natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The annual contributions that the ZT has received since 1979 were not notified to the Commission under Article 108(3) TFEU.
Iga-aastastest tasudest, mida ZT on alates 1979. aastast saanud, ei teatatud komisjonile vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 108 lõikele 3.
The annual contributions therefore constitute unlawful State aid under Article 108(3) TFEU.
Iga-aastased tasud on seega vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 108 lõikele 3 ebaseaduslik riigiabi.
There can be no exemption from the obligation to give notification under Commission Decision 2005/842/EC of 28 November 2005 on the application of Article 86(2) of the EC Treaty to State aid in the form of public service compensation granted to certain undertakings entrusted with the operation of services of general economic interest [62] (‘SGEI Decision 2005’) and Commission Decision 2012/21/EU of 20 December 2011 on the application of Article 106(2) of the Treaty on the Functioning of the European Union to State aid in the form of public service compensation granted to certain undertakings entrusted with the operation of services of general economic interest [63] (‘SGEI Decision 2011’), because, as shown in section 9, the ZT is not entrusted with a service of general economic interest.
Komisjoni 28. novembri 2005. aasta otsuses 2005/842/EÜ asutamislepingu artikli 86 lõike 2 kohaldamise kohta üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid osutavatele ettevõtjatele avalike teenuste eest makstava hüvitisena antava riigiabi suhtes [62] (edaspidi „üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitlev 2005. aasta otsus”) ja komisjoni 20. detsembri 2011. aasta otsuses 2012/21/EL Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 106 lõike 2 kohaldamise kohta üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid osutavatele ettevõtjatele avalike teenuste eest makstava hüvitisena antava riigiabi suhtes [63] (edaspidi „üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitlev 2011. aasta otsus”) sätestatud teatamiskohustusest vabastamist ei saa käesolevas asjas kohaldada, sest – nagu on selgitatud punktis 9 – ZT-le ei antud üldist majandushuvi pakkuva teenuse osutamise ülesannet.
The disposal of the category 1 and 2 material, the provision of an epidemic reserve, and the disposal of category 3 material are not services of general economic interest.
ja 2. kategooria materjali kõrvaldamine, epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsuse tagamine ja 3. kategooria materjali kõrvaldamine ei ole üldist majandushuvi pakkuvad teenused.
Besides this, the second Altmark criterion is not met for the period 1979 to 2010, and the third Altmark criterion is not met for the entire period from 1979 onwards.
Lisaks oli aastatel 1979–2010 täitmata teine Altmarki kriteerium ja kogu perioodi jooksul alates 1979. aastast kolmas Altmarki kriteerium.
Consequently the requirements of Articles 4 and 5 of the SGEI decisions 2005 and 2012, by virtue of which the annual contributions could be exempted from the notification obligation, are not met.
Järelikult ei ole iga-aastastest tasudest teatamise kohustusest vabastamiseks üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitlevate 2005. ja 2011. aasta otsuste artiklites 4 ja 5 sätestatud tingimused täidetud.
ASSESSMENT OF COMPATIBILITY UNDER ARTICLE 106(2) TFEU
KOKKUSOBIVUSE HINDAMINE VASTAVALT ELI TOIMIMISE LEPINGU ARTIKLI 106 LÕIKELE 2
Under Article 106(2) TFEU, the provisions of the TFEU apply to undertakings that are entrusted with services of general economic interest or that have the character of a revenue-producing monopoly.
Vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 106 lõikele 2 kohaldatakse ELi toimimise lepingut ettevõtjate suhtes, kellele on antud üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamine või kes on fiskaalmonopolid.
However, Article 106(2) TFEU provides for an exception to the rules of the TFEU if the application of the competition rules obstructs the performance, in law or in fact, of the particular tasks assigned to them.
ELi toimimise lepingu artikli 106 lõikes 2 on siiski sätestatud, et ELi toimimise lepingu eeskirjadest võib teha erandi, kui konkurentsieeskirjade kohaldamine takistab juriidiliselt või faktiliselt ettevõtjatele määratud eriülesannete täitmist.
This exemption provision can only be applied if the development of trade is not affected to an extent contrary to the interests of the Union.
Erandit saab kohaldada üksnes juhul, kui see ei mõjuta kaubanduse arengut määral, mis oleks vastuolus liidu huvidega.
