natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Court of First Instance in Case T-68/03 Olympiaki Aeroporia Ypiresies AE v Commission, not yet reported in the ECR; to the same effect see also Court of First Instance in Case T-266/02 Deutsche Post AG v. Commission, not yet reported in the ECR, paragraph 92: ‘Moreover, the Commission must check whether the beneficiary of aid has received an actual advantage’.
Üldkohtu 12. septembri 2007. aasta otsus kohtuasjas T-68/03: Olympiaki Aeroporia Ypiresies vs. komisjon, (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata); vt ka Üldkohtu 1. juuli 2008. aasta otsus kohtuasjas T-266/02: Deutsche Post AG vs. komisjon, (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata, punkt 92: „Lisaks peab komisjon uurima, kas abisaaja sai tõelise eelise.”)
As amended, the provision in the Decree would read:‘If the notice given has had no effect by the time these deadlines expire, the representative of the State or the authority responsible for supervision shall enter the expenditure in the budget of the defaulting authority or publicly owned establishment. The representative of the State or the authority responsible for supervision shall, as appropriate, release the necessary resources from the budget of the defaulting authority or establishment, either by reducing the appropriations allocated to other expenditures and still available or by increasing resources’ (the amendment is shown in italic).
Selliselt muudetud kujul on määruse sätte sõnastus järgmine:„Kui märgukiri ei ole kõnealuseks tähtajaks tulemusi andnud, kirjendab riigi esindaja või järelevalveasutus asjaomase kulu raskustes oleva omavalitsuse või avalik-õigusliku asutuse eelarvesse. Vajaduse korral eraldab ta selle omavalitsuse või riigiasutuse eelarvest vajalikud vahendid muudeks kuludeks ettenähtud ja veel kasutamiseks vabasid vahendeid vähendades või siis tulusid suurendades.” (Muudatused on alla joonitud).
The French authorities refer to recital 68 of the opening decision, in which the Commission takes the view that the proposal by the French authorities to amend the Decree implementing the Law of 16 July 1980‘does not exclude the possibility that, where the resources of the publicly owned establishment IFP are exhausted, the creditor who has not obtained repayment of his claim under application of the Law of 16 July 1980 could bring legal action to render the State liable on the basis of a breach of the principle of equality before public burdens’.
Prantsusmaa ametiasutused viitavad menetluse algatamise otsuse põhjendusele 68, milles komisjon leiab, et Prantsusmaa ametiasutuste ettepanek muuta 16. juuli 1980. aasta seaduse rakendusmäärust „ei võimalda välistada, et avalik-õigusliku asutuse IFP ressursside lõppemise korral võiks võlausaldaja, kelle nõuet ei ole rahuldatud, 16. juuli 1980. aasta seaduse kohaldamise raames pöörduda kohtusse, et rakendataks riigi vastutust avalik-õiguslike koormiste kandmisel võrdsuse põhimõtte rikkumise alusel.”
Council of State, Sille, 16 November 1998: ‘First, as the judges in the court of first instance decided, while the public authorities can be held liable, even without fault, on the grounds of the principle of the equality of citizens before public burdens, where a measure lawfully adopted has the effect of causing a special loss of a certain degree of gravity to a natural or legal person, that does not hold true in this case, because Mr Sille, in his capacity as a real-estate professional, could not be unaware of the risks necessarily involved in the execution of a building project such as that projected, in respect of which it was necessary, in particular, to amend the provisions of the land-use plan and obtain the agreement of the local council. Mr Sille should have contemplated the possibility that if the findings of the public enquiry were negative or if the project encountered hostility it might be abandoned by the local authority. Having taken the risk in full knowledge of the facts, he cannot to any purpose maintain that he has suffered an abnormal loss and that the local authority must bear the substantial consequences for him arising from the shelving of the project’.
