natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This rate may be revised in the case of an adjustment to these charges.
Seda määra võidakse kõnealuste maksude muutmise korral ümber arvestada.
The arrangements for the determination and payment to the State of the employer’s contribution shall be established by Decree of the Council of State;
Tööandja sissemakse suuruse kindlaksmääramise ning riigile tasumise viisid on sätestatud riiginõukogu (Conseil d’Etat) dekreedis;
(…), an exceptional flat-rate contribution, of which the amount and the arrangements for payment shall be established by Finance Law before 31 December 1996.’
[…] enne 31. detsembrit 1996 erakorraline kindlasummaline sissemakse, mille summa ja tasumise viisid on kindlaks määratud finantsseadusega.”
The 1996 Law also excluded France Télécom from the scope of the general and specific compensation for old-age provided for by the 1990 Law and resulting, for France Télécom, in the payment of compensation and over-compensation in addition to the employer’s contribution, as shown in Table 1.
aasta seadusega jäeti France Télécom ka välja 1990. aasta seadusega ette nähtud üldiste ja eri liiki vanadushüvitiste süsteemi reguleerimisalast, mille tulemusena lisandusid France Télécomi tööandja sissemaksetele täiendavad hüvitised ja ülemäärased hüvitised, millele on viidatud tabelis 1.
Between 1991 and 1996, the amounts paid in this respect accounted for 18 % of the pensions paid to the civil service staff.
Ajavahemikul 1991–1996 moodustasid selle alusel makstud summad 18 % ametnikele makstud pensionidest.
The method of equalisation is based on a reconstruction of what the costs would be for a competitor with employees coming under the ordinary social security arrangements, including retirement pensions, providing them with a net wage equal to that of the civil servants of France Télécom with an identical employment structure.
Võrdsustamise meetod seisneb sellise kulu kindlaksmääramises, mida kannaks konkurendist ettevõtja, kes värbab palgatöölisi ning tasub sotsiaalkindlustusmakseid, sealhulgas pensione, üldnormide alusel, nii et selle töötajatele oleks tagatud võrdne netopalk samalaadse tööhõivestruktuuriga ettevõtja France Télécomi ametnikega.
The method excludes the contributions paid by competitors to insure against the risks not common to employees and civil servants, notably that of unemployment and the claims of employees in the event of the company going into receivership or compulsory liquidation (hereinafter ‘wage guarantee insurance’ or ‘WGI’).
Meetodi puhul jäetakse välja sissemaksed, mida konkurendid on tasunud, et pakkuda tagatist seoses palgatöötajate ja ametnike ühistest riskidest erinevate riskidega, milleks on eelkõige töötus ning palgatöötajate võlanõuete tasumine ettevõtja saneerimise või likvideerimise korral (edaspidi „palgatöötajate kindlustuskate”).
When the 1996 Law was passed, this difference between France Télécom and its competitors did not go unnoticed by the legislator, which pointed out that: ‘the combination of the provisions of Article 6 allows France Télécom to be relieved of the UNEDIC[French unemployment insurance scheme] contributions that its potential competitors, for their part, pay’ [12].
aasta seaduse hääletamise ajal ei jäänud see erinevus France Télécomi ja selle konkurentide vahel seadusandja jaoks märkamata, kes nentis, et „artikli 6 sätted võimaldavad France Télécomil vähendada töötushüvitiste fondi (UNEDIC) tehtavaid sissemakseid, mida võimalikud konkurendid maksavad” [12].
The employer’s contribution paid by France Télécom, recalculated each year, is expressed as a percentage of the gross index-related salaries of the civil servants still working.
Iga aasta kohta arvutatud France Télécomi tööandja sissemaksed on väljendatud teenistuses olevate ametnike teenistusastmest sõltuva brutopalga protsendina.
The rate of this employer’s contribution averaged […] [13] % between 1997 and 2010 and was as indicated in Table 2, according to the observations of the French Republic:
Tööandja sissemakse määr oli ajavahemikus 1997–2010 keskmiselt […] [13] % ning oli vastavalt tabelile 2 Prantsuse Vabariigi märkuste kohaselt järgmine.