Under paragraph 69 of the Union SGEI guidelines, the Commission applies the principles of the Union guidelines to all unlawful aid that it decides on after 31 January 2012, even if the aid was granted before that date.
Üldist majandushuvi pakkuvate teenuste raamistiku punkti 69 kohaselt kohaldab komisjon kõnealuses liidu raamistikus sätestatud põhimõtteid ebaseadusliku abi suhtes, mille kohta ta teeb otsuse pärast 31. jaanuari 2012 isegi juhul, kui abi on antud enne nimetatud kuupäeva.
Since the annual contributions constitute unlawful State aid, the Union SGEI guidelines must be applied.
Kuna iga-aastased tasud on ebaseaduslik riigiabi, tuleb kohaldada üldist majandushuvi pakkuvate teenuste raamistikku.
As set out in 8.1, the ZT is not entrusted with a service of general economic interest, as the disposal of category 1 and 2 material, maintaining an epidemic reserve, and the disposal of category 3 material do not constitute services of general economic interest.
Nagu punktis 8.1 selgitatud, ei antud ZT-le üldist majandushuvi pakkuva teenuse osutamise ülesannet, sest 1. ja 2. kategooria materjali kõrvaldamine, epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsuse tagamine ja 3. kategooria materjali kõrvaldamine ei ole üldist majandushuvi pakkuvad teenused.
For this reason alone, the annual contributions are not compatible under Article 106(2) TFEU and the Union SGEI guidelines.
Juba sel põhjusel ei ole iga-aastased tasud vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 106 lõikele 2 ja üldist majandushuvi pakkuvate teenuste raamistikule siseturuga kokkusobivad.
In line with the second and third Altmark criteria, aid under the Union SGEI guidelines can be regarded as compatible with Article 106(2) TFEU only if there is an act of entrustment setting out the methods for calculating the compensation (section 2.3) and if the size of the aid does not exceed the net costs of the public service obligation (section 2.8).
Teise ja kolmanda Altmarki kriteeriumi kohaselt saab vastavalt üldist majandushuvi pakkuvate teenuste raamistikule antud abi käsitada ELi toimimise lepingu artikli 106 lõikega 2 kooskõlas olevana üksnes siis, kui on olemas ülesande andmise dokument, milles on sätestatud hüvitise arvutamise meetodid (punkt 2.3), ning abi suurus ei ületa avaliku teenindamise kohustuse netokulusid (punkt 2.8).
As demonstrated in section 9.2, the second Altmark criterion is not met for the period 1979 to 2009, and the third Altmark criterion is not met for the entire period.
Nagu punktis 9.2 selgitatud, oli aastatel 1979–2010 täitmata teine Altmarki kriteerium ja kogu perioodi jooksul alates 1979. aastast kolmas Altmarki kriteerium.
Consequently section 2.3 of the Union SGEI guidelines (for the period 1979 to 2009) and section 2.8 (for the entire period) are not met.
Järelikult on täitmata ka üldist majandushuvi pakkuvate teenuste raamistiku punktide 2.3 (ajavahemikul 1979–2009) ja 2.8 (terve perioodi jooksul) tingimused.
The annual contribution cannot therefore be justified under Article 106(2) TFEU and the Union SGEI guidelines as aid for maintaining the epidemic reserve in the area covered by the association.
Iga-aastaseid tasusid ei saa seega pidada vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 106 lõikele 2 ja üldist majandushuvi pakkuvate teenuste raamistikule ühingu tegevuspiirkonnas epideemiaks ettenähtud vaba tootmisvõimsuse hoidmiseks antud abina põhjendatuks.
ASSESSMENT OF COMPATIBILITY AS AID TO FINANCE THE DISPOSAL COSTS OF FALLEN STOCK AND SLAUGHTERHOUSE WASTE UNDER ARTICLE 107(3)(c) TFEU
KOKKUSOBIVUSE HINDAMINE SURNUD LOOMADE JA TAPAMAJA JÄÄTMETE KÕRVALDAMISE RAHASTAMISEKS ANTAVA ABINA VASTAVALT ELI TOIMIMISE LEPINGU ARTIKLI 107 LÕIKE 3 PUNKTILE c
The annual contributions constitute operating aid, which is generally prohibited [64].