Riiginõukogu 16. novembri 1998. aasta otsus kohtuasjas Sille: „Võttes esmalt arvesse, et kuigi esimese astme kohtu otsuse kohaselt võib rakendada riigi (isegi mittesüülist) vastutust, tuginedes võrdsuse põhimõttele avalik-õiguslike koormiste kandmisel, juhul kui teatav õiguspäraselt võetud meede põhjustab füüsilisele või juriidilisele isikule erilist või teatava raskusastmega kahju, ei ole see nii käesoleval juhul, kuna hr Sille’il ei saanud kinnisvaraarendajana olla teadmata ohud, mis sellise ulatusega kinnisvaraprojekti elluviimisega tavaliselt paratamatult kaasnevad, kusjuures selliseks kinnisvaraprojektiks oli tingimata vaja muuta maakasutuskava sätteid ning saada linnavolikogult nõusolek, mille puhul pidanuks hr Sille tavapäraselt kaaluma võimalust, et avaliku küsitluse negatiivsete tulemuste ning projekti suhtes tõrjuva hoiaku võtmise korral kohalik omavalitsus seda projekti ei kinnita; olles kõiki neid asjaolusid teades selle riski siiski võtnud, ei ole tal alust väita, et on kandnud ebatavalist kahju ning et kommuun peab talle hüvitama kõnealuse projekti tagasilükkamisega seotud tagajärjed.”
Council of State, Meunier, 10 July 1996: ‘When it concluded from the choice of such a place for the location of the business and from a letter from the mayor concerning the possibility of land slip that the interested party had accepted in full knowledge of the facts the risks of instability to which his establishment was exposed, the Administrative Appeal Court made a final decision on the facts. When it took the view that the loss resulting from a situation to which the interested party had knowingly exposed himself did not give him grounds for compensation, the Court did not fail to apply the rules governing the liability of legal persons governed by public law’.
Riiginõukogu 10. juuli 1996. aasta otsus kohtuasjas Meunier: „Võttes arvesse, et sellisesse kohta oma äri asutades ning võimalikke maalihkeid käsitlevast linnapea kirjast tulenevalt nõustus huvitatud isik asjaolusid tundes tema ettevõtet ohustavate ebastabiilsuse riskidega, andis teise astme halduskohus sõltumatu hinnangu. Võttes arvesse, et sellisest olukorrast tulenev kahju, millesse huvitatud isik oli asetanud ennast teadlikult, ei anna talle õigust hüvitisele, ei rikkunud kohus avalik-õiguslike isikute vastutust reguleerivaid eeskirju.”
General Court in Joined Cases T-425/04, T-444/04, T-450/04 and T-456/04 France and Others v Commission, 21 May 2010, not yet reported in the ECR.
Üldkohtu 21. mai 2010. aasta otsus liidetud kohtuasjades T-425/04, T-444/04, T-450/04 ja T-456/04: Prantsusmaa vs. komisjon (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata). Üldkohus järeldab selles kohtuotsuses, et komisjon ei ole tõendanud „FT majandusliku olukorra võimalikku paranemist, mis võis tuleneda sellest pakkumusest [FT ei ole aktsionärilaenu lepingut kunagi allkirjastanud ega täitnud] (…), võrreldes olukorraga, milles ta oli (…).”
The Court found that the Commission had failed to show that a draft contract for a shareholders’ loan that had not been signed or put into effect by France Télécom might have produced an improvement in France Télécom’s economic position by comparison with the situation in which it found itself (paragraph 254), and that the Commission could not presume, on the sole basis of a unilateral offer by the State to grant a loan of a certain amount, that that offer would confer economic advantages on the beneficiary, without taking account of the conditions governing the performance of the loan contract, in particular those regarding the granting and the repayment of the loan, especially as the beneficiary had not accepted the offer but had confined itself to funding on the terms prevailing in the market (paragraph 255).
(Punkt 254). Samuti ei saa „komisjon pelgalt teatud summas krediidiliini andmise kohta tehtud riigi ühepoolse pakkumise põhjal eeldada, et see pakkumus toob selle saajale kaasa soodsad majanduslikud tagajärjed, ilma et ta võtaks tingimata arvesse tingimusi, mis reguleerivad asjaomase krediidilepingu täitmist ning eelkõige neid, mis on seotud nimetatud krediidi saamise ning tagasimaksmisega ning seda veel vähem, kui saaja ei ole seda pakkumist heaks kiitnud, vaid on piirdunud refinantseerimisega turul valitsevatel tingimustel.” (Punkt 255, alla jooninud Prantsusmaa ametiasutused).
Case C-69/88 [1990] ECR I-583.
Euroopa Kohtu 7. märtsi 1990. aasta otsus kohtuasjas Krantz.
