natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The second step requires assessing whether the aid is properly designed to reach the well-defined objective of common interest.
Teise astme puhul tuleb hinnata, kas riigiabi on nõuetekohaselt kavandatud konkreetse ühist huvi pakkuva eesmärgi saavutamiseks.
More precisely, State aid must change the behaviour of a beneficiary undertaking in such a way that it engages in activities that contribute to the achievement of the objective of common interest, which it would not carry out without the aid or which it would carry out in a limited or different way.
Täpsemalt peab riigiabi muutma abi saava ettevõtja käitumist, nii et ta alustab tegevust, mis aitab kaasa ühist huvi pakkuva eesmärgi saavutamisele, mida ta ilma abita ei teeks või teeks piiratud või teistsugusel viisil.
Even if it is well-designed to address an objective of common interest, aid granted to a particular undertaking or economic sector may lead to serious distortions of competition and of trade between Member States.
Isegi kui abi on kavandatud ühist huvi pakkuva eesmärgi saavutamiseks, võib konkreetsele ettevõtjale või majandussektorile antav abi tõsiselt moonutada liikmesriikidevahelist konkurentsi ja kaubandust.
However, as already indicated above in paragraphs 126 et seq., there are serious indications that the effect of Article 12(5) is far from negligible.
Nagu juba eespool põhjenduses 126 ja selle järgnevates põhjendustes osutatud, on siiski tõsiseid märke sellest, et artikli 12 lõike 5 mõju ei ole kaugeltki tühine.
As indicated above, in this case the Spanish authorities and the 30 interested parties did not demonstrate the existence of a well-defined objective leading to clear positive effects.
Nagu eespool osutatud, ei tõendanud Hispaania ametiasutused ja 30 huvitatud isikut käesoleval juhul selge positiivse mõjuga konkreetse eesmärgi olemasolu.
They consider, in general terms, that Article 12(5) TRLIS fulfils the Union objective of promoting cross-border transactions, without embarking on the evaluation of the potential and actual negative effects of the contested measure.
Üldiselt leiavad nad, et TRLISe artikli 12 lõige 5 täidab liidu eesmärki edendada piiriüleseid tehinguid, hindamata seejuures vaidlustatud meetme võimalikku ja tegelikku negatiivset mõju.
In any case, even assuming that the positive effect of the measure is to promote cross-border transactions by eliminating obstacles in such transactions, the Commission considers that the positive effects of the measure do not outweigh its negative effects, in particular because the measure’s scope is imprecise and indiscriminate.
Isegi kui eeldada, et meede soodustab positiivse mõjuna piiriüleseid tehinguid, kõrvaldades nendega seoses esinevaid takistusi, leiab komisjon, et mingil juhul ei kaalu meetme positiivne mõju üles selle negatiivset mõju, eelkõige kuna meetme reguleerimisala on ebatäpne ja juhuslik.
In conclusion, the Commission considers that, as regards the analysis in accordance with Article 107(3)(c) TFEU in particular, the tax advantages granted under the contested measure are not related to investment, job creation or specific projects.
Kokkuvõttes leiab komisjon, et pidades silmas analüüsi eelkõige vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punktile c, ei ole vaidlustatud meetme alusel antavad maksusoodustused seotud investeeringute, töökohtade loomise või konkreetsete projektidega.
They simply relieve the undertakings concerned of charges normally borne by those undertakings and must therefore be considered to be operating aid.
Nende soodustustega lihtsalt vabastatakse asjaomased ettevõtjad maksudest, mida nad muul juhul oleksid pidanud tasuma, ning seetõttu tuleb neid käsitada tegevusabina.
As a general rule, operating aid does not fall within the scope of Article 107(3)(c) TFEU since it distorts competition in the sectors in which it is granted and is at the same time incapable, by its very nature, of achieving any of the objectives laid down in that provision [134].
