natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In order to mitigate the effects of the measures adopted to combat BSE, from 1999 the Portuguese State assumed the total cost of the collection, processing and destruction of mammalian meat and poultrymeat by-products.
Selleks et leevendada BSE-vastase võitluse käigus vastuvõetud meemete tagajärgi, hüvitas Portugali riik alates 1999. aastast kõik imetajate ja linnuliha kõrvalsaaduste kogumis-, töötlemis- ja hävitamistoimingutega seotud kulud.
Through Decree-Law No 393-B/98 of 4 December 1998 [6] (hereinafter referred to as ‘Decree-Law No 393-B/98’), the Portuguese State assumed responsibility for and the cost of the collection, processing and destruction of these by-products.
4. detsembri 1998. aasta dekreetseadusega nr 393-B/98 [6] (edaspidi „1998. aasta dekreetseadus”) võttis Portugali riik endale kõrvalsaaduste kogumis-, töötlemis- ja hävitamistoimingutega seotud vastutuse ning kohustuse hüvitada vastavad kulud.
Article 4(3) of Decree-Law No 393-B/98 allowed charges to be imposed on slaughterhouses in order to finance the destruction of certain raw materials.
aasta dekreetseaduse artikli 4 lõikes 3 on sätestatud võimalus kehtestada tapakeskustele maks, millest saadava tulu abil hüvitatakse teatavate toorainete hävitamist.
According to the information received from the Portuguese authorities, this charge was not imposed on slaughterhouses.
Portugali ametiasutustelt saadud teabe kohaselt seda maksu tapakeskuste suhtes tegelikult ei kohaldatud.
The Portuguese authorities have explained that they did not have a sufficient number of specific facilities in order to adequately treat the waste and that they were therefore forced to contract these services — which are, by their nature, the State’s responsibility — to the private sector.
Portugali ametiasutuste selgituse kohaselt puudusid neil piisavad erivahendid jäätmete nõuetekohaseks töötlemiseks ning seetõttu olid nad sunnitud pöörduma eraõiguslike teenusepakkujate poole, et tagada selliste teenuste osutamine, mis põhimõtteliselt oleks pidanud kuuluma riigi vastutusalasse.
The Portuguese authorities have explained that this public interest mission was entrusted to the private sector in accordance with Decree-Law No 197/99 of 8 June 1999 [7], which transposed into national law European Parliament and Council Directive 97/52/EC of 13 October 1997 amending Directives 92/50/EEC, 93/36/EEC and 93/37/EEC concerning the coordination of procedures for the award of public service contracts, public supply contracts and public works contracts respectively [8].
Portugali ametiasutused täpsustasid, et selle avalikku huvi esindava teenuse osutamine usaldati erasektorile kooskõlas ettekirjutustega, mis on sätestatud 8. juuni 1999. aasta dekreetseaduses nr 197/99, [7] millega võeti üle Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 1997. aasta direktiiv 97/52/EÜ, millega muudetakse direktiive 92/50/EMÜ, 93/36/EMÜ ja 93/37/EMÜ, mis käsitlevad vastavalt riiklike teenuslepingute, riiklike tarnelepingute ja riiklike ehitustöölepingute sõlmimise korra kooskõlastamist [8].
The private undertakings entrusted with providing these services were selected based on their technical ability to correctly perform the public interest mission entrusted to them, having regard to the urgent need to treat these by-products safely, quickly and effectively.
Teenuseid osutavad eraettevõtjad valiti välja, pidades silmas nende suutlikkust ja tehnilist varustatust neile usaldatava üldhuviteenuse osutamiseks ning arvestades kiireloomulisi lahendusi nõudvaid asjaolusid, mille tõttu tuli kõnealuseid kõrvalsaadusi töödelda usaldusväärselt, kiiresti ja tõhusalt.
The Portuguese authorities have supplied a model service provision contract, which applied between 1 September 2004 and 31 December 2004.
Portugali ametiasutused esitasid 2004. aasta 1. septembrist kuni 31. detsembrini kehtinud teenuslepingu näidise.
