natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Commission observed that the Dutch State helped FBN and ABN AMRO N to pay the costs related to the merger.
Komisjon täheldas, et Madalmaade valitsus aitas ettevõtjatel FBN ja ABN AMRO N tasuda ühinemisega seotud kulud.
To resolve concentration problems created by the merger, ABN AMRO N decided to sell IFN and New HBU, which led to a new capital shortfall.
Ühinemisest tulenevate kontsentratsiooniprobleemide lahendamiseks otsustas ettevõtja ABN AMRO N müüa äriüksused IFN ja New HBU, mille tulemusel tekkis uus kapitali puudujääk.
The Commission observed that FBN and ABN AMRO N were able to profit from the benefits of the merger (for example merger synergies, the advantages of being a stronger company with higher market shares on the Dutch market, …), while the Dutch State financed the upfront costs.
Komisjon täheldas, et ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N suutsid saada ühinemisest kasu (näiteks ühinemissünergiad; eelised, mis tulenesid sellest, et oldi tugevam ettevõtja suurema turuosaga Madalmaade turul), samas kui Madalmaade valitsus rahastas alustamisega seotud kulusid.
In that regard, the Commission observed that there was no legal obligation for the Dutch State to pay those costs since they originated in the decision of the Dutch State of 21 November 2008 to merge FBN and ABN AMRO N and not in the CSA.
Sellega seoses täheldas komisjon, et Madalmaade valitsusel puudus seaduslik kohustus neid kulusid katta, sest need tulenesid Madalmaade valitsuse 21. novembri 2008. aasta otsusest ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N ühendamise kohta, mitte aga aktsionäride lepingust.
The Commission took note of the fact that the merger and the specific conditions surrounding the separation resulted in cross liabilities (Measure E).
Komisjon võttis teadmiseks asjaolu, et ühinemisega ja eraldamisega seotud eritingimustega kaasnesid vastastikused kohustused (meede E).
Dutch corporate law implied that ABN AMRO Bank (now RBS NV) and ABN AMRO II remained liable for the debt-holders of New HBU should New HBU (or its new owner Deutsche Bank) fail to fulfil its payment obligations.
Madalmaade äriseadustikust tulenes, et ettevõtjad ABN AMRO Bank (nüüd RBS NV) ja ABN AMRO II olid jätkuvalt vastutavad äriüksuse New HBU võlausaldajate ees, kui nimetatud äriüksus (või selle uus omanik Deutsche Bank) ei suuda täita oma maksekohustusi.
New HBU had similar obligations vis-à-vis debt-holders of ABN AMRO Bank (now RBS NV) and ABN AMRO II).
Äriüksusel New HBU olid samalaadsed kohustused ettevõtjate ABN AMRO Bank (nüüd RBS NV) ja ABN AMRO II võlausaldajate ees.
The Commission could not exclude that the indemnification solution, which implied that the Dutch State guaranteed the debt-holders of ABN Amro Bank (now RBS NV) at a premium of 200 basis points plus the median CDS-spread, implied State aid.
Komisjon ei saanud välistada, et tagatise pakkumine, mille raames andis Madalmaade valitsus garantii ettevõtja ABN AMRO Bank (nüüd RBS NV) võlausaldajatele summas 200 baaspunkti pluss krediidiriski vahetustehingute hinnavahede mediaan, kujutab endast riigiabi.
Compatibility with the Impaired Asset Communication
Kooskõla teatisega langenud väärtusega varade kohta
The Commission also raised concerns about the design of the capital relief instrument (Measure A).
Samuti väljendas komisjon muret kapitali toetusmeetme (meede A) ülesehituse üle.
The Commission acknowledged that Measure A was fundamentally different from other impaired asset measures as it was not put in place to protect ABN AMRO N against further declines in toxic assets with a highly uncertain valuation.
Komisjon tunnistas, et meede A oli põhimõtteliselt erinev teistest langenud väärtusega vara käsitlevatest meetmetest, sest seda ei võetud eesmärgiga kaitsta ettevõtjat ABN AMRO N äärmiselt ebakindla väärtusega riskantsete varade väärtuse täiendava languse eest.
