natgillin/translations-raw huggingface dataset:
According to Belgium, such settlement agreements are commonplace not only in Belgium but, for obvious reasons (that is, to avoid long and costly litigation the outcome of which is uncertain) with the authorities of numerous other Member States.
Belgia sõnul ei ole sellised kokkulepped tavapärased mitte üksnes Belgias, vaid ilmselgetel põhjustel (näiteks et vältida pikki, kulukaid ja ebakindla tulemusega vaidlusi) ka paljude teiste liikmesriikide maksuametites.
In this respect, Belgium notes that the Commission itself had recourse to a settlement agreement with Philip Morris International in a case involving the loss of customs duties and VAT which should have been paid for legal imports [39].
Belgia märgib, et komisjon ise kasutab kokkulepet äriühinguga Philip Morris International seoses tolli- ja käibemaksust ilmajäämisega, mida seadusliku importimise korral oleks tulnud tasuda [39].
Belgium adds that if VAT had been charged on the transactions at issue, that VAT would have had to be reimbursed to Umicore’s customers by the tax authorities, since those customers could use their right to the deduction of VAT as undertakings registered for VAT.
Belgia lisab, et juhul, kui käibemaksu oleks kohaldatud vaidlusaluste tehingute suhtes, oleks maksuamet pidanud selle käibemaksu tagastama Umicore’i klientidele, et nad saaksid käibemaksukohustuslastena kasutada oma käibemaksu mahaarvamisõigust.
It would therefore have had no financial impact on Belgium’s public accounts, with no transfer of state resources.
Seega oleks olnud Belgia riigikassa jaoks tegemist tehinguga, millega ei kaasne riigiressursside ülekandmist.
As for the criterion of specificity, Belgium indicates that, contrary to what the Commission argued in its decision to open the procedure, the mere fact that the settlement agreement related only to Umicore is not enough to claim that the criterion of specificity has been fulfilled [40].
Erisuse kriteeriumi kohta täpsustab Belgia, et vastupidiselt sellele, mida komisjon on väitnud oma menetluse algatamise otsuses, ei võimalda pelk tõsiasi, et kokkulepe on seotud vaid Umicore’iga, väita valikulisuse kriteeriumi täitmist [40].
In order to determine if there was a specific advantage, the measure would have to be assessed in the light of the treatment given to undertakings in similar factual and legal circumstances as the allegedly favoured undertaking [41].
Selleks et kindlaks teha, kas konkreetne eelis on olemas, tuleb meedet võrrelda kohtlemisega, mis saab osaks väidetavalt soodustatud äriühinguga samas faktilises ja õiguslikus olukorras olevatele ettevõtetele [41].
According to Belgium, if, as in this case, any person subject to VAT has the possibility to contest an adjustment notice, to present his arguments before the authorities and to conclude an agreement with the authorities relating to his specific case, which does not imply any derogation from the law and is confined, as indicated by the evidence submitted, to accepting the merits of the facts as established by the taxable person, the measure would be general and would not constitute aid within the meaning of Article 107 of the Treaty.
Belgia sõnul on juhul, kui sarnaselt kõnealuse asjaga on igal käibemaksukohustuslasel võimalik käibemaksu tasumise nõuet vaidlustada, esitada ametiasutustele oma argumente ja sõlmida maksuametiga kokkulepe oma konkreetse juhtumi põhjal ning kui see kokkulepe ei sisalda ühtegi erandit seadusest ja üksnes nõustub esitatud tõendite põhjal niisuguste faktiliste põhjendatusega, mille maksukohustuslane on esitanud, tegemist üldise meetmega, mis ei kujuta endast riigiabi ELi toimimise lepingu artikli 107 tähenduses.
According to Belgium, the procedure applicable to Umicore is open to other undertakings and applies in a similar manner to all disputes.
Belgia sõnul on Umicore’i suhtes kohaldatav menetlus avatud teistele ettevõtetele ja seda kohaldatakse sarnaselt kõikide vaidlusjuhtumite suhtes.
In this respect, Belgium emphasizes that in this case the authorities did not have and did not use any discretionary or arbitrary powers in applying VAT law.