Employer’s contribution in full discharge of liabilities paid by France Télécom between 1997 and 2010
Ajavahemikus 1997–2010 France Télécomi tehtud tööandja sissemaksed, mis vabastavad ta hilisemast maksekohustusest
Rate of contribution
Sissemakse määr
The end to the recruitment of civil servants from 1997 capped the staff of civil servants working for France Télécom.
Ametnike töölevõtmise lõpetamisega alates 1997. aastast külmutati France Télécomis töötavate ametnike töökohtade arv.
Despite the retirement of a growing proportion of the staff of civil servants between 1991 and 2010, the table shows that the employer’s contribution of EUR 744 million paid by France Télécom in 2010 was EUR 407 million less than the retirement pension costs that the company paid to the French State before the entry into force of the reform in 1996 and was equivalent to the only employer’s contribution that France Télécom paid 20 years previously in 1991 (EUR 1151 million and EUR 743 million respectively, see Table 1).
Kuigi töötavaid ametnikke jäi ajavahemikus 1991–2010 järjest rohkem pensionile, nähtub tabelist, et 2010. aastal oli France Télécomi tehtud 744 miljoni euro suurune tööandja sissemakse 407 miljoni euro võrra väiksem pensionimaksest, mida ettevõtja maksis Prantsusmaale enne 1996. aasta reformi jõustumist, ning see oli samaväärne tööandja sissemaksega, mida France Télécom tegi 20 aastat enne ehk 1991. aastal (vastavalt 1151 miljonit eurot ja 743 miljonit eurot, vt tabel 1).
The effect therefore of the reform introduced by the 1996 Law is that the amount of France Télécom’s contribution is falling in absolute value and is no longer linked to the number of retired civil servants.
aasta seadusega kehtestatud reformi tulemusena vähenes France Télécomi sissemakse summa seega absoluutväärtuses ega olnud enam seotud pensionile jäävate ametnike arvuga.
The transfer of costs to the State introduced by the 1996 Law occurred when the forecasts used by the Senate showed a significant increase in retirement costs from 2005, rising from FRF 13 billion (EUR 1,98 billion) in 2007, to FRF 21,5 billion (EUR 3,3 billion) in 2017 and FRF 34 billion (EUR 6,1 billion) in 2027 [14].
aasta seaduses on sätestatud kulude ülekandmine riigile, samal ajal kui Prantsuse Senati prognoosidest nähtub pensionimaksete märgatav suurenemine alates 2005. aastast, kasvades 13 miljardist Prantsuse frangist (1,98 miljardit eurot) 2007. aastal 21,5 miljardi Prantsuse frangini (3,3 miljardit eurot) 2017. aastaks ja 34 miljardi Prantsuse frangini (6,1 miljardit eurot) 2027. aastaks [14].
The debates on the draft law at the National Assembly and the Senate report a transfer of FRF 250 billion of retirement costs to the State budget, that would not be covered by FRF 100 billion in annual contributions and an exceptional contribution of FRF 40 billion, even with the addition of the proceeds from the sale of a percentage of the company’s shares.
Seaduseelnõu üle peetud arutlustest Prantsuse Rahvusassamblees ja Senatis selgub, et riigieelarvesse kanti pensionimakseid 250 miljardi Prantsuse frangi ulatuses, mida 100 miljardi Prantsuse frangi suurused iga-aastased sissemaksed ja 40 miljardi Prantsuse frangi suurused erakorralised maksed ei kata, isegi kui lisada ettevõtja aktsiate osa üleminekust saadud tulu.
The same debates indicate a maximum estimated exceptional contribution of FRF 40 billion to reduce the new, heavy burden for the State.
Samades aruteludes viidatakse hinnanguliselt kuni 40 miljardi frangi suurusele erakorralisele sissemaksele, et vähendada uute suurte kulude osatähtsust riigi jaoks.
