natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In this sense also Commission Notice on the application of the State aid rules to measures relating to direct business taxation, OJ C 384, 10.12.1998, p. 3.
Vt selle kohta ka komisjoni teatist riigiabi eeskirjade kohaldamise kohta äriühingute otsese maksustamisega seotud meetmete suhtes, EÜT C 384, 10.12.1998, lk 3.
Commission Decision 2003/515/EC of 17 February 2003 on the State aid implemented by the Netherlands for international financing activities (State aid case C 52/01), OJ L 180, 18.7.2003, p. 52, paragraph 84.
Komisjoni otsus 2003/515/EÜ, 17. veebruar 2003, riigiabi kohta, mida Madalmaad rakendasid rahvusvaheliste rahastamistoimingute suhtes (abimeede nr C 51/01), ELT L 180, 18.7.2003, lk 52, punkt 84.
See, to that effect, judgement of the Court of Justice of 29.4.2004, case C-308/01, GIL Insurance [2004] ECR I-4777, paragraph 68, and judgement of the Court of Justice of 3.3.2005, case C-172/03, Heiser [2005] ECR I-1627, paragraph 40, judgement of the Court of Justice of 6.9.2006, case C-88/03, Portugal v. Commission [2006] ECR I-7115, paragraph 54.
Vt selle kohta Euroopa Kohtu 29. aprilli 2004. aasta otsust kohtuasjas C-308/01: GIL Insurance (EKL 2004, lk I-4777, punkt 68), 3. märtsi 2005. aasta otsust kohtuasjas C-172/03: Heiser (EKL 2005, lk I-1627, punkt 40) ja 6. septembri 2006. aasta otsust kohtuasjas C-88/03: Portugal vs. komisjon (EKL 2006, lk I-7115, punkt 54).
See, to that effect, judgement of the Court of Justice of 6.9.2006, case C-88/03, Portugal v. Commission [2006] ECR I-7115, paragraph 54.
Euroopa Kohtu 6. septembri 2006. aasta otsus kohtuasjas C-88/03: Portugal vs. komisjon (EKL 2006, lk I-7115, punkt 54).
See, to that effect, judgement of the Court of Justice Case T-93/2002 of 18 January 2005 Confédération nationale du Crédit mutuel/Commission 2005 ECR II-143.See for instance judgement of the Court of Justice of 29.2.1996, case C-56/93, Belgium v Commission [1996] ECR I-723, paragraph 79; judgement of the Court of Justice of 26.9.1996, case C-241/94, France v Commission, [1996] ECR I-4551, paragraph 20; judgement of the Court of Justice of 17.6.1999, case C-75/97, Belgium v Commission, [1999] ECR I-3671, paragraph 25; and judgement of the Court of Justice of 13.2.2003, case C-409/00, Spain v Commission, [2003] ECR I-10901, paragraph 46.
Vt selle kohta Esimese Astme Kohtu (nüüd Üldkohus) 18. jaanuari 2005. aasta otsust kohtuasjas T-93/02: Confédération nationale du Crédit mutuel vs. komisjon (EKL 2005, lk II-143).Vt ka nt Euroopa Kohtu 29. veebruari 1996. aasta otsust kohtuasjas C-56/93: Belgia vs. komisjon (EKL 1996, lk I-723, punkt 79), 26. septembri 1996. aasta otsust kohtuasjas C-241/94: Prantsusmaa vs. komisjon (EKL 1996, lk I-4551, punkt 20), 17. juuni 1999. aasta otsust kohtuasjas C-75/97: Belgia vs. komisjon (EKL 1999, lk I-3671, punkt 25) ja 13. veebruari 2003. aasta otsust kohtuasjas C-409/00: Hispaania vs. komisjon (EKL 2003, lk I-1487, punkt 46).
Case 173/73 Italy v. Commission [1974] ECR 709.
Euroopa Kohtu 2. juuli 1974. aasta otsus kohtuasjas 173/73: Itaalia vs. komisjon (EKL 1974, lk 709).