Belgia rõhutab, et kõnealuses asjas ei ole maksuamet käibemaksuseaduse kohaldamisel oma võimu omavoliliselt või meelevaldselt kasutanud.
According to Belgium, the measure under investigation is justified also by the nature and structure of the Belgian tax system.
Belgia sõnul on analüüsitav meede õigustatud ka Belgia maksusüsteemi olemuse ja üldskeemi tõttu.
Under any administrative procedure, it is logical to expect a correct solution as soon as possible, which contributes to legal certainty while ensuring strict procedural compliance and effective recovery of the tax.
Iga haldusmenetluse puhul on loogiline oodata korrektset tulemust võimalikult kiiresti: see aitab kaasa õiguskindluse eesmärgi saavutamisele, olles ranges vastavuses menetlusskeemiga ja tagades tõhusa maksude sissenõudmise.
The agreements concluded with taxpayers such as Umicore ultimately serve the purpose of avoiding protracted and indecisive legal disputes.
Umicore’i sarnaste maksumaksjatega sõlmitavate kokkulepete eesmärk on vältida pikalt kestvate ja ebakindlate kohtuvaidluste riski.
The Belgian authorities point out that, to the best of their knowledge, the European competitors of Umicore supplied fine silver to the same Italian customers as Umicore and under the same terms, and that the VAT situation of those producers has not been the object of any adjustment applied by their national authorities on the ground that the fraud occurred in Italy and not at the producers.
Belgia ametiasutused märgivad, et nende teada tarnisid Umicore’i konkurendid rafineeritud hõbedat samadele klientidele Itaalias nagu Umicore’gi ja samade tingimuste alusel ning et nimetatud tootjate käibemaksuolukorda nende siseriiklikud maksuametid ei korrigeerinud ettekäändel, et pettus pandi toime Itaalias, mitte tootjate poolt.
Belgium considers therefore that the measure does not meet any of the conditions required in order to establish the existence of State aid under the Treaty.
Seetõttu leiab Belgia, et meede ei vasta ühelegi tingimusele, mille täitmist nõutakse riigiabi olemasolu tõendamiseks Euroopa Liidu toimimise lepingu alusel.
The case does not involve any transfer of resources, advantage, selectivity or distortion of competition or trade between Member States.
Tegelikult ei ole kõnealusel juhul tegemist ressursside ülekandmise, eelise andmise, valikulisuse, konkurentsi moonutamise ega liikmesriikidevahelise kaubanduse kahjustamisega.
General comment on the application of Article 107 of the Treaty to tax agreements
Üldine märkus seoses Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 kohaldamisega maksukokkulepetele
Belgium concludes that if the Commission intends henceforth to attack the very mechanism of tax settlements, even though it is widely used and essential for the proper functioning of tax collection by any tax authorities, in order to assess the substantive application of law it will have, in each case, to substitute itself for the national court acting as ‘appeal court’ for decisions by national authorities.
Lõpetuseks järeldab Belgia, et kui komisjon kavatseb nüüdsest rünnata maksutehingute mehhanismi ennast, mis on siiski laialdaselt levinud ja iga maksuameti jaoks maksude sissenõudmise tõhusaks toimimiseks oluline, peab ta õiguse sisulise kohaldamise üle otsustamisel asetama ennast iga juhtumi puhul siseriikliku kohtu rolli, kes tegutseb riikliku maksuameti otsuste puhul „apellatsioonikohtuna”.
Outline of the general background
Üldine taust
Umicore begins by pointing out that, under the current practice developed in the area of international trade in precious metals, deliveries take place at the plant (‘ex works’), the transportation of the goods being taken care of by the buyer.
Umicore tuletab kõigepealt meelde, et rahvusvahelises väärismetallide kaubanduses väljakujunenud tavapärase praktika kohaselt tehakse tarne tehases („ex works”), mis tähendab, et ostja hoolitseb kauba veo eest.
This type of sale appears to be very risky under the new VAT system for intra-Community supplies.
Sellist liiki müük osutub uues ühendusesiseste tarnete käibemaksusüsteemis väga ohtlikuks.