Üldjuhul ei kuulu tegevusabi ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punkti c reguleerimisalasse, kuna see põhjustab konkurentsimoonutusi sektorites, kus asjaomased abisaajad tegutsevad, ning kuna seejuures ei ole see oma olemuse tõttu võimeline saavutama ühtegi kõnealuses sättes seatud eesmärki [134].
In line with the standard practice of the Commission, such aid cannot not be considered compatible with the internal market, as it neither facilitates the development of any activities or economic areas, nor is it limited in time, degressive or proportionate to what is necessary to remedy to a specific economic handicap of the areas concerned.
Komisjoni tavapärasest praktikast lähtudes ei saa sellist abi pidada siseturuga kokkusobivaks, kuna see ei soodusta teatava majandustegevuse ega teatava majanduspiirkonna arengut ega ole ajaliselt piiratud, järk-järgult vähenev või proportsionaalne määral, mis oleks vajalik teatava majandusliku mahajäämuse kõrvaldamiseks asjaomastes piirkondades.
In the light of the above, it must be concluded that the entire aid scheme in question, also to the extent that it applies to extra-EU acquisitions, is incompatible with the internal market.
Eespool esitatut arvesse võttes tuleb järeldada, et kogu kõnealune abikava ei sobi ka ELi-siseste omandamiste suhtes kohaldatavas osas kokku siseturuga.
The contested measure has been implemented without having been notified in advance to the Commission in accordance with Article 108(3) TFEU.
Vaidlustatud meedet on kohaldatud ilma sellest komisjonile eelnevalt ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 3 alusel teatamata.
The measure therefore constitutes unlawful State aid.
Seetõttu on meede ebaseaduslik riigiabi.
Where unlawfully granted State aid is found to be incompatible with the internal market, the consequence of such a finding is that the aid should be recovered from the recipients pursuant to Article 14 of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty [135].
Kui ebaseaduslikult antud riigiabi tunnistatakse siseturuga kokkusobimatuks, peavad abisaajad selle abi nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määruse (EÜ) nr 659/1999 (millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli 93 kohaldamiseks) [135] artikli 14 alusel tagastama.
No arguments raised by the Spanish authorities or by the 30 interested parties justify a general departure from this basic principle.
Ükski Hispaania ametiasutuste või 30 huvitatud isiku väide ei põhjenda üldist kõrvalekaldumist sellest aluspõhimõttest.
The case law of the Court of Justice and Commission practice have established, among other things, that an order to recover aid infringes a general principle of EU law where, as a result of the Commission’s actions, the beneficiary of a measure has legitimate expectations that the aid has been granted in accordance with EU law [136].
Euroopa Kohtu ja komisjoni praktikast lähtudes on muu hulgas abi tagastamise nõudmine ELi õiguse üldpõhimõttega vastuolus juhul, kui komisjoni tegevuse tulemusena on abi saajal õiguspärased ootused selle kohta, et abi on antud kooskõlas ELi õigusega [136].
In its judgment in the Forum 187 case [137], the Court of Justice held that ‘the right to rely on the principle of the protection of legitimate expectations extends to any person in a situation where a Community authority has caused him to entertain expectations which are justified.
Forum 187 kohtuasjas [137] sätestas Euroopa Kohus oma otsuses: „Igal õigussubjektil, kelles ühenduse institutsioon on tekitanud põhjendatud lootusi, on õigus tugineda õiguspärase ootuse kaitse põhimõttele.
Similarly, if a prudent and alert economic operator could have foreseen the adoption of a Community measure likely to affect his interests, he cannot plead that principle if the measure is adopted…’.
Samuti, kui ettevaatlik ja mõistlik ettevõtja võib ette näha tema huve mõjutada võiva ühenduse õigusnormi vastuvõtmist, ei saa ta sellele põhimõttele tugineda, kui see meede vastu võetakse […]”.
The Spanish authorities and the 30 interested parties have essentially invoked the existence of legitimate expectations based, firstly, on certain Commission replies to written parliamentary questions and, secondly, on the alleged similarity of the aid scheme with earlier measures which have been declared compatible by the Commission.