Through Decision 2000/766/EC [12], the Council prohibited the use of animal by-products from almost all species in animal feed and imposed the destruction of these by-products in all Member States, including Portugal.
Otsusega nr 2000/766/EÜ [12] keelas komisjon peaaegu kõikidelt loomaliikidelt pärinevate loomsete kõrvalsaaduste kasutamise loomasöödaks ning andis korralduse hävitada need kõikides liikmesriikides, sealhulgas Portugalis.
The Portuguese authorities have explained that, due to this Decision, the quantity of waste increased, thereby also increasing the cost of these operations.
Portugali ametiasutuste selgituse kohaselt suurenes selle korralduse tagajärjel asjaomaste jäätmete hulk ning sellega seoses kasvasid ka kõnealuste toimingutega seotud kulud.
Through Decision 2001/376/EC [13], the Commission decided to maintain Decision 98/653/EC, adopted in relation to Portugal.
Otsusega nr 2001/376/EÜ [13] otsustas komisjon pikendada Portugali kohta tehtud otsuse 98/653/EÜ kehtivust.
Regulation (EC) No 1774/2002 of the European Parliament and of the Council of 3 October 2002 laying down health rules concerning animal by-products not intended for human consumption [14] lays down specific rules for the collection, processing and destruction of animal by-products, applicable to various categories of by-products.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 3. oktoobri 2002. aasta määrusega (EÜ) nr 1774/2002, milles sätestatakse muuks otstarbeks kui inimtoiduks ettenähtud loomsete kõrvalsaaduste sanitaareeskirjad, [14] nähakse ette üksikasjalikud eeskirjad eri liiki loomsete kõrvalsaaduste kogumise, töötlemise ja hävitamise kohta.
The Portuguese authorities have explained that, in order to meet their obligations in this respect, they decided to pass on the cost of these operations to economic operators in the sector, in strict compliance with the polluter pays principle and without losing sight of the concerns about protecting public health, for which they are responsible and which must be ensured.
Portugali ametiasutused täpsustasid, et tekkinud olukorras oma kohustuste täitmiseks otsustasid nad kanda vajalike toimingutega seotud kulud üle nimetatud sektori ettevõtjatele, järgides rangelt „saastaja maksab” põhimõtet ja pidades silmas asjaolu, et rahvatervise kaitse jääb põhiülesandena ametiasutuste vastutusalasse.
Portugal therefore adopted the measure laid down in Decree-Law No 197/2002 of 25 September 2002.
Seetõttu võtsid nad vastu 25. septembri 2002. aasta dekreetseadusega nr 197/2002 sätestatud maksukorralduse.
Since October 2002, when Decree-Law No 197/2002 entered into force, the cost of the collection, transportation, processing and destruction of mammalian meat and poultrymeat by-products has been financed by revenue from a parafiscal charge imposed on slaughterhouses, importers of bone-in beef, veal and pigmeat, and intra-Community operators, i.e. bone-in beef, veal and pigmeat operators/receivers.
Alates 2002. aasta oktoobrist, kui jõustus 2002. aasta dekreetseadus, rahastati imetajate ja linnuliha kõrvalsaaduste kogumis-, vedamis-, töötlemis- ja hävitamistoiminguid tapamajade, konditustamata veise- ja sealiha importijate ja ühendusesiseste ettevõtjate poolt, see tähendab konditustamata veise- ja sealiha töötlejate/vastuvõtjate makstavast maksulaadsest lõivust saadava tulu abil.
By letter of 20 January 2003, the Portuguese authorities indicated that the following operators were exempt from paying this charge:
Portugali ametiasutused teatasid 20. jaanuari 2003. aasta kirjas, et lõivu tasumisest olid vabastatud järgmised ettevõtjad:
slaughterhouses collecting, processing and destroying all by-products generated either in the slaughterhouse itself or in cutting plants, with the exception of specified risk materials (hereinafter referred to as ‘SRM’), given that these units were in a position to independently treat the respective by-products (see Annex 2, paragraph 2, of Decree-Law No 197/2002),
tapakeskused, mille puhul on tagatud kõikide kõnealuste kõrvalsaaduste, välja arvatud eririskiga tooraine kogumine, töötlemine ja hävitamine oma ruumides või tükeldamistöökodades; need on üksused, kes on loonud oma kõrvalsaadusi ise töödelda võimaldavad tingimused (vt 2002. aasta dekreetseaduse 2. lisa punkti 2);
boned meat importers and intra-Community operators, as this operation does not generate by-products that must be treated under Community or domestic law.
konditustatud liha importijad ja ühendusesisesed vahendajad, sest nende puhul ei teki kõrvalsaadusi, mida tuleb ühenduse ja riiklike õigusaktide kohaselt kohustuslikus korras töödelda.