See case C-88/03, Portugal v. Commission, paragraph 81 see footnote 49 here above, See judgement of the Court of First Instance of 9.9.2009, case T-227/01, Territorio foral de Alava and others, not yet published, paragraph 179 and judgement of the Court of First instance of 9.9.2009, case T-230/01, Territorio foral de Alava and others, not yet published, paragraph 190.
Eespool joonealuses märkuses 49 viidatud Euroopa Kohtu otsus kohtuasjas C-88/03: Portugal vs. komisjon, punkt 81. Vt ka Esimese Astme Kohtu (nüüd Üldkohus) 9. septembri 2009. aasta otsust kohtuasjas T-227/01: Territorio Histórico de Álava jt (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata, punkt 179) ja 9. septembri 2009. aasta otsust kohtuasjas T-230/01: Territorio Histórico de Álava jt (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata, punkt 190).
See, to that effect, judgement of the Court of Justice C-372/97, Italy v. Commission [2004] ECR I-3679, paragraph 44, judgement of the Court of Justice C-66/02, Italy v. Commission [2005] ECR I-10901, paragraph 111, judgement of the Court of Justice C-222/04, Cassa di Risparmio di Firenze [2006] ECR I-289, paragraph 140.
Vt Euroopa Kohtu 29. aprilli 2004. aasta otsust kohtuasjas C-372/97: Itaalia vs. komisjon (EKL 2004, lk I-3679, punkt 44), 15. detsembri 2005. aasta otsust kohtuasjas C-66/02: Itaalia vs. komisjon (EKL 2005, lk I-10901, punkt 111) ja 10. jaanuari 2006. aasta otsust kohtuasjas C-222/04: Cassa di Risparmio di Firenze (EKL 2006, lk I-289, punkt 140).
Judgement of the General Court, case T-214/95, Vlaams Gewest v. Commission, [1998] ECR II-717.
Esimese Astme Kohtu (nüüd Üldkohus) 30. aprilli 1998. aasta otsus kohtuasjas T-214/95: Het Vlaamse Gewest vs. komisjon (EKL 1998, lk II-717).
Judgement of the Court in case Philip Morris/Commission, of 17 September 1980, aff. 730/79, Rec. 1980, p. 2671, paragraphs 11 and 12, and judgement of the General Court in case Het Vlaamse Gewest/Commission, of 30 April 1998, aff. T-214/95, Rec. 1998, p. II-717, paragraphs 48-50.
Euroopa Kohtu 17. septembri 1980. aasta otsus kohtuasjas 730/79: Philip Morris vs. komisjon (EKL 1980, lk 2671, punktid 11 ja 12) ja Esimese Astme Kohtu (nüüd Üldkohus) 30. aprilli 1998. aasta otsus kohtuasjas T-214/95: Het Vlaamse Gewest vs. komisjon (EKL 1998, lk II-717, punktid 48–50).
Judgement of the General Court in the case Het Vlaams Gewest/Commission, of 30 April 1998 cited above; Judgment of the Court in case Altmark trans et Regierungspräsidium Magdeburg, of 24 July 2003, aff. C-280/00, Rec. 2003, p. I-7747, paragraphs 81-82 and judgment of the Court in case Heiser, of 3 March 2005, aff. C-172/03, Rec. 2005, p. I-1627, paragraphs 32-33.
Eespool viidatud Esimese Astme Kohtu otsus kohtuasjas Het Vlaamse Gewest vs. komisjon, Euroopa Kohtu 24. juuli 2003. aasta otsus kohtuasjas C-280/00: Altmark Trans ja Regierungspräsidium Magdeburg (EKL 2003, lk I-7747, punktid 81–82) ja 3. märtsi 2005. aasta otsus kohtuasjas C-172/03: Heiser (EKL 2005, lk I-1627, punktid 32–33).
In particular judgements of the General Court in case C-172/03; Wolfgang Heiser/Finanzamt Innsbruck, of 3 March 2005 and case C-280/00, Altmark Trans et Regierungspräsidium Magdeburg, of 24 July 2003.
Vt eelkõige Euroopa Kohtu 3. märtsi 2005. aasta otsus kohtuasjas C-172/03: Heiser ja 24. juuli 2003. aasta otsus kohtuasjas C-280/00: Altmark Trans ja Regierungspräsidium Magdeburg.