Case C-399/08, 2 September 2010, not yet reported in the ECR.
Euroopa Kohtu 2. septembri 2010. aasta otsus kohtuasjas Deutsche Post AG.
The French authorities refer to their letters dated 7 May and 9 June 2008.
Prantsusmaa ametiasutused viitavad oma 7. mai ja 9. juuni 2008. aasta kirjadele.
The French authorities refer to their reply to the Commission letter dated 3 August 2007.
Prantsusmaa ametiasutused osutavad oma vastuses komisjoni 3. augusti 2007. aasta kirjale.
European Commission, A Report on the Functioning of Public Procurement Markets in the EU, 3 February 2004.
Euroopa Komisjon, 3. veebruar 2004, A report on the functioning of public procurement markets in the EU (Aruanne riigihanketurgude toimimise kohta ELis).
UOP states that it operates in the markets for the supply of products and services to the petroleum refining, gas treatment and petrochemicals production industries and to most manufacturing industries.
Äriühing UOP Limited märgib, et tegeleb nafta rafineerimis-, gaasitootmise, naftakeemia ja suurele osale töötlevale tööstusele toodete pakkumise ja teenuste osutamisega.
More specifically, it indicates that it designs, implements and authorises the exploitation of licences, and provides maintenance of process technologies for such things as oil conversion, clean fuel production, fuel desulphurisation and petrochemicals.
Täpsemalt töötab ta välja litsentsid, rakendab need ja kiidab nende kasutamise heaks ning tagab hooldamise selliste protsessitehnoloogiate puhul nagu nafta töötlemine, puhaste kütuste tootmine, kütuste väävlitustamise ja naftakeemilised tehnoloogiad.
It also states that it produces catalysts, molecular filters, adsorbents and other specialised equipment.
Samuti märgib ta, et toodab katalüsaatoreid, molekulaarsõelu, absorbente ja muud erivarustust.
It states that it is present in various European Union Member States (Austria, Belgium, the Czech Republic, Denmark, France, Germany, Hungry, Ireland, Italy, Netherlands, Portugal, Poland, Slovak Republic, Spain, Sweden and the United Kingdom), that it has representations in Belgium, France and Germany, and that it has two production plants, one in Brimsdown, Enfield, United Kingdom, and the other in Reggio Calabria, Italy.
Väidetavalt tegutseb ta ELi eri liikmesriikides (Austria, Belgia, Tšehhi Vabariik, Taani, Prantsusmaa, Saksamaa, Ungari, Iirimaa, Itaalia, Madalmaad, Portugal, Poola, Slovaki Vabariik, Hispaania, Rootsi ja Ühendkuningriik), tal on esindused Belgias, Prantsusmaal ja Saksamaal, ning kaks tehast, millest üks asub Suurbritannias Enfieldis Brimsdownis, ning teine Itaalias Reggio Calabrias.
UOP refers to the web page http://www.axens.net/about/history.html, consulted on 20 November 2008.
Äriühing UOP Limited viitab veebisaidile http://www.axens.net/about/history.html (20. novembri 2008. aasta seisuga).
For example, regarding the volume and purity of the product flows, or the consumption of raw materials.
Näiteks mahu ja toodete voo puhtuse või tooraine tarbimise osas.
The French authorities refer to footnote 3 to decision N 531/2005 cited above.
Prantsusmaa ametiasutused viitavad eespool nimetatud otsuse nr 531/2005 joonealusele märkusele 3.
This memo has been in existence since […] (*), and has been updated and endorsed regularly by […] (*).
Märgukiri on olemas juba alates […] (*) ning seda on korrapäraselt ajakohastanud ja kontrollinud […] (*).
The French authorities forwarded version […] (*) as an annex to their letter.
Prantsusmaa ametiasutused esitasid oma kirjaga […] (*) versiooni.
The French authorities refer to the letter from UOP dated 23 January 2009, which they say takes up the arguments developed under point 3(b) of the letter dated 28 November 2008.
Prantsusmaa ametiasutused viitavad äriühingu UOP Limited 23. jaanuari 2009. aasta kirjale, mis nende arvates kordas 28. novembri 2008. aasta kirja punkti 3 alapunktis b esitatud arutlust.