With regard to the precise use of the revenue from this charge, the Portuguese authorities have stated that this was exclusively used to finance the operations inherent in the services of collecting, transporting, processing and destroying mammalian meat and poultrymeat by-products, including SRM.
Lõivust saadava tulu täpsema kasutamise kohta märkisid Portugali ametiasutused, et seda kasutati üksnes imetajate ja linnuliha kõrvalsaaduste, sealhulgas eririskiga tooraine kogumis-, vedamis-, töötlemis- ja hävitamisteenustega seotud toimingute rahastamiseks.
The amount of the charge is set in Annex 1 to Decree-Law No 197/2002, as indicated below, in proportion to the weight and depending on the species in question:
Järgnevalt on toodud 2002. aasta dekreetseaduse 1. lisas esitatud lõivusummad, mille suurus on kindlaks määratud proportsionaalselt asjaomase liigi kaalu ja kasutusalaga:
Species/Type
Liik/laad
Beef and Veal
Veised
Pig
Sead
Sheep/Goat
Lambad/kitsed
Charge/kg of carcass
Lõivusumma rümba kg kohta
In order to finance the services of collecting, transporting, processing and destroying SRM, Article 2(2) of Decree-Law No 197/2002 provides that a fixed charge of EUR 0,30 per kilogram of SRM shall be specifically and solely imposed on slaughterhouses.
Eririskiga tooraine kogumis-, vedamis-, töötlemis- ja hävitamisteenuste rahastamiseks on dekreetseaduse nr 197/2002 artikli 2 lõikes 2 sätestatud kord, mille kohaselt kohaldatakse eraldi kõikide tapakeskuste suhtes 0,30 euro suurust ühetaolist lõivu eririskiga tooraine ühe kilogrammi kohta.
All the charges were paid to a public body, the Instituto Nacional de Intervenção e Garantia Agrícola (INGA), using a reverse charge procedure.
Kõik maksud makstakse pöördmaksustamise kaudu avalik-õiguslikule asutusele Instituto Nacional de Intervenção e Garantia Agrícola (INGA).
The charges imposed on operators formed INGA’s revenue and were paid directly to it.
Ettevõtjate makstav lõiv maksti vahetult INGA-le ja moodustas asutuse tulud.
As indicated in recitals 32 and 33 of this Decision, Article 4 of Decree-Law No 197/2002 provides that slaughterhouses may also arrange for the collection, processing and destruction of by-products, with the exception of SRM, either by contracting the services of third parties or on their own initiative, under the relevant legislation.
Nagu on osutatud käesoleva otsuse põhjendustes 32 ja 33, on 2002. aasta dekreetseaduse artiklis 4 täpsustatud, et tapakeskustel on võimalus ühineda ning kasutada kõrvalsaaduste kogumiseks, vedamiseks, töötlemiseks ja hävitamiseks vahetult kolmandate isikute pakutavaid teenuseid või teha kõigi kõrvalsaaduste puhul, välja arvatud eririskiga tooraine, kõnealused toimingud ise, pidades silmas kehtivate õigusaktide sätteid.
Where slaughterhouses collect, process and destroy by-products generated in the slaughterhouse itself — with the exception of SRM — the charge to be paid is set in Annex 2 to Decree-Law No 197/2002 as follows:
Kui tapakeskused teevad oma ettevõttes tekkinud kõrvalsaaduste, välja arvatud eririskiga tooraine kogumis-, töötlemis- ja hävitamistoiminguid ise, on nende makstava lõivu suurus 2002. aasta dekreetseaduse 2. lisas kindlaks määratud järgmiselt:
Where slaughterhouses collect, process and destroy all by-products generated either in the slaughterhouse itself or in cutting plants, with the exception of SRM, no charge is payable.