In particular judgment of the Court of 8 September 2009 in case C-42/07 Liga Portuguesa de Futebol Profissional and Bwin International Ltd, formerly Baw International Ltd v Departamento de Jogos da Santa Casa da Misericórdia de Lisboa 2009 ECR I-7633.
Vt eelkõige Euroopa Kohtu 8. septembri 2009. aasta otsust kohtuasjas C-42/07: Liga Portuguesa de Futebol Profissional ja Bwin International vs. Departamento de Jogos da Santa Casa da Misericórdia de Lisboa (EKL 2009, lk I-7633).
For instance, the Mont Parnès casino is operated, as license holder, by the private company Athens Resort Casino Holding Company S.A. (ACR).
Mont Parnèsi kasiino tegevust juhib näiteks litsentsi omanikuna eraõiguslik äriühing Athens Resort Casino Anonymi Etaireia Symmetochon.
ACR acquired 49 % of the shares of the casino, and took over its management, after its partial privatisation in 2003 (while the public company ETA kept 51 %).
Athens Resort Casino omandas 49 % kasiino aktsiatest ja võttis üle selle juhtimise pärast kasiino osalist erastamist 2003. aastal (avalik-õiguslik äriühing ETA säilitas 51 % aktsiatest).
70 % of ARC is owned by the company Regency Entertainment Leisure and Tourism S.A (formerly Hyatt Regency Hotels and Tourism Thessaloniki S. A.) and the remaining 30 % by the company Ellaktor S.A. (formerly Elliniki Technodomiki S.A.) In Greece, Hyatt Regency also operates and controls Regency Casino Thessaloniki.
70 % äriühingust Athens Resort Casino kuulub Regency Entertainment Psychagogiki kai Touristiki AE-le (endine Hyatt Regency Xenodocheiaki kai Touristiki (Thessaloníki) AE) ja ülejäänud 30 % Ellaktor AE-le (endine Elliniki Technodomiki AE). Hyatt Regency juhib ja kontrollib Kreekas ka Regency Casino Thessaloníki tegevust.
The multinational Hyatt Hotels corporation, with headquarters in Chicago, Illinois (USA) manages, franchises, owns and develops Hyatt branded hotels, resorts and residential and vacation ownership properties around the world.
Rahvusvaheline korporatsioon Hyatt Hotels, mille peakontor asub Chicagos (Illinoisi osariik, Ameerika Ühendriigid), juhib, haldab, omab ja arendab Hyatti kaubamärgi alla kuuluvaid hotelle, kuurorte ning eluasemena kasutatavat kinnisvara ja puhkuse eesmärgil kasutatavat kinnisvara kogu maailmas.
As of 31 December 2010, the company’s worldwide portfolio consisted of 453 properties: full service hotels operate under the Hyatt®, Park Hyatt®, Andaz™, Grand Hyatt®, Hyatt Regency® brands; two select service brands are Hyatt Place® and Hyatt Summerfield Suites™; vacation ownership properties are developed under the Hyatt Vacation Club® brand.
31. detsembri 2010. aasta seisuga sisaldas äriühingu üleilmne portfell 453 kinnisvaraobjekti: täisteenust pakkuvad hotellid tegutsevad kaubamärkide Hyatt®, Park Hyatt®, Andaz™, Grand Hyatt® ja Hyatt Regency® all, valikulist teenust pakkuvad hotellid tegutsevad kaubamärkide Hyatt Place® ja Hyatt Summerfield Suites™ all ning puhkuse eesmärgil kasutatavat kinnisvara arendatakse kaubamärgi Hyatt Vacation Club® all.
Under the brand Hyatt Regency alone there are 9 hotels/resorts in France, UK, Germany, Greece, and Poland.
Ainuüksi kaubamärgi Hyatt Regency all tegutseb üheksa hotelli/kuurorti Prantsusmaal, Ühendkuningriigis, Saksamaal, Kreekas ja Poolas.