The seller has to prove the reality of the transport operation, but in this case the documents proving the transport operation are in the possession of the buyer (given that, since 1993, the ultimate proof of transport, namely the customs stamp on the export document, no longer applies to intra-Community supplies).
Tegelikult peab müüja tõendama veo tegelikku toimumist, samas kui ostjal on sellisel juhul veo toimumist tõendavad dokumendid (arvestades, et kõige paremat veotõendit – tollitemplit ekspordidokumendil – ei eksisteeri ühendusesiste tarnete puhul enam alates aastast 1993).
As regards the proof of transport of the goods, more particularly, Umicore emphasizes that it submitted to the Special Tax Inspectorate very detailed documentation justifying the transport.
Umicore märgib kauba veotõendi kohta, et ta on esitanud ISI-le väga üksikasjaliku dokumendi, mis tõendab veo toimumist.
Umicore also mentions that it acted in good faith in connection with the disputed transactions, as witness the 10 % fine indicated in the adjustment notices, which applies only to taxable persons who act in good faith.
Umicore väidab, et ta tegutses vaidlusalustes tehingutes heas usus, mida tõendab 10 protsendise trahvi nimetamine käibemaksu tasumise nõuetes; sellist trahvi võimaldatakse juhul, kui maksukohustuslane tegutseb heas usus.
In this context, Umicore also points out that it cooperated spontaneously with the Italian legal authorities, which, convinced of its good faith, did not proceed against it.
Sellega seoses täpsustab Umicore veel tõsiasja, et ta tegi vabatahtlikult koostööd Itaalia kohtuga, kes, olles veendunud tema heas usus tegutsemises, ei oleks muidu tema poole pöördunud.
Umicore also underscores that, in its opinion, the Italian authorities are liable to the extent that they did not cancel the VAT numbers of the fictitious Italian companies as soon as serious irregularities were found by the Italian tax authorities.
Umicore rõhutab veel, et tema arvates tekkis Itaalial vastutus siis, kui Itaalia ei võtnud fiktiivsetelt Itaalia äriühingutelt käibemaksukohustuslase numbrit ära niipea, kui Itaalia maksuamet oli avastanud rasked rikkumised.
Umicore also maintains that other competing silver producers, established in other Member States, carried out deliveries to the same Swiss and Italian intermediaries under the same circumstances and terms as those of the deliveries carried out by itself but their deliveries have not been questioned by their tax authorities.
Umicore kinnitab veel, et muudes liikmesriikides asutatud teised konkureerivad hõbeda tootjad tarnisid samadele Šveitsi ja Itaalia vahendajatele samas olukorras ja samade tingimuste alusel nagu temagi, ilma et nende maksuametid oleksid neid tarneid kahtluse alla seadnud.
It is therefore unacceptable for Umicore, after having paid BEF 423 million (EUR 10485896), to be considered a State aid recipient when those other competing companies escape any prosecution.
Seetõttu ei saa nõustuda sellega, et Umicore’i, kes tasus 423 miljoni Belgia frangi suuruse summa (10485896 eurot), peetakse riigiabi saanuks, samas kui teised konkureerivad äriühingud pääsevad igasugustest nõuetest.
Finally, Umicore agrees with the comments submitted by Belgium, according to which an adjustment notice, contrary to a constraining order, does not in any way create a VAT debt under Belgian law.
Lõpetuseks ühineb Umicore Belgia märkustega, mille kohaselt käibemaksu tasumise nõuded – vastupidiselt maksuotsusele – ei mõjuta sugugi käibemaksuvõla tekkimist Belgia õiguses.
Procedure followed by the Special Tax Inspectorate
ISI menetlus
Umicore’s arguments are similar to those made by Belgium in respect of the legality and validity of VAT agreements concluded between the authorities and taxable persons.
Umicore esitab maksuameti ja käibemaksukohutuslaste vahel sõlmitavate kokkulepete õiguspärasuse ja kehtivuse kohta samu argumente nagu Belgia.
The interested party recalls that such agreements may apply only to factual questions such as the proof of transport for intra-Community supplies (and the resulting tax base).