This amount was determined with the advice of bankers so as to be compatible with a debt-to-equity ratio of 150 % and to correspond to the retirement pension provisions made by the company and to the additional cost for the State, over 10 years, and no more than 10 years, resulting from the difference between the pensions paid and the contribution in full discharge of liabilities levied henceforth [15].
Summa on määratud kindlaks koos pankade nõukoguga, et see oleks kooskõlas omavahendite ja võla osakaalu määraga, milleks on 150 %, ning et see vastaks ettevõtja moodustatud pensionireservile ning riigile täpselt kümneks aastaks tekkivale lisakulule, mis tuleneb makstud pensionide ja eelnevalt ette nähtud muudest maksekohustusest vabastava sissemakse vahest [15].
The aim of compensating the State is recalled, not only in the wording of Article 30 of the Law adopted by the legislator and during the debates on the draft 1996 Law, but also in the Annual Report of France Télécom for 1997, which reports on the ‘payment to the French State of an exceptional contribution of 37,5 billion francs relating to the future retirement of former civil servants’ [16].
Riigile makstava hüvitise eesmärki on meelde tuletatud seadusandja hääletatud seaduse artiklis 30, 1996. aasta seaduse eelnõu arutelude ajal ning ka France Télécomi 1997. aasta aruandes, millest nähtub „erakorralise 37,5 miljardi frangi suuruse makse tegemine Prantsusmaale seoses endiste ametnike pensionidega tulevikus” [16].
The provisions made by France Télécom enabled France Télécom to reduce the net financial effort to be made, since it confined itself to paying, in a single year, the additional cost of the reform to the State for 10 years.
France Télécomi moodustatud reservvahendid võimaldasid France Télécomil vähendada rahastamiseks vajalikku netosummat, sest ta tasus riigile reformi tõttu kümne aasta jooksul tekkivad lisakulud üksnes ühe aasta eest.
In this way, it appears that the provision intended to spread the effect of future increases in contributions resulting from the 1990 Law, set aside each year by France Télécom for a total amount of FRF 23,4 billion (EUR 3,6 billion) in 1996, was taken into consideration when calculating the amount of the exceptional contribution (or compensating balance).
Seetõttu ilmnes, et erakorralise sissemakse (või „rahalise hüvitise”) summa kindlaksmääramisel oli arvesse võetud reservvahendeid, mis olid ette nähtud 1990. aasta seadusest tulenevate sissemaksete suurenemise leevendamiseks tulevikus ning mida France Télécom oli iga-aastaselt kogunud ja mille summa 1996. aastal oli kokku 23,4 miljardit Prantsuse franki (3,6 miljardit eurot).
The part of this contribution which did not correspond to the provisions set aside would cover this additional cost for a period of 10 years.
Osa sellest sissemaksest, mida moodustatud reserv ei hõlmanud, kattis lisakulud kümneaastaseks ajavahemikuks.
Its amount was established taking into account the amount already set aside by the company as clearly emerges from the discussions at the time.
See summa määrati kindlaks ettevõtja kajastatud summat juba arvesse võttes, nagu selgelt nähtub tol ajal toimunud läbirääkimistest.
In fact, since the employer’s annual contribution introduced by the 1996 Law is in full discharge of liabilities, France Télécom’s obligation has since been confined to the payment of this contribution, without any other commitment to cover any future deficits either from the retirement pension scheme of its civil servant staff or from other civil service schemes.
Tänu 1996. aasta seadusega kehtestatud tööandja sissemaksele, mis vabastab ta hilisemast maksekohustusest, piirdus France Télécomi kohustus selle sissemakse tasumisega, ilma et tal oleks kohustust katta tulevikus nii oma ametnike pensioniskeemi kui ka muude avaliku teenistuse skeemide võimalikud puudujäägid.
The accounting provision therefore was rendered redundant by the 1996 Law.
Arvestusliku reservi järele ei olnud seega 1996. aasta seaduse tõttu enam vajadust.
The provision was credited to the profit and loss account of France Télécom at 31 December 1996, at a value of FRF 17,5 billion (EUR 2,7 billion) in the net result [17].