Nevertheless, the Commission considered that to be compatible with the internal market, Measure A should comply with the general principles of the Communication from the Commission on the treatment of impaired assets in the Community banking sector [68] (the ‘Impaired Asset Communication’).
Sellest olenemata leidis komisjon, et meede A peaks selleks, et olla kokkusobiv siseturuga, vastama üldpõhimõtetele, mis on sätestatud komisjoni teatises langenud väärtusega varade käsitlemise kohta ühenduse pangandussektoris [68] (edaspidi „teatis langenud väärtusega varade kohta”).
More specifically, there should be sufficient evidence of appropriate pricing, meaning that the bank should not transfer expected losses to the State.
Konkreetsemalt peaks olema piisavalt tõendeid asjakohase hinnastamise kohta, st et pank ei peaks kandma oodatavat kahjumit üle riigile.
In that regard, the Commission also wanted to understand what impact a number of specific contractual features (for example. the clawback mechanism and the vertical slice) would have on the actual cashflows and pricing.
Sellega seoses soovis komisjon samuti mõista, millist mõju oleksid mitmed konkreetsed lepingusätted (nt tagasinõudmise mehhanism ja nn vertical slice restruktureerimine) avaldanud tegelikule rahavoole ja hinnastamisele.
Finally, the Commission also doubted that there were insufficient incentives ensuring that ABN AMRO N would terminate the instrument as soon as it was no longer strictly necessary.
Lisaks kahtles komisjon veel ka selles, kas olemas olid piisavad stiimulid, millega tagada, et ettevõtja ABN AMRO N lõpetaks vahendi kasutamise niipea, kui see ei olnud enam hädavajalik.
Compatibility with the Restructuring Communication
Kooskõla restruktureerimist käsitleva teatisega
The Commission doubted whether the December 2009 Restructuring Plan fulfilled the criteria set forward in the Communication for the Commission on the return to viability and the assessment of restructuring measures in the financial sector in the current crisis under the State aid rules [69] (the ‘Restructuring Communication’) in terms of viability, burden-sharing and undue distortions of competition.
Komisjon kahtles, kas 2009. aasta detsembri restruktureerimise kava vastas kriteeriumidele, mis olid kehtestatud komisjoni teatises finantssektori elujõulisuse taastamise ja praeguse kriisi olukorras riigiabi eeskirjade kohaste ümberkorraldamismeetmete hindamise kohta (edaspidi „restruktureerimist käsitlev teatis”) [69] seoses elujõulisuse, kulude jagamise ja põhjendamatute konkurentsimoonutustega.
The Commission acknowledged that ABN AMRO Group would at first sight realise sufficient revenues to cover all its operational costs (including impairments) and earn an acceptable return on equity.
Komisjon tunnistas, et esmapilgul suutis ettevõtja ABN AMRO Group saada piisavat tulu oma kõigi tegevuskulude katmiseks (sealhulgas laenude väärtuse languse katmiseks) ja omakapitali tootlus oli vastuvõetav.
However, the Commission also noted that the return on equity of ABN AMRO Group depended to a large extent on the realisation of a number of key assumptions.
Kuid komisjon märkis ka seda, et ettevõtja ABN AMRO Group omakapitali tootlikkus sõltus suurel määral mitmete oluliste eelduste realiseerumisest.
First, if ABN AMRO Group wants to become cost-efficient with an acceptable cost-income ratio, it is crucial that ABN AMRO Group implements the projected synergies (namely EUR 1,1 billion pre-tax which compares to a 2013 net profit of […] billion EUR).
Esiteks, kui ettevõtja ABN AMRO Group soovib muutuda kulutõhusaks ja saavutada vastuvõetavat kulu-tulu suhet, siis on äärmiselt oluline, et nimetatud ettevõtja rakendaks prognoositud sünergiaid (nimelt 1,1 miljardit eurot (maksud maha arvamata), mis on võrreldav 2013. aasta puhaskasumiga […] miljardit eurot).
The Commission also noted that the December 2009 Restructuring Plan did not yet include financial projections for a worst case scenario as required by point (13) of the Restructuring Communication.
Lisaks märkis komisjon, et 2009. aasta detsembri restruktureerimise kava ei sisaldanud veel finantsprognoose halvima stsenaariumi kohta, nagu on nõutud restruktureerimist käsitleva teatise punktis 13.