Huvitatud isik tuletab meelde, et sellised kokkulepped võivad käsitleda üksnes faktilisi küsimusi nagu veo tõendamine ühendusesisestel tarnetel (ja sellest tulenevat maksubaasi).
In this context, Umicore states that the practice of concluding such agreements is widespread, including at the level of the Special Tax Inspectorate services [42].
Sellega seoses täpsustab Umicore, et selliste kokkulepete sõlmimine on väga levinud, sealhulgas ISI talituste tasandil [42].
The interested party also mentions that the validity and legality of reductions in administrative fines, in exchange for an agreement with the taxpayer in respect of the amount, are confirmed by case law [43].
Huvitatud isik täpsustab veel, et kohtupraktika on kinnitanud, et vastutasuks summat käsitleva kokkuleppe eest maksumaksjaga on haldustrahvide vähendamine kehtiv ja õiguspärane [43].
Finally, as regards the factoring-in of the tax deductibility of the payable amount, Umicore emphasizes the following:
Lõpetuseks rõhutab Umicore maksmisele kuuluva summa mahaarvamise arvessevõtmise kohta järgmist:
the Special Tax Inspectorate does not have only VAT competences, but also competences relating to income tax,
ISI ei ole pädev mitte üksnes käibemaksu valdkonnas, vaid ka tulumaksu valdkonnas;
instead of requesting that Umicore pay a gross amount before income tax, which would have been tax deductible, the Special Tax Inspectorate accepted the payment of a net amount, after tax, provided that, of course, as specified in the agreement, the net amount was not itself tax deductible.
selle asemel, et nõuda Umicore’ilt ühte kindlat tulumaksueelset brutosummat, mis kuulub mahaarvamisele, nõustus ISI netosumma maksmisega pärast maksude tasumist, kuid seda kokkuleppes sätestatud tingimusel, et see (neto)summa ise ei ole mahaarvatav.
In return, Umicore accepted to pay the (net) amount within a very short period (a week), which did not violate any applicable legal provision.
Vastutasuks nõustus Umicore maksma (neto)summa väga lühikese tähtaja jooksul (ühe nädala jooksul), mis ei ole vastuolus ühegi selles valdkonnas kohaldatava õigusnormiga.
Umicore considers that the amount of BEF 423 million represents VAT owed for the period 1995-96 and that the Special Tax Inspectorate exempted Umicore from paying late interest pursuant to Article 84a of the VAT Code and a proportional fine (of 10 %) pursuant to Article 9 of the Regent’s Decree.
Umicore leiab, et 423 miljoni Belgia frangi suurune summa on käibemaksusumma, mis kuulub tasumisele 1995.–1996. aasta eest ja millelt ISI ei nõudnud Umicore’ilt viiviseid vastavalt käibemaksuseadustiku artiklile 84a ega trahvi (10 %) vastavalt regendi dekreedi artiklile 9.
As regards the reduction of the VAT owed from BEF 708 million to BEF 423 million, Umicore stresses that it is justified by the fact that the VAT claim established when Umicore invoiced the VAT to Italian and Swiss buyers remains unpaid and is therefore tax deductible.
Umicore rõhutab, et 708 miljoni Belgia frangi suuruse käibemaksuvõla vähendamine 423 miljoni Belgia frangini oli põhjendatud tõsiasjaga, et käibemaksunõue tuleneb Umicore’i esitatud käibemaksuarvetest Itaalia ja Šveitsi ostjatele, mis jäid tasumata, ja nõue kuulub seetõttu mahaarvamisele.
In connection with the years 1997-98, Umicore states that the adjustment notice of 30 April 1999 has not been acted upon, since the taxable person provided appropriate evidence that the sales in question could be exempted from VAT pursuant to Article 39a of the VAT Code.
1997.–1998. aasta kohta täpsustab Umicore, et 30. aprilli 1999. aasta käibemaksu tasumise nõue jäi sisse nõudmata, sest maksukohustuslane oli nõuetekohaselt tõendanud, et kõnealuse müügi võis käibemaksust vabastada käibemaksuseadustiku artikli 39a alusel.