Reserv kanti 31. detsembril 1996 France Télécomi kasumiaruandesse ning sellest saadud puhaskasum oli 17,5 miljardit Prantsuse franki (2,7 miljardit eurot) [17].
The revenue from this contribution was allocated to the public body managing the exceptional contribution from France Télécom (Etablissement Public de Gestion de la Contribution Exceptionnelle de France Télécom) established by the Finance Act 1997.
Sellest sissemaksest saadud tulu eraldati France Télécomi erakorralise sissemakse haldamise avalik-õiguslikule asutusele (Etablissement Public de Gestion de la Contribution Exceptionnelle de France Télécom), mis oli loodud 1997. aasta finantsseadusega.
The exceptional contribution, together with any financial income it generates, constitutes the sole income of this body.
Erakorraline sissemakse on koos asutuse muude võimalike finantstoodetega selle ainus sissetulek.
Its expenditure takes the form of an annual transfer to the State budget, which has been allocated as revenue since 2006 to the account earmarked for State civilian and military pensions.
Need kulud kujutavad endast iga-aastast tagasikannet riigieelarvesse, mis on alates 2006. aastast kantud tuluna riigi tsiviil- ja sõjaväepensionide sihtotstarbeliste pensionide kontole.
This payment was set at FRF 1 billion (EUR 152,4 million) for 1997, and subsequently increased by 10 % per year, in the absence of a specific provision to the contrary in the Finance Act.
Ülekande suuruseks oli 1997. aastaks määratud üks miljard Prantsuse franki (152,4 miljonit eurot), mida seejärel suurendatakse igal aastal 10 %, kui eelarveseaduses ei ole sätestatud teisiti.
The public body will be wound up after the payment of its revenue in full to the State [19].
Avalik-õigusliku asutuse tegevus lõpetatakse pärast kõnealuste tulude täielikku ülekandmist riigile [19].
The application of the provisions of the Finance Act 1997 establishing the annual payments resulted in the life-span of the public body being estimated at 17 years in 1999, without further contributions to its funds [20].
Vastavalt 1997. aasta riigieelarve seadusele, millega määratakse kindlaks iga-aastased maksed, peeti avalik-õigusliku asutuse kestvuseks 1999. aastal hinnanguliselt 17 aastat ilma intressituluta [20].
However, on account of the annual payments larger than provided for by the Finance Act 1997, this period was shortened.
Kuna iga-aastased rahaülekanded olid suuremad sellest, kui oli kehtestatud 1997. aasta riigieelarve seaduses, siis asutuse eluiga lühenes.
Under this arrangement, France Télécom and its ordinary employees assume equivalent obligations to those of competing undertakings with regard in particular to the payment of contributions in full discharge of liabilities by the employer.
Selle skeemi raames on France Télécomil ja tema eraõiguslikel töötajatel konkurentidega samaväärsed kohustused seoses tööandja sissemaksetega, mis vabastavad ta hilisemast maksekohustusest.
The estimates of the costs to the French State resulting from the reform introduced by the 1996 Law
aasta seadusega kehtestatud reformist tulenevad hinnangulised kulud Prantsusmaale
The value of the net cost transferred by France Télécom to the French State, as estimated in 1996, therefore amounted to EUR […] billion.
aastal hinnatu kohaselt on seega selle netomakse väärtus, mida France Télécom riigile kannab, […] miljardit eurot.
This confirms ex post the accuracy of the forecasts informing the discussions on the Law.
See kinnitab tagantjärele seaduseelnõu arutelude ajal esitatud prognooside õigsust.
On the basis of these figures, it can be concluded that the amounts and their justification debated at the National Assembly and the Senate to set the amount of the compensating balance or exceptional contribution from France Télécom correspond to the proportions verified ex post during the 10-year period mentioned in the debates on the draft law.