Therefore, the Commission asked for such worst case financial projections, allowing it to verify how ABN AMRO Group would perform in more stressful market conditions.
Seepärast palus komisjon esitada halvima stsenaariumi finantsprognoosid, et veenduda, kuidas ettevõtja ABN AMRO Group tuleks toime stressirikkamates turutingimustes.
The Commission also observed that the December 2009 Restructuring Plan contained little information on smaller sub-divisions, so that the Commission could not judge whether all viability issues at that level had been sufficiently addressed.
Peale selle täheldas komisjon, et 2009. aasta detsembri restruktureerimise kava sisaldas vähe teavet väiksemate allüksuste kohta, mistõttu ei olnud komisjonil võimalik hinnata, kas kõiki elujõulisusega seotud küsimusi oli sel tasandil piisavalt määralt käsitletud.
More specifically, the Commission doubted whether viability of PFS, a division of FBN, which reported major Madoff-related losses in 2008, was sufficiently guaranteed.
Konkreetsemalt kahtles komisjon selles, kas piisaval määral oli tagatud ettevõtja FBN divisjoni PSF elujõulisus, kes deklareeris 2008. aastal ülisuure kahjumi seoses Madoffi pettusega.
Aid limited to the minimum necessary/own contribution
Abi piirdumine hädavajaliku miinimumiga/ettevõtja panus
The Commission questioned whether the State aid was limited to the minimum necessary to restore the viability of ABN AMRO Group.
Komisjon kahtles, kas ettevõtja ABN AMRO Group elujõulisuse taastamiseks antud riigiabi piirdus hädavajaliku miinimumiga.
In that respect, it noted that ABN AMRO Group had indicated that it wished to make small add-on acquisitions, which it deemed necessary to rebuild product competences lost during the separation processes from Fortis SA/NV and ABN AMRO Holding.
Sellega seoses märkis komisjon, et ettevõtja ABN AMRO N oli andnud teada, et ta soovis omandada veel mõned täiendavad üksused, mida ta pidas vajalikuks selliste tootepädevust ülesehitamiseks, mille oli kaotanud ettevõtjatest Fortis SA/NV ja ABN AMRO Holding eraldumise protsessi jooksul.
In the Decision of 5 February 2010, the Commission argued that State aid should not be used to finance acquisitions or new investments unless essential for restoring the viability of an undertaking.
Komisjon väitis 5. veebruari 2010. aasta otsuses, et riigiabi ei tohi kasutada omandamise rahastamiseks või uuteks investeeringuteks, välja arvatud juhul, kui see on äärmiselt oluline ettevõtja elujõulisuse taastamiseks.
The Commission asked the Dutch State to shed more light on the acquisition policy of ABN AMRO Group and to provide it with, inter alia, a detailed list of activities that ABN AMRO Group needed to rebuild for viability reasons.
Komisjon palus heita Madalmaade valitsusel rohkem valgust ettevõtja ABN AMRO Group omandamispõhimõtetele ning edastada komisjonile muu hulgas üksikasjaliku nimekirja tegevustest, mida ettevõtja ABN AMRO Group vajas ettevõtte ülesehitamiseks elujõulisuse põhjendustest lähtuvalt.
The Commission also doubted whether all hybrid capital providers of FBN and ABN AMRO N had paid their share of the restructuring.
Samuti kahtles komisjon selles, kas kõik ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N hübriidkapitali pakkujad olid tasunud oma osa restruktureerimises.
The Commission was concerned that, for instance, the preferred shareholders of FBN [70] had not sufficiently contributed to ensure that the intervention of the Dutch State was not limited to the minimum necessary.
Komisjon oli mures, et näiteks ettevõtja FBN eelisaktsionärid [70] ei olnud piisaval määral panustanud selle tagamiseks, et Madalmaade valitsuse sekkumine piirduks vaid hädavajaliku miinimumiga.
Also in terms of duration, the State aid should be limited to the minimum necessary.
Ka kestuse mõttes peaks riigiabi piirduma minimaalselt vajaliku ajaperioodiga.
In that regard, the Commission observed that a number of measures were needed to address temporary problems, but the Commission doubted whether the Dutch State had taken sufficient steps ensuring that the measures would be unwound once they were no longer necessary.