Iga-aastased tasud kujutavad endast tegevusabi, mis on üldjuhul keelatud [64].
The burden of proof for the compatibility of such aid therefore rests with the Member State.
Sellise abi kokkusobivuse tõendamise kohustus lasub seega liikmesriigil.
The Community TSE guidelines and the agricultural aid guidelines 2007-2013 prohibit all aid for the disposal costs of slaughterhouse waste and allow aid for the disposal costs of fallen stock provided that they benefit only farmers.
TSE suunistes ja 2007.–2013. aasta põllumajandusabi suunistes keelatakse anda abi tapamaja jäätmete kõrvaldamise kulude katteks ja lubatakse anda abi surnud loomade kõrvaldamise kulude katteks üksnes tingimusel, et kõnealust abi saavad ainult põllumajandustootjad.
Enterprises further downstream — such as slaughterhouses or disposal undertakings — may not benefit from aid in any circumstances [65].
Järgtööstuse ettevõtted, näiteks tapamajad või jäätmekäitlejad, ei tohi mingil juhul abist kasu saada [65].
For the purposes of administrative simplification, aid for the disposal costs of fallen stock may be paid direct to the disposal undertakings, but it must be demonstrated that the entire aid goes to farmers [66].
Haldamise lihtsustamiseks võib abi surnud loomade kõrvaldamise kulude katteks anda otse jäätmekäitlejatele, kuid tuleb tõendada, et kogu abi läheb ainult põllumajandustootjatele [66].
As demonstrated in section 9, the annual contributions give the ZT an economic advantage and definitely do not benefit farmers in the area covered by the association, since they even have to pay higher prices for the disposal of fallen stock than in Northern and Central Hessen, for example.
Nagu punktis 9 selgitatud, andsid iga-aastased tasud ZT-le majandusliku eelise ja ühingu tegevuspiirkonna põllumajandustootjad ei saanud sellest üldse kasu, sest nad pidid surnud loomade kõrvaldamise eest maksma isegi kõrgemat teenustasu, kui maksti näiteks Põhja- ja Kesk-Hessenis.
Germany has also not been able to demonstrate that the annual contributions are passed on to farmers in full.
Samuti ei suuda Saksamaa tõendada, et iga-aastased tasud suunati täielikult edasi põllumajandustootjatele.
Furthermore the Commission’s Decision N 15/04 of 6 July 2004 approving the aid scheme to compensate farmers in the area covered by the ZT for the costs of disposing of fallen stock for the period from 1998 to 2013 specified that the approved agricultural aid must not be cumulated with other aid.
Lisaks on komisjoni 6. juuli 2004. aasta otsuses N 15/04, millega kiideti heaks abikava ZT tegevuspiirkonna põllumajandustootjatele surnud loomade kõrvaldamise kulude hüvitamiseks ajavahemikus 1998–2013, sätestatud, et põllumajandusabi ei tohi kumuleerida muu abiga.
For unlawful aid granted before 1 January 2003, section VI of the Community TSE guidelines provide for exceptions:
Seoses enne 1. jaanuari 2003 antud ebaseadusliku abiga on TSE suuniste VI jaos sätestatud järgmised erandid:
Aid of up to 100 % can be approved for the cost of disposing of fallen stock, even if granted at production, processing and marketing level.
surnud loomade kõrvaldamise kulude katteks antava abi võib kuni 100 % ulatuses heaks kiita, isegi kui seda antakse tootmise, töötlemise ja turustamise tasandil;
Furthermore, in exceptional cases aid for the disposal of slaughterhouse waste may be compatible with the internal market if account is taken of the short duration and the need to ensure that the polluter pays principle is observed in the long term.
lisaks võib ka tapamaja jäätmete kõrvaldamiseks antav abi olla erandjuhul siseturuga kokkusobiv, võttes arvesse selle lühiajalisust ja vajadust tagada „saastaja maksab” põhimõtte järgimine.
These exceptional provisions do not apply: the annual contributions are not limited to the disposal costs for fallen stock, which were in any case financed for the most part under the agricultural aid arrangements, nor are they a short-term measure of limited duration in respect of slaughterhouse waste.