Nende arvandmete põhjal on võimalik nentida, et Prantsuse Rahvusassamblees ja Senatis France Télécomi rahalise hüvitise või erakorralise sissemakse kindlaksmääramisel arutatud summad ja nende põhjendused vastavad seaduseelnõu aruteludes viidatud kümneaastase ajavahemiku puhul tagantjärele kontrollitud suurusjärgule.
Indeed, the maximum amount of the exceptional contribution announced, EUR 6 billion (FRF 40 billion) corresponds to the forecasts drawn up by the public body until 1996 to meet the future retirement costs forecasted at that time, i.e. EUR 3,6 billion (FRF 23,4 billion) plus the difference of EUR 2,4 billion payable by the State between the employer’s and employees’ contributions levied between 1997 and 2006, on the one hand, and the benefits to be paid, estimated in 1996 for the same 10-year period, on the other.
Erakorralise sissemakse teatatud summa 6 miljardit eurot (40 miljardit Prantsuse franki) vastab reservile, mida ettevõtja oli moodustanud kuni 1996. aastani, et tulla toime tol ajal prognoositavate pensionikohustustega tulevikus, ehk 3,6 miljardile eurole (23,4 miljardile Prantsuse frangile), millele lisandub riigi arvele langev 2,4 miljardi euro suurune summa, milleks on ühest küljest 1997.–2006. aastaks ette nähtud tööandja ja töötajate sissemaksete vahe ning teisest küljest makstavad hüvitised, mida 1996. aastal prognoositi samaks kümneaastaseks ajavahemikuks.
Between 1997 and 2010, the trend in the costs was as follows:
Ajavahemikus 1997–2010 muutusid maksed järgmiselt.
Costs to the French State resulting from the 1996 reform (1997-2010)
aasta reformi tõttu Prantsusmaa jaoks tekkinud kulu (1997–2010)
Contributions
Sissemaksed
(employer’s and employees’)
(tööandja ja töötajate sissemaksed)
Annual payments by the public body managing the exceptional contribution from France Télécom
France Télécomi erakorralise sissemakse haldamise avalik-õigusliku asutuse iga-aastased maksed
Benefits paid
Makstud hüvitised
Costs to the State
Riigi kulu
On account of the provisions of the Finance Act 1997 which governs them, the amounts of the annual payments of the public body managing the exceptional contribution from France Télécom paid in 1997 did not correspond to the amounts of the benefits estimated or actually paid to the retired staff of France Télécom or to the amounts of the remaining costs to be financed by the State and were not determined on the basis of these amounts.
aasta riigieelarve seaduse sätetest tulenevalt ei vastanud France Télécomi erakorralise sissemakse haldamise avalik-õigusliku asutuse 1997. aasta maksete summa hüvitiste summale, mida prognoositi või mida France Télécom tegelikult maksis pensionile jäänud töötajatele, ega ka riigi arvele langevatele summadele ning neid ei määratud kindlaks kõnealuste summade põhjal.
Examination of the amounts actually transferred confirms this dissociation.
Tegelikult ülekantud summade uurimine kinnitab seda lahknevust.
Despite the exceptional contribution paid by France Télécom in 1997, Table 3 shows that the amounts of the benefits paid to retired civil servant staff of France Télécom exceeded annual resources from 2004, with the exception of the year 2006.
Hoolimata France Télécomi tehtud erakorralisest sissemaksest 1997. aastal, on tabelis 3 näidatud, et France Télécomi pensionile jäänud ametnikele makstud hüvitiste summa ületas alates 2004. aastast iga-aastased vahendid, välja arvatud 2006. aastal.
Therefore the payments of annual contributions by France Télécom and the annual payments of the public body managing the exceptional contribution are not allocated separately and ex ante to the benefits paid to the retired staff of France Télécom in the earmarked account for pensions.
France Télécomi iga-aastaseid sissemakseid ja erakorralist sissemakset haldava asutuse iga-aastaseid makseid ei ole pensionide sihtotstarbelisel kontol seega selgelt eraldatud ega tehtud seda enne France Télécomi pensionile jäänud töötajatele hüvitiste maksmist.