Sellega seoses täheldas komisjon, et ajutiste probleemide käsitlemiseks oli vaja mitmeid meetmeid, kuid komisjon kahtles, kas Madalmaade valitsus oli võtnud piisavalt meetmeid selleks, et tagada meetmete rakendamise lõpetamine siis, kui need ei olnud enam vajalikud.
With regard to Measure A, the Commission observed that the CRI would become unattractive once ABN AMRO N was allowed to implement Basel II requirements.
Meetme A osas täheldas komisjon, et kapitali toetusmeetme kasutamine ei ole enam vajalik siis, kui ettevõtjal ABN AMRO N lubatakse rakendada Basel II nõudeid.
Although the CRI contained call features allowing for an early termination of the contract, the Commission observed that there was no clear timetable for the Dutch State’s exit.
Kuigi kapitali toetusmeede sisaldas ostuoptsioonile omaseid tunnuseid, võimaldades lepingu varem lõpetada, leidis komisjon, et Madalmaade valitsuse väljumiseks investeeringust ei olnud sõnaselget ajagraafikut.
Also with regard to the prudential margin of EUR 500 million, the Commission noted that the intention was that ABN AMRO Group replaced that amount by self-financed capital.
Ka 500 miljoni euro suuruse usaldatavusmarginaaliga seoses märkis komisjon, et eesmärk oli võimaldada ettevõtjal ABN AMRO Group asendada see summa enda finantseeritud kapitaliga.
Again the Commission observed that there was no indication whatsoever on timing.
Taas kord täheldas komisjon igasuguse ajagraafiku puudumist.
With respect to the integration costs of EUR 1,2 billion (namely Measure B5), the Commission observed that the Dutch State claimed that these would lead to important synergies of EUR 1,1 billion (pre-tax) per year, which could in principle be used to repay the State aid.
1,2 miljardi euro suuruste integratsioonikuludega (nimelt meede B5) seoses täheldas komisjon, et Madalmaade valitsus väitis, et need tooksid kaasa olulised sünergiad 1,1 miljardi euro ulatuses (maksud maha arvamata) aastas, mida võiks põhimõtteliselt kasutada riigiabi tagastamiseks.
Yet, the Commission observed that the Dutch State had not put in place a mechanism ensuring such a repayment.
Samas täheldas komisjon, et Madalmaade valitsus ei olnud kehtestanud mehhanismi sellise tagastamise kindlustamiseks.
On the capital needs related to the sale of New HBU, the Commission concluded that the capital requirements related to the credit umbrella would decline rapidly as loans would gradually mature.
Üksuse New HBU müügiga seotud kapitalivajaduse osas jõudis komisjon järeldusele, et krediidiriski kaitsega seotud vajadus kapitali järele väheneb kiiresti, sest laenude tähtajad saabuvad järkjärgult.
Again, the Commission underlined that the State aid should be repaid once it was no longer necessary.
Taas kord rõhutas komisjon, et riigiabi tuleks tagasi maksta siis, kui see ei ole enam vajalik.
Limitation of distortions of competition
Konkurentsimoonutuste piiramine
At the same time however, the Commission expressed doubts that the December 2009 Restructuring Plan contained sufficient behavioural measures to ensure that FBN and ABN AMRO N would not use the State aid to grow at the expense of their competitors, for example by implementing an unsustainable pricing policy or acquiring other financial institutions, which could weaken the incentives of non-beneficiaries to compete, invest and innovate and could discourage entry in the Dutch banking market.
Samas väljendas komisjon siiski kahtlust, kas 2009. aasta detsembri restruktureerimise kava sisaldas piisavalt määral käitumuslikke meetmeid eesmärgiga tagada, et ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N ei kasutaks riigiabi selleks, et laieneda konkurentide arvelt, näiteks rakendades ebasobivat hinnastamispoliitikat või omandades teisi finantseerimisasutusi, mis nõrgendaks abi mittesaanud ettevõtjate stiimulit konkureerida, investeerida ja tegeleda uuendustegevusega ning võiks vähendada soovi siseneda Madalmaade pangandusturule.
In terms of exit, the Commission argued that it would be helpful if the Dutch State developed and clearly communicated an exit strategy.