Kõnealused erandid ei ole kohaldatavad: iga-aastased tasud ei piirdu surnud loomade kõrvaldamise kuludega, mida igal juhul rahastati suuremas osas vastavalt põllumajandusabi kavale, ning tapamaja jäätmete puhul ei olnud tegemist lühiajalise ajutise meetmega.
Lastly it should also be stressed that Germany itself has not put forward any arguments to bear out the compatibility of the annual contributions under the Community TSE guidelines and the agricultural aid guidelines 2007-2013.
Lõpuks tuleb ka rõhutada, et Saksamaa ise ei ole esitanud väiteid, mis kinnitaksid iga-aastaste tasude kokkusobivust vastavalt TSE suunistele ja 2007.–2013. aasta põllumajandusabi suunistele.
As the annual contributions benefit the ZT, they cannot be deemed aid that is compatible with the internal market within the meaning of the Community TSE guidelines and the agricultural aid guidelines 2007-2013 under Article 107(3)(c) TFEU.
Kuna ZT saab iga-aastastest tasudest kasu, ei saa neid käsitada abina, mis on vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punktile c siseturuga kokkusobiv TSE suuniste ja 2007.–2013. aasta põllumajandusabi suuniste tähenduses.
ASSESSMENT OF THE COMPATIBILITY OF THE ANNUAL CONTRIBUTION AS ENVIRONMENTAL AID UNDER ARTICLE 107(3)(c) TFEU
IGA-AASTASTE TASUDE KUI KESKKONNAABI KOKKUSOBIVUSE HINDAMINE VASTAVALT ELI TOIMIMISE LEPINGU ARTIKLI 107 LÕIKE 3 PUNKTILE c
The annual contributions constitute operating aid, which is generally prohibited [67].
Iga-aastased tasud kujutavad endast tegevusabi, mis on üldjuhul keelatud [67].
Germany has claimed that the annual contributions are environmental aid.
Saksamaa väitel on iga-aastaste tasude näol tegemist keskkonnaabiga.
Under paragraph 132 of the environmental aid guidelines, investment aid to undertakings repairing environmental damage by remediating contaminated sites are regarded as compatible with the internal market within the meaning of Article 107(3)(c) TFEU provided that it leads to an improvement of environmental protection.
Keskkonnaabi suuniste punkti 132 kohaselt loetakse investeerimisabi ettevõtjatele, kes heastavad saastatud alasid puhastades keskkonnakahju, siseturuga kokkusobivaks ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punkti c tähenduses, kui see toob kaasa parema keskkonnakaitse.
However, the polluter pays principle laid down in Article 191(2) TFEU and in the environmental aid guidelines must be observed.
Järgida tuleb siiski ka ELi toimimise lepingu artikli 191 lõikes 2 ja keskkonnaabi suunistes sätestatud „saastaja maksab” põhimõtet.
Under paragraph 132 of the environmental aid guidelines the polluter must finance the remediation without State aid.
Keskkonnaabi suuniste punkti 132 kohaselt peab saastaja tasuma puhastamise eest riigiabi saamata.
The person who is to be regarded as the polluter is determined by who is liable under national law.
Saastajana käsitatakse isikut, kes on vastutav vastavalt liikmesriigis kohaldatavale õigusele.
The relevant moment in time for assessing the situation under national liability law is determined on the of the law at the time when the official decision was issued.
Asjaomane aeg vastutust käsitleva riigisisese õiguse reguleerimisalasse kuuluva olukorra hindamiseks sõltub ametliku otsuse vastuvõtmise ajal kohaldatud õigusest.
Germany does not deny that under the clean-up orders of 21 April 1997 for the Sohrschied site and of 31 March 1998 for the Sprendlingen-Gensingen site the ZT was placed under a full obligation as the polluter to clean up both sites under the national law applicable at the time.
Saksamaa ei vaidlusta asjaolu, et vastavalt Sohrschiedi saastatud ala puhastamist käsitlevale 21. aprilli 1997. aasta korraldusele ja Sprendlingen-Gensingeni saastatud ala puhastamist käsitlevale 31. märtsi 1998. aasta korraldusele pandi sel ajal kohaldatud liikmesriigi õiguse alusel ZT-le kui saastajale täielik kohustus puhastada mõlemad saastatud alad.