Hyatt operates 4 casinos under the brand Hyatt Regency – the Thessaloniki casino and the hotel and casino Hyatt Regency Warsaw in Warsaw, Poland (2 other casinos are in South Korea and in Wisconsin, USA).
Hyatt juhib nelja kasiinot kaubamärgi Hyatt Regency all, sh Thessaloníki kasiino ja Poolas Varssavis asuvad Hyatt Regency Varssavi hotell ja kasiino (ülejäänud kaks asuvad Lõuna-Koreas ja Ameerika Ühendriikides Wisconsini osariigis).
This information is available on the site – www.hyatt.com.For another example, as concerns Loutraki, the Club Hotel Casino Loutraki is a joint venture between the Municipality of Loutraki (through D.A.E.T. Loutraki S.A.) and the multinational holding company of Club Hotel Loutraki S.A., which is the administrator and chief investor in the Casino Loutraki.
See teave on avaldatud veebisaidil www.hyatt.com.Teiseks näiteks on Loutraki: Club Hotel Casino Loutraki on Loutraki omavalitsuse (DAET Loutraki AE kaudu) ja rahvusvahelise valdusettevõtja Club Hotel Loutraki AE (juhib Loutraki kasiinot ja on selle peamine investor) ühisettevõte.
According to information available on the site http://www.clubhotelloutraki.gr, significant names from the Greek and international business world participate in Club Hotel Loutraki, such as Casinos Austria International (one of the largest investors in casinos internationally, with 67 casinos in 15 countries) Piraeus Bank, EFG Eurobank Ergasias, as well as Israeli companies whose holdings include, among others, six more casinos and chains of luxury hotels.).
Veebisaidil http://www.clubhotelloutraki.gr avaldatud teabe põhjal on Club Hotel Loutraki aktsionärid Kreeka ja rahvusvahelises ärimaailmas tuntud nimed, nagu Casinos Austria International (üks suurimaid rahvusvahelisi kasiinodesse investeerijaid, kes on investeerinud 67 kasiinosse 15 riigis), Trapeza Peiraios (Pireuse Pank), EFG Eurobank Ergasias ja Iisraelile kuuluvad äriühingud, kellele kuuluvad muu hulgas veel kuus kasiinot ja luksushotellide ketti.
Sasazu – Prague, Czech Republic (Unique shareholder and sole management). This information is available via the site http://www.casinorodos.gr/.
See teave on avaldatud veebisaidil http://www.casinorodos.gr/.
Government consultation on legislative initiative on regulation of the gambling market, summer 2010.
Valitsuse konsultatsioonid seadusandliku algatuse üle hasartmängude turu reguleerimise valdkonnas, 2010. aasta suvi.
Judgment of the Court (Second Chamber) of 26 October 2006, Case C-65/052006 ECR p. I-10341.
EKL 2006, lk I-10341.
See also judgement of the Court (Second Chamber) of 4 June 2009, Case C-109/08 – Commission of the European Communities v Hellenic Republic, 2009 ECR I-4657.
Vt ka Euroopa Kohtu 4. juuni 2009. aasta otsus kohtuasjas C-109/08: komisjon vs. Kreeka (EKL 2009, lk I-4657).
See, inter alia, for precedent Commission’s practice Commission Decision 2004/76/EC of 13 May 2003, on the aid scheme implemented by France for headquarters and logistic centres, OJ L 23, 28.1.2004, p. 1, paragraph 73; see also, for a similar reasoning, Commission Decision 2003/515/EC of 17 February 2003, on the State aid implemented by the Netherlands for international financing activities, OJ L 180, 18.7.2003, p. 52, paragraph 105; Commission Decision 2004/77/EC of 24 June 2003, on the aid scheme implemented by Belgium – tax ruling system for US foreign sales corporations, OJ L 23, 28.1.2004, p. 14, paragraph 70.