Investeeringust väljumisega seoses väitis komisjon, et oleks kasulik, kui Madalmaade valitsus töötaks välja investeeringust väljumise strateegia ja sõnastaks selle selgelt.
Indeed, the repeated and massive interventions of the Dutch State could be perceived by depositors as a sign of its permanent support.
Hoiustajad võivad Madalmaade valitsuse korduvat ja massilist sekkumist tõepoolest käsitada märgina püsivast abist.
First set of comments from Van Lanschot (letter of 6 May 2009)
Esimesed märkused ettevõtjalt Van Lanschot (6. mai 2009. aasta kiri)
The complainant argued that thanks to the State aid and State ownership, FBN and ABN AMRO N (including their subsidiaries such as MoneYou and Mees Pierson) offered unsustainably high interest rates on individual savings and deposit accounts, thereby destabilising the Dutch banking market.
Kaebuse esitaja väitis, et tänu riigiabile ja riigi osalusele pakkusid ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N (sealhulgas nende tütarettevõtjad, nt MoneYou ja Mees Pierson) mittejätkusuutlikke kõrgeid intressimäärasid eraisikute tähtajaliste ja nõudmiseni hoiuste eest, destabiliseerides sellega Madalmaade pangandusturgu.
The complainant believed that interest rates offered by FBN and ABN AMRO N were loss-making.
Kaebuse esitaja uskus, et ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N pakutavad intressimäärad olid kahjumlikud.
In that regard, it referred to the fact that EURIBOR rates declined from 5 % in September 2008 to less than 2 % in January/February 2009, while interest rates offered by FBN and ABN AMRO N on savings accounts actually rose.
Sellega seoses viitas ta asjaolule, et EURIBORi määrad langesid 2008. aasta septembris kehtinud 5 %lt alla 2 % 2009. aasta jaanuaris-veebruaris, samas kui ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N poolt hoiuste eest pakutavad intressimäärad tegelikult tõusid.
The complainant also points at the specificities in the Dutch private banking market when compared to the retail banking market, which tend to increase the distortive effect of the measures taken.
Samuti osutab kaebuse esitaja Madalmaade privaatpanganduse eripäradele võrreldes jaepanganduse turuga, mis kippus suurendama võetud meetmete konkurentsi moonutavat mõju.
Saving amounts in private banking are on average larger than in retail banking.
Tähtajalisele hoiusele paigutatavad summad on privaatpanganduses võrreldes jaepangandusega keskmiselt suuremad.
For low savings amounts, customers care less about their bank’s risk profile as they are protected by the Dutch Deposit Guarantee Scheme (up to an amount of EUR 100000).
Väikeste hoiustatavate summade puhul ei hooli kliendid nii palju oma panga riskiprofiilist, sest nad on kaitstud Madalmaade hoiuste tagamise skeemiga (kuni 100000 eurot).
Risk awareness increases however once that threshold is passed, which is rather common in private banking.
Riskiteadlikkus suureneb siiski pärast selle künnise ületamist, mis on privaatpanganduse puhul üsna tavaline.
The complainant also argued that FBN and ABN AMRO N benefit from an implicit State guarantee.
Samuti väitis kaebuse esitaja, et ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N said kasu varjatud riigigarantiist.
It argued that customers of FBN and ABN AMRO N are convinced that the Dutch State will not allow State-owned banks to go bankrupt.
Ta väitis, et ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N kliendid on veendunud, et Madalmaade valitsus ei luba riigi omandis olevatel pankadel pankrotti minna.
The complainant – which weathered the crisis without State aid – underlined that it was severely affected by FBN and ABN AMRO N distortive behaviour as it relied traditionally to an important extent on the Dutch savings market to fund its assets [71].
Kaebuse esitaja – kes elas kriisi üle riigiabita – rõhutas, et teda mõjutas ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N konkurentsi moonutav käitumine tõsiselt, sest ta sõltus oma varade rahastamisel tavapäraselt olulisel määral Madalmaade hoiusteturust [71].
In absolute figures, the complainant had savings & deposits of EUR 15 billion, which implied that a 1 % increase in interest rates could cost the company approximately EUR 150 million per year [72].