The ZT is thus liable under German law as the polluter for the cost of remediating the soil contamination at both sites.
Saksa õiguse alusel vastutab ZT seega saastajana mõlema ala saastunud pinnase kõrvaldamise kulude eest.
Germany argues that under a ruling by the Bundesverfassungsgericht delivered on 16 February 2000 [68], financing the clean-up costs beyond the liability threshold by means of the annual contributions should be regarded as compatible aid, since the liability of private persons was limited by this ruling to the market values of the land.
Saksamaa väidab, et vastavalt Bundesverfassungsgerichti 16. veebruari 2000. aasta määrusele [68] tuleks piirmäärast suuremate puhastamiskulude rahastamist iga-aastastest tasudest käsitada siseturuga kokkusobiva abina, sest kõnealuse määruse kohaselt on eraisiku vastutus piiratud maa turuväärtusega.
However, Germany’s argument misses the point.
Saksamaa väide on siiski väär.
First, the decision of the Bundesverfassungsgericht applies only ‘inter partes’, in other words between the parties to the proceedings.
Esiteks kohaldatakse Bundesverfassungsgerichti määrust ainult inter partes, st menetluse poolte suhtes.
Above all, however, a change in the case-law of the highest court does not change the legal situation and is therefore not a ground for revision within the meaning of Article 51(1)(1) of the Verwaltungsverfahrensgesetz (Administrative Procedure Act) in respect of administrative acts that have become binding.
Eelkõige ei muuda siiski kõrgemate kohtute praktika muutumine õiguslikku olukorda ja ei ole seega siduvate haldusaktide läbivaatamise aluseks Verwaltungsverfahrensgesetzi (haldusmenetluse seadus) artikli 51 lõike 1 punkti 1 tähenduses.
Under German jurisprudence, the ruling by the Bundesverfassungsgericht does not alter the fact that at the time of the clean-up order all the polluters were liable for the full clean-up costs.
Saksa kohtupraktika kohaselt ei muuda Bundesverfassungsgerichti määrus asjaolu, et puhastamiskorralduse vastuvõtmise ajal vastutasid kõigi puhastuskulude eest saastajad.
Consequently, after the Bundesverfassungsgericht ruling of 16 February 2000 none of the polluters could have avoided full liability as a polluter under an earlier order that had become binding.
Pärast Bundesverfassungsgerichti 16. veebruari 2000. aasta määruse vastuvõtmist ei saanud ükski saastaja varem vastuvõetud lõplikule korraldusele viidates vältida täielikku vastutust saastajana.
The ZT is therefore liable even taking into account the Bundesverfassungsgericht ruling of 16 February 2000 in the case of the Sprendlingen-Gensingen and Sohrschied sites that was cited by Germany.
Seega on ZT ka Saksamaa viidatud Bundesverfassungsgerichti 16. veebruari 2000. aasta määrust arvesse võttes vastutav Sprendlingen-Gensingeni ja Sohrschiedi saastatud alade eest.
Since the ZT did not appeal against the clean-up orders, they have gained binding effect and are final.
Kuna ZT puhastamiskorraldusi ei vaidlustanud, on need muutunud siduvaks ja lõplikuks.
For Germany now, after the event, to deny in essence the ZT’s liability for the Sohrschied site is an argument that cannot be accepted.
Kui Saksamaa eitab nüüd põhimõtteliselt tagantjärele ZT vastutust Sohrschiedi ala eest, siis ei ole see väide vastuvõetav.
It was up to the ZT to appeal against the clean-up order of 21 April 1997 and not to allow it to become binding.
ZT oleks pidanud 21. aprilli 1997. aasta puhastamiskorralduse vaidlustama ja mitte laskma sel siduvaks muutuda.
It is not the Commission’s job to review a binding decision by a national authority as regards the national situation in terms of liability in the light of the polluter pays principle.
Komisjoni ülesanne ei ole ka „saastaja maksab” põhimõtte alusel uuesti läbi vaadata liikmesriigi asutuse siduvat otsusust seoses vastutust käsitleva riigisisese õiguse reguleerimisalasse kuuluva olukorraga.
Furthermore Germany itself acknowledges that the Bundesverfassungsgericht decision of 16 February 2000 applies only to private individuals, and not to legal persons under public law.
