tundub olevat üldjoontes kooskõlas komisjoni analüüsiga, kuivõrd ka Belgia ametiasutused leiavad, et neljanda halduslepinguga kaasneb tervikuna suurem risk kui kolme esimesega.