Kui tapamajad teevad kõigi oma ettevõttes ja tükeldamistöökodades tekkinud kõrvalsaaduste, välja arvatud eririskiga tooraine kogumis-, töötlemis- ja hävitamistoiminguid ise, on nad kõnealuse lõivu tasumisest täielikult vabastatud.
Under Article 5 of Decree-Law No 197/2002, INGA is responsible for checking that the charges are paid by slaughterhouses, which must therefore keep up-to-date registers of carcass numbers and weights.
aasta dekreetseaduse artikli 5 kohaselt vastutab INGA tapamajade makstava lõivu tasumise järelevalve eest ning tapakeskused peavad selle võimaldamiseks ajakohastatud registreid rümpade arvu ja nende kaalu kohta.
INGA is also responsible for checking that the charges payable on the import and receipt of products from the European Union are paid. The operators/receivers in question must keep up-to-date registers of all operations carried out.
INGA pädevuses on samuti järelevalve imporditoimingute ja Euroopa Liidu liikmesriikidest pärinevate toodete vastuvõtmise korral makstava lõivu tasumise üle ning vahendajate ja vastuvõtjate ülesanne on pidada tehtud toimingute kohta ajakohastatud registrit.
If they opt for this alternative scheme, slaughterhouses must submit the respective plans in advance for assessment by INGA and must also submit to all the checks ordered by the competent authorities.
Kui tapakeskused kasutavad nimetatud võimalust, peavad nad eelnevalt esitama INGA-le vastavad projektid ning nõustuma mis tahes kontrollimeetme rakendamisega pädeva ametiasutuse poolt.
The Portuguese authorities have given assurances that this service was exclusively provided to entities generating by-products that had to be disposed of and that the charge did no more than pass on the cost of these operations to these entities.
Portugali ametiasutused kinnitasid, et lõivusumma katab üksnes kõnealustele asutustele nende toimingute kulude hüvitamise ning et teenust osutatakse üksnes sellistele ettevõtjatele, kellel tekib kõrvalsaadusi, mille kõrvaldamine on kohustuslik.
With regard to the correspondence between the revenue from the charges and the cost of the services financed by these charges, the Portuguese authorities have stated that each charge set out in Annexes 1 and 2 to Decree-Law No 197/2002, as also the charge laid down in Article 2(2) on SRM, was calculated based on the actual cost of the services to be provided, bearing in mind the nature and importance of the by-products generated by each animal species.
Lõivust saadava tulu ja sellega rahastatavate teenuste osutamise kulu suuruse vahekorra kohta teatasid Portugali ametiasutused, et 2002. aasta dekreetseaduse 1. ja 2. lisas sätestatud lõivude ja artikli 2 lõikes 2 eririskiga tooraine kohta kehtestatud lõivude summad arvestatakse osutatavate teenustega seotud tegelike kulude põhjal, pidades silmas iga konkreetse loomaliigi puhul tekkivate kõrvalsaaduste laadi ja asjaolu, kas tegemist on asjassepuutuvate kõrvalsaadustega või mitte.
According to the Portuguese authorities, this charge formed, in all respects, the compensation payable by users for the provision of a public service of general interest.
Portugali ametiasutuste väitel on kõnealuse rahastamise näol täiel määral tegemist üldhuvi esindava avaliku teenusega seotud tegeliku kulu hüvitamisega teenuse kasutajate poolt.
The amounts paid by operators liable for the charge were directly proportional to the quantities of waste actually delivered to the public service and to the actual cost of disposing of this waste.
Maksukohustuslastest ettevõtjate makstud summad on otseselt proportsionaalsed avaliku teenuse osutajale üle antud jäätmete kogusega ja nende likvideerimise tegelike kuludega.
In support of these assertions, the Portuguese authorities have provided documents containing figures for 1999 to 2005, proving the cost of the services, and, for 2003, a document containing figures for the revenue from the charge, with regard to the various types of by-product, regardless of whether these were imported or domestic products.