Under this framework licensing system Axens may use IFP’s present and future intellectual property rights essentially in processes in its field of activity to provide engineering services to customers in connection with those processes and to transmit to them the right to use the related technologies in the form of patent licence sub-grants.
Üldlitsentsi lepingu alusel võib Axens kasutada avalik-õigusliku asutuse IFP olemasolevat ja tulevast intellektuaalomandit peamiselt seoses oma tegevusvaldkonna protsessidega, et osutada klientidele nende protsessidega seonduvaid inseneriteenuseid ning anda neile edasi õigus kasutada asjaomaseid tehnoloogiaid patendi all-litsentside vormis.
Under this product licensing system Axens may use IFP’s present and future technology in its field of activity to manufacture and sell to its customers catalysts, adsorbents, captation masses, equipment, and other products and software developed by IFP.
Tootelitsentsi lepingu alusel võib Axens kasutada oma tegevusvaldkonnas avalik-õigusliku asutuse IFP olemasolevat ja tulevast tehnoloogiat, et toota ja müüa oma klientidele katalüsaatoreid, absorbente, imamismassi, seadmeid ja muid avalik-õigusliku asutuse IFP väljatöötatud tooteid ja tarkvara.
Letter from the French authorities dated 13 October 2008, paragraph 203.
Prantsusmaa ametiasutuste 13. oktoobri 2008. aasta kirja punkt 203.
See section 4.1.1 C, ‘Conclusion regarding the existence of a state guarantee in favour of La Poste’, recitals 251 to 255 of decision C 56/2007,
Vt eespool viidatud riigiabi C 56/07 käsitleva otsuse põhjendustes 251–255 esitatud osa 4.1.1 „Järeldus La Poste’ile antud riigigarantii olemasolu kohta”.
As specified in recital 12 (footnote No 11), this legal status was likened to an EPIC before the change in form of La Poste to that of a public limited company.
Kelle staatus oli vastavalt põhjenduses 12 täpsustatule (joonealune märkus 11) enne La Poste’i muutmist aktsiaseltsiks sarnane avalik-õigusliku tööstus- ja kaubandusasutuse staatusele.
Council of State, Société de l’hôtel d’Albe, 1 April 1938, Recueil p. 341.
Riiginõukogu 1. aprilli 1938. aasta otsus kohtuasjas Société de l’hôtel d’Albe, riiginõukogu kogumik, lk 341.
Council of State judgments in the Campoloro case, 10 November 1999 and 18 November 2005.
Riiginõukogu 10. novembri 1999. aasta ja 18. novembri 2005. aasta otsused kohtuasjas Campoloro.
In this judgment, the Council of State merely refused to grant an application brought by a creditor directly against the Minister for Public Works It found that a guarantee would come into play in the event of insolvency; a guarantee mechanism did not require the State to pay a debt of a publicly owned establishment whenever a creditor so requested.
Selles kohtuasjas keeldus riiginõukogu rahuldamast üksnes otseselt riigihankeministrile esitatud võlausaldaja nõuet. Tagatise rakendamine eeldab maksejõuetust ega tähenda, et ainuüksi võlausaldaja nõude peale oleks riik kohustatud avalik-õigusliku asutuse võla tagasi maksma.
The Commission refers to its analysis of the Campoloro case in section 4.1.1.A(b)(3) of decision C 56/2007.
Komisjon viitab oma analüüsile kohtuasja Camporolo kohta, mis on esitatud riigiabi C 56/07 käsitleva otsuse (millele on viidatud eespool) jaotise 4.1.1 A osa punkti b alapunktis 3.
However, in the case of insufficient assets of the publicly owned establishment IFP subsequent to its change in legal form, all its creditors, irrespective of when their claim arose, would be in a comparable situation, all finding that the ordinary law relating to compulsory administration or winding up of undertakings in difficulty did not apply to the publicly owned establishment IFP.
Seega on avalik-õigusliku asutuse IFP vara puudujäägi korral kõik tema võlausaldajad pärast selle staatuse muutmist – sõltumata võlanõude tekkimise kuupäevast – võrreldavas olukorras; nad kõik seisavad silmitsi asjaoluga, et avalik-õigusliku asutuse IFP puhul ei kohaldata tavaõigust raskustes olevate äriühingute saneerimise ja likvideerimise küsimuses.