Hispaania ametiasutused ja 30 huvitatud isikut märkisid peamiselt õiguspäraste ootuste olemasolu, tuginedes esiteks teatavatele komisjoni vastustele parlamendi kirjalikele küsimustele ning teiseks väidetavale sarnasusele abikavaga varasemate meetmete raames, mille komisjon on tunnistanud siseturuga kokkusobivaks.
Thirdly, the Spanish authorities and the 30 interested parties consider that the principle of legitimate expectations implies that the Commission can ask for recovery neither of the deductions already realised nor of all outstanding deductions, up to the 20-year period established by the TRLIS.
Kolmandaks, Hispaania ametiasutuste ja 30 huvitatud isiku arvates tähendab õiguspärase ootuse põhimõte, et komisjon ei saa nõuda tagasi juba tehtud mahaarvamisi ega ka kõiki veel tegemata mahaarvamisi TRLISes sätestatud 20-aastase ajavahemiku jooksul.
As regards the alleged similarity of the aid scheme to other measures, which have been considered not to constitute State aid, the Commission takes the view that the aid scheme is substantially different from the measures assessed by the Commission in its Decision of 1984 concerning Belgian coordination centres [138].
Seoses abikava väidetava sarnasusega muude meetmetega, mida ei ole käsitatud riigiabina, on komisjon seisukohal, et abikava erineb oluliselt nendest meetmetest, mida ta hindas oma 1984. aasta otsuses Belgia koordineerimiskeskuste kohta [138].
The contested measure has a different scope since it does not concern intra-group activities, as in the case of the Belgian coordination centres.
Vaidlustatud meetme reguleerimisala on teistsugune, kuna see ei hõlma kontsernisisest tegevust, nagu Belgia koordineerimiskeskuste puhul.
Moreover, the contested measure has a different structure, which renders it selective, most notably because it applies only to transactions linked to foreign countries.
Pealegi on vaidlustatud meede erineva ülesehitusega, mis teeb selle valikuliseks, peamiselt kuna seda kohaldatakse ainult välisriikidega seotud tehingute suhtes.
As regards the impact of the Commission’s statements on the beneficiaries’ legitimate expectations, the Commission takes the view that a distinction should be drawn between two periods: (a) the period starting from the entry into force of the measure on 1 January 2002 until the date of publication of the opening Decision in the Official Journal of the European Union on 21 December 2007; and (b) the period following the publication of the opening Decision in the Official Journal of the European Union.
Abisaajate õiguspäraseid ootusi käsitlevate komisjoni väidete mõju puhul tuleks komisjoni arvates eristada kahte ajavahemikku: a) ajavahemik alates meetme jõustumisest 1. jaanuaril 2002 kuni menetluse algatamise otsuse Euroopa Liidu Teatajas avaldamise kuupäevani 21. detsembril 2007 ja b) menetluse algatamise otsuse Euroopa Liidu Teatajas avaldamise järgne aeg.
With reference to the first period, the Commission acknowledges its answers to the parliamentary questions by Mr Erik Mejier and Ms Sharon Bowles regarding the possibility that the contested measure constituted State aid.
Esimese ajavahemiku puhul kinnitab komisjon oma vastuseid parlamendi liikmete Erik Mejieri ja Sharon Bowlesi küsimustele seoses võimalusega, et vaidlustatud meede on riigiabi.
More precisely, in reply to the parliamentary question by Mr Erik Meijer MEP, on 19 January 2006 a Commissioner answered on behalf of the Commission as follows: ‘The Commission cannot confirm whether the high bids by Spanish companies are due to Spain’s tax legislation enabling undertakings to write off goodwill more quickly than their French or Italian counterparts.