Nende väidete tõendamiseks esitasid Portugali ametiasutused ajavahemiku 1999–2005 kohta arvandmetega dokumente, mis kajastasid osutatud teenustega seotud kulusid, ja 2003. aasta kohta arvandmetega dokumendi imporditud tooteid ja siseriiklikke tooteid hõlmavate eri kõrvalsaaduste pealt võetavast maksust saadud tulu kohta.
With regard to the question of whether imported products could effectively benefit from the scheme in the same way as domestic products, the Portuguese authorities have given assurances that, in the spirit of the polluter pays principle, the charges applicable to slaughterhouses, imports or intra-Community trade in bone-in meat reflected the costs associated with treating all the by-products generated in the system up to the final consumer.
Küsimuse kohta, kas imporditud toodete suhtes kohaldati abimeedet samaväärselt siseriiklike toodetega, vastasid Portugali ametiasutused, et lähtuvalt „saastaja maksab” põhimõttest peegeldavad tapamajade ning konditustamata liha importijate ja ühendusesiseste vahendajate suhtes kohaldatavad lõivud kõiki tekkinud kõrvalsaaduste töötlemisega seotud kulusid kogu tootmisprotsessi kestel kuni lõpptarbijani.
According to the Portuguese authorities, the import of bone-in meat generates by-products and therefore benefited from the collection, transportation, processing and destruction service, which justified applying these charges.
Konditustamata liha import eeldab Portugali ametiasutuste väitel kõrvalsaaduste teket ning selle puhul osutatakse seega kogumis-, vedamis-, töötlemis- ja hävitamisteenust, mis õigustab kõnealuse lõivu kohaldamist.
The Portuguese authorities consider that the measures financed were in the public interest because, following the BSE crisis, it became clear that the disposal of slaughterhouse waste was a public service mission falling under the responsibility of the State because of its importance for the protection of human and animal health and the environment.
Portugali ametiasutused on seisukohal, et rahastatud tegevused esindavad avalikku huvi, sest pärast BSE kriisi on ilmnenud, et tapamajade sanitaarjäätmete kõrvaldamine peaks kuuluma riigi avalik-õiguslike ülesannete hulka tulenevalt selle olulisusest inimeste ja loomade tervise ja keskkonna kaitsmisel.
The scheme set up by Decree-Law No 197/2002 was repealed by Decree-Law No 244/2003 of 7 October 2003 [15] (hereinafter referred to as ‘Decree-Law No 244/2003’), which entered into force on 22 October 2003 and which laid down a general scheme and a transitional scheme for animal by-products not appropriate for human consumption.
aasta dekreetseadusega kehtestatud kord tühistati 7. oktoobri 2003. aasta dekreetseadusega nr 244/2003 [15] (edaspidi „2003. aasta dekreetseadus”), mis jõustus 22. oktoobril 2003. Viimati nimetatud dekreetseadusega kehtestati muuks otstarbeks kui inimtoiduks kasutatavate loomsete kõrvalsaaduste kohta üldine korraldus ja üleminekukorraldus.
Under the general scheme, slaughterhouses, cutting plants, hatcheries and egg production facilities must, either on their own initiative or by contracting the services of third parties, collect, transport, store, handle, process and destroy Category 1, 2 and 3 material generated within their own units, in accordance with Regulation (EC) No 1774/2002, by implementing a plan subject to prior approval by the Veterinary Directorate-General (DG V).
Üldise korraldusega nähti ette, et tapakeskused, tükeldamistöökojad, haudekeskused ja munatööstusettevõtjad peavad Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1774/2002 kohaselt tegema omaalgatuslikult või kolmandate isikute vahendusel konkreetses üksuses tekkinud 1., 2. ja 3. kategooria materjali kogumise, vedamise, ladustamise, käitlemise, töötlemise ja hävitamisega seotud toiminguid, mida rakendatakse veterinaaria peadirektoraadile eelnevalt heakskiitmiseks esitatud kava alusel.