All the creditors of the publicly owned establishment IFP would be assured of seeing their claims finally paid, as explained under point A(b).
Kõikidele avalik-õigusliku asutuse IFP võlausaldajatele on tagatud, et nende võlanõuded makstakse lõpuks tagasi, nagu selgitatud A osa punktis b.
The Commission wishes to point out in this respect that the guarantee examined here derives from the EPIC status of the publicly owned establishment IFP, that this is a guarantee operating between the State and the publicly owned establishment IFP (the latter’s creditors being only indirect beneficiaries thereof), and that this guarantee covers not only the payment of individual claims, but also the continued existence of IFP or its obligations or both.
Komisjon soovib sellega seoses selgitada, et vaatlusalune tagatis tuleneb avalik-õigusliku asutuse IFP avalik-õigusliku tööstus- ja kaubandusasutuse staatusest, et tegemist on tagatisega, mis seob riigi ja avalik-õigusliku asutuse IFP (viimase võlausaldajad on üksnes kaudsed kasusaajad) ning et see tagatis ei ole üksnes seotud üksikute võlanõuete rahuldamisega, vaid ka avalik-õigusliku asutuse IFP olemasolu ja/või selle kohustuste säilitamisega.
General Court in Case T-442/03 SIC v Commission [2008] ECR II-1161, paragraphs 124-127.
Üldkohtu 26. juuni 2008. aasta otsus kohtuasjas T-442/03: SIC vs. komisjon (EKL 2008, lk II-1161, punktid 124–127).
See also the Guarantees Notice.
Vt ka eespool viidatud teatis tagatiste kohta.
In particular, no such mechanism was set up at the time of the conversion of IFP, France Télécom, Gaz de France, EDF or ADP.
Eelkõige ei tehtud seda IFP, France Télécomi, Gaz de France’i, EDFi ja ADP ümberkujundamisel.
Contrariwise, the French authorities argued that, if La Poste had enjoyed a State guarantee by virtue of its legal form, there would have been no need to give an express guarantee for the debts contracted by the old Administration of Posts and Telecommunications which were transferred to La Poste.
Prantsusmaa ametiasutused on seisukohal, et vastupidiselt eelmisele olukorrale ei olnuks La Poste’ile üle kantud side- ja telekommunikatsiooniameti võlgade puhul vaja sõnaselget tagatist, kui viimasel oleks olnud staatusest tulenev riigitagatis.
But, they argued, such a guarantee was in fact given, in an order dated 31 December 1990.
Ometi anti see 31. detsembri 1990. aasta otsusega.
Labetoulle, ‘La responsabilité des AAI dotées de la personnalité morale: coup d’arrêt à l’idée de “garantie de l’Etat” ’, RJEP/CJEG No 635, October 2006.
„La responsabilité des AAI dotées de la personnalité juridique: coup d’arrêt à l’idée de „garantie de l’Etat”” ( „Juriidilistest isikutest sõltumatute haldusasutuste vastutus: peatada riigitagatise idee”); D. Labetoulle; RJEP/CJEG nr 635, 2006. aasta oktoober.
On this point, the Commission also refers to section 4.1.1.A(b)(3) of decision C 56/2007.
Selles osas viitab komisjon ka riigiabi C 56/2007 käsitleva otsuse (mida on nimetatud eespool) jaotise 4.1.1 A osa punkti b alapunktis 3.
The Commission refers to recitals 139 to 141 of decision C 56/2007.
Komisjon viitab riigiabi C 56/2007 käsitleva otsuse (mida on nimetatud eespool) põhjendustele 139–141.
The following part of the memorandum was published in the annual report for 1995 (p. 219): ‘In connection with the draft law on State involvement in the recovery plans for Crédit Lyonnais and Comptoir des Entrepreneurs, the Council of State … took the view that there was a State guarantee for this establishment which derived without any express legislative provision from the very fact that it was a publicly owned establishment’.
Teatise järgneva osa avalikustasid 1995. aasta aruande toimetajad (lk 219): „Seoses seaduseelnõuga, mis käsitleb riigi tegevust Crédit Lyonnais’ ja Comptoir des Entrepreneursi saneerimiskavades, leidis riiginõukogu et sellele asutusele antud riigitagatis tuleneb ilma sõnaselge õigusliku sätteta asjaolust, et asjaomase asutuse puhul on tegemist riigiasutusega.”