Täpsemalt teatas üks komisjoni volinik oma 19. jaanuari 2006. aasta vastuses parlamendiliikme Erik Meijeri küsimusele komisjoni nimel järgmist: „Komisjon ei saa kinnitada, kas Hispaania äriühingute kõrged pakkumised on tingitud Hispaania maksuseadustest, mis võimaldavad ettevõtjatel firmaväärtuse maha kanda kiiremini kui nende Prantsuse või Itaalia kolleegidel.
The Commission can confirm, however, that such national legislations do not fall within the scope of application of state aid rules, because they rather constitute general depreciation rules applicable to all undertakings in Spain’ [139].
Komisjon võib siiski kinnitada, et sellised riiklikud õigusaktid ei kuulu riigiabi eeskirjade reguleerimisalasse, kuna need on pigem kõikide Hispaania ettevõtjate suhtes kohaldatavad üldised amortisatsiooni käsitlevad eeskirjad” [139].
On 17 February 2006, in reply to the parliamentary question by Ms Sharon Bowles MEP, a Commissioner answered on behalf of the Commission as follows: ‘According to the information currently in its possession, it would however appear to the Commission that the Spanish (tax) rules related to the write off of “goodwill” are applicable to all undertakings in Spain independently from their sizes, sectors, legal forms or if they are privately or publicly owned because they constitute general depreciation rules.
17. veebruari 2006. aasta vastuses parlamendiliikme Sharon Bowlesi küsimusele teatas komisjoni volinik komisjoni nimel järgmist: „Praegu komisjoni käsutuses oleva teabe põhjal tundub siiski, et firmaväärtuse mahakandmist käsitlevaid Hispaania (maksu)eeskirju kohaldatakse kõikide Hispaania ettevõtjate suhtes, sõltumata nende suurusest, valdkonnast, õiguslikust vormist või sellest, kas need on era- või riigi omandis, kuna tegemist on üldiste amortisatsiooni käsitlevate eeskirjadega.
Therefore, they do not appear to fall within the scope of application of the state aid rules’ [140].
Seetõttu ei tundu need kuuluvat riigiabi eeskirjade reguleerimisalasse” [140].
By these statements to the European Parliament, the Commission provided specific, unconditional and consistent assurances of a nature such that the beneficiaries of the contested measure entertained justified hopes that the goodwill amortisation scheme was lawful, in the sense that it did not fall within the scope of the State aid rules, [141] and that any advantages derived from it could not, therefore, be subject to subsequent recovery proceedings.
Nende Euroopa Parlamendile esitatud seisukohtadega andis komisjon konkreetsed, tingimusteta ja järjekindlad kinnitused selle kohta, et vaidlustatud meetme kasutajatel olid põhjendatud lootused selle kohta, et firmaväärtuse amortiseerimise kava oli õiguspärane ega kuulunud riigiabi eeskirjade reguleerimisalasse [141] ning et ükskõik milliste sellest tulenevate eeliste suhtes ei saanud seetõttu järgnevalt kohaldada sissenõudmismenetlust.
Although these statements did not amount to a formal Commission decision establishing that the amortisation scheme did not constitute State aid, their effect was equivalent from the point of view of the creation of a legitimate expectation, especially in view of the fact that the applicable procedures ensuring the respect of the collegiality principle had been respected in this case.
Ehkki nende avalduste puhul ei olnud tegemist komisjoni ametliku otsusega, millega sätestatakse, et amortiseerimiskava ei olnud riigiabi, oli nende mõju õiguspärase ootuse tekkimise seisukohast samaväärne, pidades eelkõige silmas asjaolu, et selle juhtumi puhul oli järgitud kollegiaalsuse põhimõtte austamise tagamiseks ette nähtud menetlusi.
As the notion of State aid is objective [142] and the Commission does not have any discretionary power as regards its interpretation – unlike what happens when assessing compatibility — any precise and unconditional statement on behalf of the Commission to the effect that a national measure is not to be regarded as State aid will naturally be understood as meaning that the measure was ‘non-aid’ from the outset (i.e. also before the statement in question).