Vt muid näiteid komisjoni varasema praktika kohta: komisjoni 13. mai 2003. aasta otsus 2004/76/EÜ riigiabi kava kohta, mida Prantsusmaa rakendas peakorterite ja logistikakeskuste suhtes (ELT L 23, 28.1.2004, lk 1), punkt 73. Vt sarnast arutluskäiku ka komisjoni 17. veebruari 2003. aasta otsusest 2003/515/EÜ riigiabi kohta, mida Madalmaad rakendasid rahvusvaheliste rahastamistoimingute suhtes (ELT L 180, 18.7.2003, lk 52), punkt 105 ja komisjoni 24. juuni 2003. aasta otsuses 2004/77/EÜ abikava kohta, mida Belgia rakendas USA välismüügikorporatsioonide suhtes kohaldatava maksustamiskorra vormis (ELT L 23, 28.1.2004, lk 14), punkt 70.
See judgement of the General Court of 4.9.2009, case T-211/05, Italy v Commission, not published yet, paragraph 173; see also judgement of the General Court of 8.6.1995, case T-459/93, Siemens v Commission [1995] ECR II-1675, paragraph 48.
Esimese Astme Kohtu (nüüd Üldkohus) 4. septembri 2009. aasta otsus kohtuasjas T-211/05: Itaalia vs. komisjon (EKL 2009, lk II-2777, punkt 173); vt ka Esimese Astme Kohtu (nüüd Üldkohus) 8. juuni 1995. aasta otsust kohtuasjas T-459/93: Siemens vs. komisjon (EKL 1995, lk II-1675, punkt 48).
In their submission of 6 October 2010.
Kreeka 6. oktoobril 2010 esitatud väide.
See for instance judgment of the General Court in the Gibraltar case – joined Cases T-195/01 and T-207/01, of 30 April 2002, paragraph 130 (OJ C 169, 13.7.2002, p. 30), 2002 ECR II-2309.
Vt nt Esimese Astme Kohtu (nüüd Üldkohus) 30. aprilli 2002. aasta otsust liidetud kohtuasjades T-195/01 ja T-207/01: Gibraltar vs. komisjon (EÜT C 169, 13.7.2002, lk 30), (EKL 2002, lk II-2309, punkt 130).
See, inter alia, Commission Decision 2003/515/EC of 17 February 2003 on the State aid implemented by the Netherlands for international financing activities (OJ L 180, 18.7.2003, p. 52); Commission Decision 2004/76/EC of 13 May 2003 on the aid scheme implemented by France for headquarters and logistics centres (OJ L 23, 28.1.2004, p. 1).
Komisjoni otsus 2003/515/EÜ 17. veebruar 2003, riigiabi kohta, mida Madalmaad rakendasid rahvusvaheliste rahastamistoimingute suhtes (ELT L 180, 18.7.2003, lk 52), ja komisjoni otsus 2004/76/EÜ riigiabi kava kohta, mida Prantsusmaa rakendas peakorterite ja logistikakeskuste suhtes (ELT L 23, 28.1.2004, lk 1).
Judgment of the Court of Justice of 22.6.2006, case C-182/03 and C-217/03, Forum 187 ASBL [2006] ECR I-5479, paragraph 147; see also judgment of the Court of Justice of 26.11.2005, case C- 506/03, Germany v Commission, unpublished, paragraph 58 and judgement of the Court of Justice of 11.3.1987, case C-265/85, Van den Bergh en Jurgens BV v. Commission [1987] ECR 1155, paragraph 44.
Euroopa Kohtu 22. juuni 2006. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-182/03 ja C-217/03: Forum 187 (EKL 2006, lk I-5479, punkt 147). Vt ka Euroopa Kohtu 26. novembri 2005. aasta otsus kohtuasjas C-506/03: Saksamaa vs. komisjon (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata, punkt 58) ja 11. märtsi 1987. aasta otsus kohtuasjas 265/85: Van den Bergh en Jurgens vs. komisjon (EKL 1987, lk 1155, punkt 44).
See also paragraph 21 herein above.
Vt ka punkt 21.
Rhodes was privatised in April 1999 and at that time it stopped applying the reduced price of admission tickets.
Rhodos erastati 1999. aasta aprillis ja ta lõpetas sel ajal alandatud sissepääsutasu kohaldamise.
Aid received by Rhodes before 21 October 2009 is covered by the limitation.