Lisaks möönab Saksamaa ise, et Bundesverfassungsgerichti 16. veebruari 2000. aasta määrus kehtib ainult eraisikute suhtes, mitte avalik-õiguslike juriidiliste isikute suhtes.
This is because the legal basis for limiting liability is the law of property, which legal persons under public law cannot invoke.
See tuleneb sellest, et vastutuse piiramise õiguslik alus on asjaõigus. Avalik-õiguslik juriidiline isik ei saa asjaõigusele tugineda.
Therefore it cannot be contested that under national law the ZT is fully liable for the contaminated sites.
Seepärast ei saa vaidlustada asjaolu, et liikmesriigi õiguse kohaselt oli ZT saastatud alade eest täielikult vastutav.
Potential unequal treatment between legal persons under private law and legal persons under public law in the legal system of the Member State cannot be invoked under the environmental aid guidelines.
Keskkonnaabi suuniste alusel ei saa tugineda eraõiguslike ja avalik-õiguslike juriidiliste isikute võimalikule ebavõrdsele kohtlemisele liikmesriigi õigussüsteemis.
On the question of liability for contaminated sites, they state that only national law applies.
Suuniste kohaselt kohaldatakse saastatud aladega seotud vastutuse suhtes üksnes liikmesriigi õigust.
Because the ZT is liable under German law for the full clean-up costs at both sites, the annual contribution cannot be deemed compatible with the internal market within the meaning of the guidelines on State aid for environmental protection under Article 107(3)(c) TFEU.
Kuna Saksa õiguse kohaselt vastutab ZT täielikult mõlema saastatud ala puhastamiskulude eest, ei saa tasusid käsitada vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punktile c siseturuga kokkusobivana keskkonnakaitseks antava riigiabi suuniste tähenduses.
The annual contributions granted to the ZT since 1979 constitute State aid within the meaning of Article 107(1) TFEU.
ZT-le alates 1979. aastast makstud iga-aastased tasud kujutavad endast riigiabi ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
Germany granted the annual contributions in breach of Article 108(3) TFEU.
Saksamaa rikkus iga-aastaseid tasusid makstes ELi toimimise lepingu artikli 108 lõiget 3.
They cannot be declared compatible with the internal market under either Article 106(2) TFEU or Article 107(2) and (3) TFEU.
Iga-aastaseid tasusid ei saa tunnistada ELi toimimise lepingu artikli 106 lõike 2 ega ELi toimimise lepingu artikli 107 lõigete 2 ja 3 alusel siseturuga kokkusobivaks.
Under Article 1(b)(iv) in conjunction with Article 15(3) of Regulation (EC) No 659/1999, aid for which the recovery time limit has run out is deemed to be existing aid.
Vastavalt määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 1 punkti b alapunktile iv koostoimes artikli 15 lõikega 3 loetakse abi, mille suhtes aegumistähtaeg on möödunud, olemasolevaks abiks.
Under Article 15 of the Regulation the Commission’s power to recover aid applies for a period of 10 years.
Vastavalt kõnealuse määrase artiklile 15 on komisjonil õigus abi tagasi nõuda kümne aasta jooksul.
The recovery time limit begins to run on the day when the unlawful aid is granted to the recipient and is interrupted by every measure that the Commission takes in respect of the unlawful aid.
Tähtaja kulg algab päevast, mil abisaajale antakse ebaseaduslikku abi, ning selle katkestab igasugune komisjonipoolne ebaseadusliku abiga seotud tegevus.
The time limit begins to run afresh after each interruption.
Katkenud aegumistähtaja kulg algab iga kord uuesti.
The Courts of the Union have held not only that the time limit for recovery can be interrupted by a formal procedure but also that a request for information also constitutes an act that can interrupt the time limit [69].
Euroopa Liidu kohtupraktika kohaselt katkestab abi tagasinõudmise tähtaja kulgemise mitte ainult ametlik menetlus, vaid selle võib katkestada ka teabenõue [69].
The complainant challenged the annual contribution for the ZT in January 2008 and on 26 May 2008 Germany was sent a request for information.
Kaebuse esitaja vaidlustas ZT-le makstavad iga-aastased tasud 2008. aasta jaanuaris ja teabenõue saadeti Saksamaale 26. mail 2008.