Umicore considers that a tax agreement such as the agreement at issue does not constitute an advantage within the meaning of the TFEU and therefore it is not State aid.
Umicore on seisukohal, et asjaomane maksukokkulepe ei kujuta endast eelist ELi toimimise lepingu tähenduses ega ole järelikult defineeritav riigiabina.
In particular, Umicore disputes the Commission’s allegation that the tax agreement at issue placed the company in a more favourable position than other taxpayers.
Umicore vaidlustab komisjoni väite, et kõnealune maksukokkulepe seadis Umicore’i teistest maksumaksjatest palju soodsamasse finantsolukorda.
First, Umicore states that in reality the Special Tax Inspectorate itself assessed the tax agreement as more advantageous for the Treasury than the launching of a procedure whose final outcome risked being less favourable.
Esiteks täpsustab Umicore, et tegelikult hindas just ISI maksukokkulepet riigikassa jaoks soodsamaks kui menetluse jätkamist, mille puhul oli oht, et lõpptulemus kujuneb ebasoodsamaks.
Second, the possibility of concluding a tax agreement and reaching a compromise does not constitute in itself an advantage specific to Umicore. Such agreements are available to all taxable persons and are a current and normal practice in the field of VAT.
Teiseks ei kujuta maksukokkuleppe sõlmimise ja kokkuleppimise võimalus endast erilist eelist Umicore’ile, sest sellised kokkulepped on üldjuhul kättesaadavad kõikidele maksukohustuslastele ning tegemist on tavapärase ja normaalse praktikaga käibemaksuvaldkonnas.
Third, a settlement agreement, by its very nature, does not grant any advantage capable of being caught by the State aid rules.
Kolmandaks ei anta kokkuleppe endaga mitte mingit riigiabieeskirjadest tulenevat eelist.
By definition, any decision to compromise involves assessing the risks for each of the parties in question by comparing a certain and immediate payment with the supposed or possible outcome of a legal dispute.
Määratluse kohaselt seisneb iga kokkuleppimise otsus selles, et iga asjaomane pool võrdleb ühelt poolt kindla ja viivitamatu maksmise ning teisalt kohtuvaidluse oletatava või võimaliku tulemusega seotud riske.
Umicore considers, therefore, that it is an error to describe the terms of a settlement as an ‘advantage’, except in exceptional situations where one party derives from that settlement an outcome that is obviously superior to what it could expect from a legal dispute.
Seega on Umicore’i sõnul vale liigitada ühe tehingu tingimused „eeliseks”, välja arvatud erandjuhtudel, kus üks pool saavutab tehingust ilmselgelt parema tulemuse võrreldes sellega, mida ta oleks võinud saada kohtuvaidluse tulemusel.
According to Umicore, the Commission presupposes that if the tax dispute had had to be brought before the Belgian courts, by way of an appeal against the administrative decision, the court seized would necessarily have sentenced Umicore to pay a larger amount than that based on the agreement concluded between the Special Tax Inspectorate and Umicore.
Umicore’i sõnul eeldab komisjon, et kui maksualaseid erimeelsusi oleks tulnud lahendada Belgia kohtus haldusotsuse kohta kaebuse esitamisega, oleks apellatsioonikohus mõistnud Umicore’ilt kindlasti välja suurema summa kui see, mis tulenes ISI ja Umicore’i vahel sõlmitud kokkuleppest.
To reach such a conclusion, the Commission would have to substitute its own assessment for that of the national authorities or even that of the national courts, as applicable.
Sellise tulemuseni jõudmiseks peaks komisjon seega asendama siseriikliku asutuse otsuse või vajaduse korral isegi siseriikliku kohtu otsuse oma hinnanguga.
Fourth, Umicore refers to the case Déménagements-Manutention Transport SA (DMT) [44], where the Court of Justice concluded that by granting payment facilities to the company in question the ONSS [45] acted as a public creditor which, like a private creditor, sought to obtain the amounts owed to it by a debtor in financial difficulty.