Absoluutarvudes oli kaebuse esitajal tähtajalisi ja nõudmiseni hoiuseid 15 miljardi euro ulatuses, mis tähendas, et intressimäära tõus 1 % võis ettevõtjale aastas maksma minna umbes 150 miljonit eurot [72].
In addition to that cost increase, there was also a volume effect as Van Lanschot lost customers.
Lisaks sellele kulu kasvule oli olemas ka mahumõju, sest ettevõtja Van Lanschot kaotas kliente.
Follow-up comments of Van Lanschot (letters of 21 and 28 August 2009)
Ettevõtja Van Lanschot lisamärkused (21. augusti ja 28. augusti 2009. aasta kirjad)
According to the complainant, the unusual behaviour of FBN and ABN AMRO N persisted over the summer months of 2009.
Kaebuse esitaja sõnul kestis ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N ebatavaline käitumine kõigil 2009. aasta suvekuudel.
As an additional argument, the complainant referred to unusually large volume and market share changes in the traditionally stable Dutch savings market.
Lisaks osutas kaebuse esitaja ebatavaliselt suurtele mahu- ja turuosamuutustele Madalmaade tavapäraselt stabiilsel hoiusteturul.
In that regard, the complainant pointed to FBN and ABN AMRO N press releases which reported deposit inflows of respectively EUR 9 billion and EUR 21 billion in the first half of 2009 [73].
Sellega seoses viitas kaebuse esitaja ettevõtjate FBN JA ABN AMRO N pressiteadetele, milles anti teada hoiuste suurenemisest 2009. aasta esimesel poolel vastavalt 9 miljardit eurot ja 21 miljardit eurot [73].
The complainant deemed those figures to be sizeable given the fact that the total Dutch savings market is worth approximately EUR 287 billion.
Arvestades asjaolu, et Madalmaade hoiusteturu koguväärtus oli umbes 287 miljardit eurot, pidas kaebuse esitaja pidas neid näitajaid suureks.
As another illustration of unusual pricing, the complainant referred to the fact that savings interest rates in neighbouring countries such as Belgium, France and Germany had followed the decline in EURIBOR rates, while Dutch savings interest rates had remained stubbornly high.
Teise näitena ebatavalise hinnastamise kohta osutas kaebuse esitaja asjaolule, et hoiuste intressid naaberriikides, näiteks Belgias, Prantsusmaal ja Saksamaal, olid järginud EURIBORi langust, samas kui Madalmaade hoiuste intressimäärad olid jäänud jonnakalt kõrgeks.
Comments from ABN AMRO Bank (letter of 6 July 2009)
Ettevõtja ABN AMRO Bank märkused (6. juuli 2009. aasta kiri)
Commenting on the Decision of 8 April 2009 launching the formal investigation procedure, ABN AMRO Bank (i.e. the parent company of ABN AMRO N) provided more information on its funding position and funding strategy.
Kommenteerides 8. aprilli 2009. aasta otsust, millega algatati ametlik uurimine, esitas ettevõtja ABN AMRO Bank (st ettevõtja ABN AMRO N emaettevõtja) lisateavet oma rahastamispositsiooni ja -strateegia kohta.
ABN AMRO Bank denied it had benefitted – directly or indirectly – from any funding aid given to FBN (Measures Y1 and Y2).
Ettevõtja ABN AMRO Bank eitas, et sai – otseselt või kaudselt – kasu ettevõtjale FBN antud rahastamisabist (meetmed Y1 ja Y2).
ABN AMRO Bank pointed out that it had not needed help to fund itself throughout the crisis thanks to its diversified funding strategy.
Ettevõtja ABN AMRO Bank rõhutas, et ta ei vajanud abi enda rahastamiseks kriisi ajal, sest tema rahastamisstrateegia oli hajutatud.
It also underlined that its liquidity statistics remained well within regulatory limits and within its own internal limits as well.
Samuti rõhutas ettevõtja, et tema likviidsusstatistika jäi vabalt õigusnormides sätestatud piiridesse ja ka ettevõtja enda kehtestatud piiridesse.
COMMENTS FROM THE DUTCH STATE
MADALMAADE VALITSUSE MÄRKUSED
Comments from the Dutch State on the Decision of 8 April 2009
Madalmaade valitsuse märkused 8. aprilli 2009. aasta otsuse kohta