Kuna riigiabi mõiste on objektiivne [142] ning erinevalt siseturuga kokkusobivuse hindamisest ei ole komisjonil selle tõlgendamise puhul mingit kaalutlusõigust, tähendab komisjoni täpne ja tingimusteta seisukoht selle kohta, et riiklikku meedet ei saa käsitada riigiabina, loomulikult seda, et meedet ei käsitatud algusest peale abina (st ka enne kõnealuse seisukoha esitamist).
In these specific circumstances, and bearing in mind that EU law does not require the demonstration of a causal link between the assurances given by a Community institution and the behaviour by citizens or undertakings to which such assurances relate, [143] any diligent entrepreneur could reasonably expect the Commission subsequently not to impose any recovery [144] as regards measures which it had itself previously classified, in a statement to another Community institution, as not constituting aid, irrespective of when the transaction benefiting from the aid measure was concluded.
Nendel konkreetsetel asjaoludel ning pidades silmas, et ELi õigus ei nõua ühenduse institutsiooni antud kinnituste ja nendega seotud kodanike või ettevõtjate käitumise vahelise põhjusliku seose tõendamist, [143] võiks iga hoolas ettevõtja mõistlikult oodata, et komisjon ei nõua järgnevalt tagastamist [144] meetmete puhul, mille kohta ta ise on eelnevalt teisele ühenduse institutsioonile saadetud kirjas kinnitanud, et see ei moodusta abi, sõltumata sellest, millal abimeetme raames kasu saanud tehingud toimusid.
Accordingly, the Commission concludes that some beneficiaries of the contested measure could have the legitimate expectation that the aid would not be recovered and hence is not requiring recovery of the tax aid granted to those beneficiaries in the context of any shareholdings held by a Spanish acquiring company, directly or indirectly in a foreign company, before the date of publication [145] in the Official Journal of the European Union of the Commission Decision to initiate the formal investigation procedure under Article 108(2) TFEU, which could have then benefited from the contested measure.
Seetõttu järeldab komisjon, et mõnel vaidlustatud meetme kasutajal võisid olla õiguspärased ootused selle kohta, et nad ei pea abi tagastama, ning seega ei nõua komisjon kõnealuse meetme raames antud maksuabi tagastamist, mida asjaomased abisaajad said seoses mis tahes Hispaanias asutatud omandava äriühingu otseste või kaudsete osalustega välismaises äriühingus enne ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 2 kohase ametliku uurimismenetluse algatamist käsitleva komisjoni otsuse Euroopa Liidu Teatajas avaldamise [145] kuupäeva.
Beyond these considerations, which are identical to those expressed in the previous Decision, the Commission takes the view that a series of additional factors should be taken into account.
Lisaks neile kaalutlustele, mis on identsed eelmises otsuses väljendatutega, on komisjon seisukohal, et arvesse tuleks võtta mitut täiendavat tegurit.
In accordance with paragraph 117 of the previous Decision, although the Commission considered that the Spanish authorities and the 30 interested parties had provided insufficient evidence to justify different tax treatment of Spanish shareholding transactions and transactions between companies established within the European Union, the Commission stated that it could not ‘a priori completely exclude this differentiation as regards transactions concerning third countries.
Eelmise otsuse põhjenduses 117 on öeldud, et ehkki komisjon leidis, et Hispaania ametiasutused ja 30 huvitatud isikut ei ole esitanud Hispaania osalustega seotud tehingute ja Euroopa Liidus asutatud äriühingute vaheliste tehingute erineva maksustamise toetuseks piisavalt tõendeid, väitis komisjon, et ta ei saa „sellist eristamist a priori täielikult välistada kolmandate riikidega seotud tehingute puhul.
The Commission concluded its analysis by stating in paragraph 119 of the previous Decision, which has been available on the Commission’s website since the beginning of January 2010, that ‘In this context, the Commission maintains the procedure, as initiated by the initiating Decision of 10 October 2007, open for extra-Community acquisitions in the light of new elements which the Spanish authorities have undertaken to provide as regards the obstacles to extra-Community cross-border mergers.