The section of this decision describing the measure explains the terms of the Law of 16 July 1980, the Decree of 20 May 2008 replacing the Decree of 12 May 1981, and the Circular of 16 October 1989.
Rakendusmääruste puhul on käesoleva otsuse meetme kirjeldust käsitlevas jaotises viidatud 16. juuli 1980. aasta seadusele ja 20. mai 2008. aasta määrusele, mis asendavad 12. mai 1981. aasta määrust ja 16. oktoobri 1989. aasta ringkirja.
The Law of 16 July 1980 provides that ‘if the decision-making body of the authority or establishment has not released or created the resources … the supervising authority shall do so, and if necessary shall issue a mandatory payment order’.
16. juuli 1980. aasta seaduses on sätestatud, et: „kui omavalitsuse või asutuse nõuandeorgan ei ole kõnealuseid ressursse eraldanud või loonud, teeb […] järelevalveasutus vajaduse korral seda ametikohustustest lähtuvalt.”
The Decree of 12 May 1981, which on this point remains unchanged by the amending Decree of 2008, states that the representative of the State or the authority responsible for supervision ‘shall, as appropriate, release the necessary resources, either by reducing the appropriations allocated to other expenditures and still available, or by increasing resources’.
12. mai 1981. aasta määruses, mida ei ole seoses selle punktiga 2008. aasta määrusega muudetud, on täpsustatud, et riigi esindaja või järelevalveasutus „eraldab vajaduse korral vajalikud vahendid muudeks kuludeks ettenähtud ja veel kasutamiseks vabasid vahendeid vähendades või siis tulusid suurendades.”
The Commission refers to section 4.1.1.A(b)(3) of decision C 56/2007.
Komisjon viitab riigiabi C 56/07 käsitleva otsuse (mida on nimetatud eespool) jaotise 4.1.1 A osa punkti b alapunktile 3.
In a memorandum submitted on 27 October 2009 in the postal case, the French authorities denied that it was ‘impossible’ to mobilise own capital and reserves, on the basis of two arguments: the first of these, however, related to the prices charged by La Poste, and cannot be transposed to the circumstances of the present case, since IFP’s prices, unlike those of La Poste, are not subject to sectoral regulation.
Postiteenuse juhtumi puhul vaidlustavad Prantsusmaa ametiasutused oma 27. oktoobri 2009. aasta kirjas omavahendite kasutuselevõtu „võimatuse” kahe argumendi põhjal: esimene väide seoses äriühingu La Poste kasutatud tariifidega ei ole aga ülekantav käesoleva juhtumi asjaoludele, sest avalik-õigusliku asutuse IFP tariife ei reguleerita – vastupidiselt äriühingu La Poste omadele – valdkondlikult.
The Commission refers to points 112 and 113 of the memorandum sent by the French authorities on 23 January 2008 in the postal case.
Komisjon viitab Prantsusmaa ametiasutuste 23. jaanuari 2008. aasta teatise punktidele 112 ja 113, mille nad esitasid postiteenuse juhtumi puhul.
For further details on the position of the French authorities, see section 3.1.1.B(a)(2) of decision C 56/2007.
Prantsusmaa ametiasutuste seisukoha kohta vt täpsustused riigiabi C 56/07 käsitleva otsuse (millele on viidatud eespool) jaotise 3.1.1 B osa punkti a alapunktis 2.
ECHR, Société de gestion du port de Campoloro and Société fermière de Campoloro v France, 6 December 2006, No 57516/00.
Euroopa Inimõiguste Kohtu 6. detsembri 2006. aasta otsus kohtuasjas nr 57516/00: Société de gestion du port de Campoloro ja Société fermière de Campoloro vs. Prantsusmaa.
In the Campoloro case the ECHR made the State liable for all of the sums owed to the applicant companies by the Commune of Santa-Maria-Poggio.
Euroopa Inimõiguste Kohus lõpetas kohtuasja Campoloro, tehes riigi vastutavaks kõikide laenude eest, mille pidi kaebuse esitanud äriühingutele tagasi maksma Santa-Maria-Poggio kommuun.