Abi, mida Rhodos sai enne 21. oktoobrit 2009, kuulub ajalise piirangu alla.
Exact date of 2000 when ETA started paying the 80 % tax of the reduced price of EUR 6 to be confirmed by Greek authorities.
Täpse kuupäeva 2000. aastal, mil ETA hakkas maksma 80 % 6 euro suurusest alandatud pääsmehinnast, peavad kinnitama Kreeka ametiasutused.
On the understanding that Corfu casino has stopped being a beneficiary upon its privatisation of August 2010, when it passed to EUR 15.
Võttes arvesse seda, et Kérkyra kasiino ei olnud pärast erastamist 2010. aasta augustis, mil ta hakkas küsima 15 euro suurust tasu, enam abisaaja.
The Commission currently only has partial information covering the period 22 October 1999 – 22 October 2009, and particularly, no information concerning the potential continuation of the measure after 22 October 2009.
Komisjonil on praegu ajavahemiku 22. oktoobrist 1999 kuni 22. oktoobrini 2009 kohta üksnes osaline teave ja tal ei ole üldse teavet meetme kohaldamise võimaliku jätkamise kohta pärast 22. oktoobrit 2009.
By letter dated 17 November 2009 Greece requested further time to respond, which was granted by the Commission by e-mail message of 18 November 2009.
Kreeka palus 17. novembri 2009. aasta kirjaga vastamiseks lisaaega, mida komisjon võimaldas 18. novembri 2009. aasta e-kirjaga.
On 27 November 2009 Greece replied to the Commission.
Kreeka vastas komisjonile 27. novembril 2009.
By letter of 9 August 2010 Greece requested an extension of the deadline to respond, which was granted by the Commission by letter of 18 August 2010.
Kreeka palus 9. augusti 2010. aasta kirjaga anda vastamiseks lisaaega, mille komisjon võimaldas 18. augusti 2010. aasta kirjaga.
By letter of 6 October 2010 the Commission received comments from Greece on the Opening Decision.
Komisjon sai Kreeka märkused menetluse algatamise otsuse kohta 6. oktoobril 2010.
In the case of Rhodes casino, the license under Law 2206/1994 was issued in 1996 by virtue of ministerial decision Τ/633/29.5.1996.
Rhodose kasiinole anti seadusega nr 2206/1994 ettenähtud litsents 1996. aastal ministri 29. mai 1996. aasta otsusega T/633.
However the casino continued to apply the reduced price of admission tickets until 1999, passing to EUR 15 only after the privatisation which took place in April 1999 (as until its privatisation it operated under the control of EOT – and thus applied the EOT decision of 1992 [30] which set the price of admission tickets to the Rhodes Casinos at 1500 drachmas).
Kasiino jätkas siiski väiksema sissepääsutasu võtmist ja läks 15 euro suurusele sissepääsutasule üle alles pärast erastamist 1999. aasta aprillis: ta tegutses erastamiseni EOT kontrolli all ja tema suhtes kohaldati seega EOT 1992. aasta otsust, millega kehtestati Rhodose kasiino sissepääsutasuks 1500 Kreeka drahmi [30].
The Commission observes that the requirement to remit 80 % of the price of admission tickets did not apply to the casinos of Mont Parnès and Corfu until 2003.
Komisjon juhib tähelepanu sellele, et nõuet maksta 80 % sissepääsutasust ei kohaldatud Mont Parnèsi ja Kérkyra kasiino suhtes kuni 2003. aastani.
As noted above, as concerns the casinos of Thessaloniki and Rhodes, this requirement became applicable upon issuance of their license under the Law 2206/1994, namely since 1995 in the case of Thessaloniki, and since 1996 in the case of Rhodes.
Nagu eespool märgitud, hakati seda nõuet Thessaloníki ja Rhodose kasiino suhtes rakendama pärast neile seaduse nr 2206/1994 alusel litsentsi andmist: Thessaloníki kasiinole 1995. aastal ja Rhodose kasiinole 1996. aastal.
As concerns the price of admission tickets, it has remained at EUR 6 in the case of Mont Parnès and Thessaloniki until present, for Corfu until its privatisation in August 2010, and for Rhodes until its privatisation in 1999.