Komisjon lõpetas oma analüüsi, sedastades eelmise, alates 2010. aasta jaanuarist komisjoni veebisaidil kättesaadava otsuse põhjenduses 119 järgmist: „Sellega seoses jätab komisjon 10 oktoobri 2007. aasta otsusega algatatud menetluse ühenduseväliste omandamiste puhul avatuks, pidades silmas uusi elemente, mille Hispaania ametiasutused on lubanud ühendusevälistel piiriülestel ühinemistel esinevate takistuste küsimuses esitada.
The procedure as opened on 10 October 2007 is therefore still ongoing for extra-Community acquisitions’.
Seetõttu ei ole 10. oktoobril 2007 alustatud menetlus ühenduseväliste omandamistega seotud osas veel lõppenud.”
In paragraphs 115 to 119 of the previous Decision, the Commission indicated that there could be a differentiation between acquisition transactions which took place within the EU and those taking place outside the EU.
Eelmise otsuse põhjendustes 115–119 märkis komisjon, et ELis toimunud omandamistehinguid ja väljaspool ELi toimunud omandamistehinguid võidakse kohelda erinevalt.
In particular, the Commission observed that ‘legal barriers to cross-border business combinations may persist, which would place cross-border transactions in a different legal and factual situation from intra-Community transactions’.
Eelkõige täheldas komisjon, et piiriüleste äriühenduste puhul võib tõepoolest endistviisi esineda õiguslikke takistusi, mis asetaks piiriülesed tehingud võrreldes ühendusesiseste tehingutega teistsugusesse õiguslikku ja faktilisse olukorda.
The references to the criteria of ‘legal barriers’ and ‘majority shareholding’ are particularly relevant in those specific circumstances.
Viited õiguslike takistuste ja enamusosaluse kriteeriumidele on neid tingimusi arvesse võttes eriti asjakohased.
In the light of these specific and characteristic features of the present case, the Commission takes the view that the statement in paragraph 117 of the previous Decision could have given rise to legitimate expectations as regards the application of the contested aid scheme to transactions by Spanish companies in those third countries where there are explicit ‘legal barriers’ to cross-border business combinations and where a ‘majority shareholding’ has been acquired by the Spanish company concerned, irrespective of the date on which the transaction took place before the adoption of this Decision.
Võttes arvesse neid käesolevale juhtumile omaseid ja iseloomulikke tunnusjooni, on komisjon seisukohal, et eelmise otsuse põhjenduses 117 esitatud avaldus võis anda alust õiguspäraste ootuste tekkeks seoses vaidlustatud abikava kohaldamisega Hispaania äriühingute tehingute suhtes nendes kolmandates riikides, kus eksisteerivad ilmsed õiguslikud takistused piiriüleste äriühenduste suhtes ja kus asjaomane Hispaania äriühing on omandanud enamusosaluse, olenemata kuupäevast, mil tehing enne selle otsuse vastuvõtmist toimus.
On the basis of the information submitted by the Spanish authorities in the reports and without prejudice to the classification of the contested scheme as State aid and its application to individual transactions for the reasons outlined in paragraph 107, the Commission notes that, among the countries analysed, the legislation in force in two of them, i.e. India and China, presents explicit legal barriers to cross-border business combinations.
Hispaania ametiasutuste poolt aruannetes esitatud teabe alusel ning ilma et see mõjutaks vaidlustatud meetme liigitamist riigiabiks ja selle kohaldamist konkreetsete tehingute suhtes põhjenduses 107 nimetatud põhjustel, märgib komisjon, et analüüsitud riikidest kahes, st Indias ja Hiinas kujutavad kehtivad õigusaktid endast ilmseid õiguslikke takistusi piiriüleste äriühenduste moodustamisele.