Slaughterhouses, cutting plants, hatcheries and egg production facilities must submit a plan for the destruction or use of Category 3 material, to be approved by DG V, within 90 days of the date of entry into force of Decree-Law No 244/2003 or the date of starting up.
Tapakeskused, tükeldamistöökojad, haudekeskused ja munatööstusettevõtjad peavad koostama 3. kategooria materjali hävitamise või taaskasutamise kava, mille veterinaaria peadirektoraat kinnitab 90 päeva jooksul alates 2003. aasta dekreetseaduse jõustumisest või ettevõtja tegevuse alguskuupäevast.
With regard to Category 3 material, until the plans are approved by DG V, INGA continues to provide services of collection, transportation, processing, temporary storage and destruction of by-products, in accordance with Decree-Law No 197/2002.
aasta dekreetseaduse kohaselt tagab INGA kuni kava kinnitamiseni veterinaaria peadirektoraadi poolt 3. kategooria materjali puhul kõrvalsaaduste kogumise, vedamise, ajutise ladustamise ja hävitamise.
Until the plan for Category 3 material is approved, owners of slaughterhouses, cutting plants, hatcheries and egg production facilities must pay the charges set in Annex 1 to Decree-Law No 197/2002, except for those entities benefiting from the alternative scheme provided for in that Decree-Law, which must pay the charges set in Annex 2 to the Decree-Law.
Enne 3. kategooria materjale hõlmava kava kinnitamist peavad tapakeskuste, tükeldamistöökodade, haudekeskuste ja munatööstusettevõtjate omanikud maksma 2002. aasta dekreetseaduse 1. lisas sätestatud makse, välja arvatud need ettevõtjad, kelle suhtes on kehtestatud dekreetseadusega ettenähtud alternatiivne maksukorraldus ja kes peavad maksma 2002. aasta dekreetseaduse 2. lisas sätestatud makse.
Under the transitional scheme, INGA also continued to provide these services for Category 1 and 2 material.
Üleminekukorralduse kohaselt peab INGA tagama teenuste osutamise ka 1. ja 2. kategooria materjalide puhul.
Once the destruction or use plan was approved, they became exempt from paying the charge.
Samas vabastatakse hävitamis- või taaskasutamiskava kinnitamisel kõnealused maksukohustuslased maksust täielikult.
Once slaughterhouses and cutting plants had sent a plan to DG V, covering the operations needed to dispose of Category 1 and 2 material, they assumed responsibility for the cost of these operations and were subject to checks by that competent authority.
Kui tapakeskused ja tükeldamistöökojad esitavad veterinaaria peadirektoraadile kava, milles on näidatud 1. ja 2. kategooria materjalide likvideerimiseks vajalikud toimingud, võtavad nad endale kohustuse kanda nende tegevustega seotud kulud ja nõustuvad ametiasutuste poolt nende suhtes kohaldatavate kontrollimeetmetega.
Article 3(4) of Decree-Law No 244/2003 provided that this transitional scheme would expire 2 years after the Decree-Law entered into force.
aasta dekreetseaduse artikli 3 lõike 4 kohaselt lõpeb nimetatud korra kohaldamine kahe aasta möödumisel dekreetseaduse jõustumisest.
In its decision to initiate the procedure, the Commission set out its concerns about the existence of aid in favour of the undertakings providing the services of collection, transportation, processing and destruction of the materials concerned, slaughterhouses and cutting plants, importers of bone-in beef, veal, pigmeat and poultrymeat, intra-Community operators and livestock farmers, and also about the compatibility of this aid.
Menetluse alustamise otsuses väljendas komisjon kahtlusi selle kohta, kas tegemist on kõnealuste kõrvalsaaduste kogumis-, vedamis-, töötlemis- ja hävitamisteenuste osutajatele, tapakeskustele, tükeldamistöökodadele, konditustamata veise- ja vasikaliha, sealiha ja kodulinnuliha importijatele ja ühendusesisestele vahendajatele antava abiga ning kas see võimalik abi on kehtivate õigusaktidega kokkusobiv.
The Commission in particular again asked the questions raised in the first information injunction.
Eeskätt esitas komisjon uuesti esimese teabenõudeotsusega sõnastatud küsimused.