In fact, the allocation of the exceptional contribution solely to the financing of the benefits in question since 1997, if it had been applied instead of the system of payment of the amount plus 10 % per year provided for in the Finance Act 1997, would have led to the public body being wound up at the end of 2008, rather than at the end of 2011 as planned, in view of the amount not covered by the annual contributions, shown in Table 3.
Tegelikult oleks erakorralise sissemakse eraldamine ainuüksi kõnealuste hüvitiste rahastamiseks alates 1997. aastast, juhul kui seda oleks tehtud 1997. aasta riigieelarve seadusega ette nähtud skeemi (mille kohaselt suurendatakse ülekantavat summat igal aastal 10 %) asemel, põhjustanud avalik-õigusliku asutuse kadumise pigem 2008. aasta lõpuks, aga mitte 2011. aasta lõpuks, nagu oli ette nähtud, võttes arvesse summat, mis ei olnud kaetud iga-aastaste sissemaksetega, mis on esitatud tabelis 3.
In any event, in either case, the amount of the exceptional contribution would have been used up at 31 December 2011.
Mõlemal juhul oleks erakorralise sissemakse summa ära kasutatud 31. detsembriks 2011.
The gradual, then total opening-up of the telecommunications markets
Telekommunikatsioonituru järkjärguline ning seejärel täielik konkurentsile avamine
The reform of the financing of pensions of the civil servant staff of France Télécom took place against the backdrop of the total opening-up to competition of the services markets on which France Télécom was operating.
France Télécomi ametnike pensionide rahastamise reform toimus ajal, mil avati täielikult konkurentsile teenusteturud, kus tegutses France Télécom.
From 1988, the telecommunications sector has been gradually liberalised by Commission Directive 88/301/EEC of 16 May 1988 on competition in the markets in telecommunications terminal equipment [26] and by Commission Directive 90/388/EEC of 28 June 1990 on competition in the markets for telecommunications services [27].
Alates 1988. aastast on telekommunikatsioonisektorit järg-järgult liberaliseeritud komisjoni 16. mai 1988. aasta direktiiviga 88/301/EMÜ konkurentsi kohta telekommunikatsioonivõrgu lõppseadmete turgudel [26] ning komisjoni 28. juuni 1990. aasta direktiiviga 90/388/EMÜ konkurentsi kohta telekommunikatsiooniteenuseturgudel [27].
Directive 90/388/EEC provided for liberalisation measures to be implemented by 31 December 1990 regarding data communication and voice telephony and data services for corporate networks and closed user groups.
Direktiiviga 90/388/EMÜ on ette nähtud liberaliseerimismeetmed, mida tuleb rakendada enne 31. detsembrit 1990 seoses andmeside ja häälkõneteenuste ning korporatiivvõrkude ja kinniste kasutajarühmadega.
Commission Directive 96/19/EC of 13 March 1996 amending Directive 90/388/EEC with regard to the implementation of full competition in telecommunications markets [28] aimed for full liberalisation of the telecommunications sector from 1 January 1998.
Komisjoni 13. märtsi 1996. aasta direktiiviga 96/19/EÜ (millega muudetakse direktiivi 90/388/EMÜ telekommunikatsiooniturul täieliku konkurentsi rakendamise kohta) [28] on ette nähtud telekommunikatsioonituru täielik liberaliseerimine alates 1. jaanuarist 1998.
Law No 96-659 of 26 July 1996 on the regulation of telecommunications (loi no 96-659 du 26 juillet 1996 relative à la réglementation des télécommunications) laid down the conditions allowing full effect to be given to the liberalisation of the sector by ending France Télécom’s monopoly in fixed line telephony and data transmission and organising charges and connections with competitors.
26. juuli 1996. aasta seadusega nr 96-659 (telekommunikatsioonituru reguleerimise kohta) määrati kindlaks tingimused, mis võimaldavad sektori täielikult liberaliseerida, lõpetades France Télécomi monopoli tavatelefoniteenuse ja andmeside puhul ning kooskõlastades tariifid ja võrkudevahelise ühenduse konkurentidega.