Neljandaks viitab Umicore kohtuasjale Déménagements-Manutention Transport SA, [44] milles Euroopa Kohus leidis, et asjaomasele ettevõttele maksusoodustuste andmisega käitus ONSS [45] nagu avalik-õiguslik võlausaldaja, kes sarnaselt eraõigusliku võlausaldajaga üritas saavutada makseraskustes oleva võlgniku tasumisele kuuluvate summade maksmist.
The Court then decided that it was for the national courts to determine whether the payment facilities were clearly more significant than those that the company could obtain from a private creditor.
Kohus otsustas seejärel, et siseriiklikul kohtul tuleb kindlaks teha, kas kõnealused maksusoodustused on ilmselgelt suuremad võrreldes sellega, mida eraõiguslik ettevõte oleks sellele äriühingule võimaldanud.
Following the reasoning of the Court, Umicore estimates that in the present case the Special Tax Inspectorate, acting as a public creditor which seeks to obtain the amounts owed to it just like a private creditor, opted for the immediate payment of a net amount instead of a gross amount, which made the recovery of the amount certain and very fast.
Jälgides Euroopa Kohtu arutluskäiku, leiab Umicore, et kõnealuses asjas üritab ISI sarnaselt eraõigusliku võlausaldajaga saavutada talle tasumisele kuuluvate summade maksmist, tehes valiku brutosumma asemel kohe makstava netosumma kasuks, mis võimaldas tal sissenõudmise teostada kindlalt ja väga kiiresti.
This behaviour is therefore rational and cautious from an economic standpoint, and comparable with the behaviour of a hypothetical private creditor in the same situation.
Selline käitumine on seega majanduslikult ratsionaalne ja ettevaatlik, mis on võrreldav samas olukorras tegutseva võimaliku eraõigusliku võlasusaldaja käitumisega.
Umicore considers that the selectivity criterion has clearly not been met in this case, since the tax agreement at issue is only one specific application of a general scheme available to all taxpayers in the same situation and the Special Tax Inspectorate does not exercise any discretionary powers when compromising.
Umicore leiab, et kõnealusel juhul ei ole valikulisuse kriteerium selgelt täidetud, sest kõnealuse maksukokkuleppe näol on vaid tegemist kõikidele samas olukorras olevatele maksumaksjatele võimaldatava üldise korra konkreetse kohaldamisega ühe maksukohutuslase suhtes, ja et ISI ei kasuta kokkuleppimisel oma võimu meelevaldselt.
Even if the measure at issue were considered selective, it would still be justified by the nature and structure of the system.
Isegi kui pidada kõnealust meedet valikuliseks, on see ikkagi õigustatud süsteemi olemuse ja üldskeemiga.
According to Umicore, even if it is selective, a tax measure should be considered as not conferring an advantage as long as it has been demonstrated that it contributes to the effectiveness of tax recovery [46].
Umicore’i sõnul ei saa isegi valikulist maksumeedet pidada eelist andvaks siis, kui on tõendatud, et see soodustab maksude sissenõudmise tõhusust [46].
In the present case, Umicore considers that the measure is justified by the nature and structure of the system to the extent that the agreement concluded contributed to the effective recovery of tax [47].
Kõnealusel juhul leiab Umicore, et meede on õigustatud süsteemi olemuse ja üldskeemiga niivõrd, kuivõrd sõlmitav kokkulepe on tõhustanud maksude sissenõudmist [47].
Exceeding of powers
Pädevuse ületamine
Umicore states that interpreting the concept of State aid as including a tax agreement such as the one concluded with the Special Tax Inspectorate would inevitably lead the Commission to exceed its powers by assuming a competence in respect of the recovery of indirect taxes which it does not have, and to encroach upon the prerogatives of the national courts, which are alone competent to decide on tax disputes.
Umicore kinnitab, et riigiabi mõiste tõlgendamine ISI-ga sõlmitud maksukokkulepet hõlmavalt viiks paratamatult selleni, et komisjon ületab oma volitusi, võttes õigustamatult pädevuse kaudsete maksude sissenõudmise valdkonnas, ja haarab endale eelisõigused siseriiklikelt kohtutelt, kes on ainsana pädevad maksuvaidlusi lahendama.
Absence of effect on competition or trade
Konkurentsile ja kaubandusele puuduv mõju