Mont Parnèsi ja Thessaloníki kasiino sissepääsutasu on praeguseni 6 eurot ning Kérkyra kasiino puhul oli see 6 eurot kuni kasiino erastamiseni 2010. aasta augustis ja Rhodose kasiino puhul kuni kasiino erastamiseni 1999. aastal.
However, both the requirement to remit 80 % and the price of admission tickets of EUR 15 applied to other casinos as of 1995 and have been in practice applied as such.
Muudele kasiinodele olid nii 80 % maksmise nõue kui ka 15 euro suurune sissepääsutasu siiski 1995. aastast alates kohustuslikud ja neid nõudeid ka rakendati.
As concerns the argument proposed by the authorities and Mont Parnès that even if the view were taken that the reduced price of admission tickets of EUR 6 might have influenced or may influence the decision of a foreign company to invest in a casino business in Greece, the foreign company could always avail itself of Law 2687/1953, the Commission observes that the application of the Law of 1953 is not automatic and would in fact allow the further granting of the more advantageous treatment granted to the beneficiary casinos (i.e. the lower price of admission tickets of EUR 6) to other undertakings.
Ametiasutused ja Mont Parnès on väitnud, et isegi kui nõustuda, et alandatud 6 euro suurune sissepääsutasu võis või võib veel mõjutada välismaise äriühingu otsust investeerida Kreekas asuvasse kasiinosse või mitte, on välismaisel äriühingul alati võimalus tugineda seadusandlikule dekreedile nr 2687/1953; komisjon märgib, et kõnealuse dekreedi kohaldamine ei ole automaatne ja see annab tegelikult võimaluse kohaldada abi saanud kasiinodele võimaldatud soodsamat kohtlemist (st väiksem, 6 euro suurune sissepääsutasu) ka teistele ettevõtjatele.
This measure would thus be liable to further propagate the fiscal discrimination under assessment.
Kõnealune meede võib seega hinnatavat maksualast diskrimineerimist veelgi levitada.
In the case of Rhodes, the Commission understands that the casino is no longer a beneficiary (as it stopped practicing the lower price of admission tickets upon its privatisation in April 1999).
Komisjon mõistab, et Rhodose kasiino ei ole enam abisaaja, sest ta lõpetas väiksema sissepääsutasu võtmise pärast erastamist 1999. aasta aprillis.
The Commission considers that neither the Greek authorities nor Mont Parnès have advanced any argumentation which would be sufficiently articulated to alter this conclusion.
Komisjon leiab, et Kreeka ametiasutused ja Mont Parnès ei esitanud piisavaid väiteid selle järelduse muutmiseks.
The Commission recognises, as noted above, the right of Member States to regulate gambling on their territory subject to EU law, and that such regulation in order to control and discourage gambling is a legitimate objective of public policy.
Nagu eespool selgitatud, tunnistab komisjon liikmesriikide õigust reguleerida oma territooriumil hasartmänguvaldkonda kooskõlas ELi õigusega ja nõustub, et selline reguleerimine, mille eesmärk on kontrollida ja takistada hasartmängude mängimist, on üldise huvi õiguspärane eesmärk.
However the Commission does not believe that this brings the aid, even if this is its objective, within the remit of Article 106(2) of the TFEU.
Isegi kui see oli tõepoolest abi eesmärk, ei usu komisjon siiski, et kõnealune abi võiks seepärast kuuluda ELi toimimise lepingu artikli 106 lõike 2 reguleerimisalasse.
The fiscal discrimination was introduced in 1995 illegally– that is, from the perspective of EU State aid law – by the choice made by the Greek authorities to allow in favour of certain casinos derogations from the general rule deriving from the Law 2206/1994 and the Ministerial Decision of 1995.
Maksualane diskrimineerimine kehtestati ebaseaduslikult (st ELi riigiabiõiguse kohaldamisel) 1995. aastal, kui Kreeka ametiasutused otsustasid anda teatavatele kasiinodele vabastuse seadusest nr 2206/1994 ja ministri 1995. aasta otsusest tulenevast üldnormist.