natgillin/translations-raw huggingface dataset:
A four-digit sequential number (with leading zeroes as applicable) to denote the base type-approval number.
Neljakohaline järjenumber (vajaduse korral on esimesteks numbriteks nullid), mis tähistab tüübikinnituse põhinumbrit.
A two-digit sequential number (with leading zero if applicable) to denote the extension.
Kahekohaline järjenumber (vajaduse korral on esimeseks numbriks null), mis tähistab pikendamist.
if n≥20, k = 0,860
kui n≥20, k = 0,860
The International Standards ISO 5815 and 5815-2: 2003 stipulate that in order to carry out the analysis to determine biochemical oxygen demand after five days water samples should be stored immediately after sampling and up to the time of analysis in a brim-full, tightly sealed bottle at a temperature of 0–4 °C. The process of determining BOD5 should be initiated as soon as possible or at least within twenty-four hours of completion of sampling.
Rahvusvaheliste standarditega ISO 5815 ja 5815-2: 2003 on ette nähtud, et selleks, et teha analüüsid biokeemilise hapnikutarbe kindlaksmääramise kohta pärast viit päeva, tuleb võetud veeproovid ladustada viivitamata pärast proovi võtmist ning kuni analüüsimiseni hoida tihedalt suletud ja ääreni täis pudelis temperatuuril 0–4 C. BHT5 kindlaksmääramist tuleb alustada niipea kui võimalik või vähemalt 24 tunni jooksul pärast proovi võtmist.
Commission Delegated Directive 2012/50/EU
Komisjoni delegeeritud direktiiv 2012/50/EL,
amending, for the purposes of adapting to technical progress, Annex III to Directive 2011/65/EU of the European Parliament and of the Council as regards an exemption for applications containing lead
millega muudetakse tehnika arenguga kohandamise eesmärgil Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2011/65/EL III lisa seoses pliisisaldusega rakenduste suhtes tehtava erandiga
Having regard to Directive 2011/65/EU of the European Parliament and of the Council of 8 June 2011 on the restriction of the use of certain hazardous substances in electrical and electronic equipment [1], and in particular Article 5(1)(a) thereof,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. juuni 2011. aasta direktiivi 2011/65/EL teatavate ohtlike ainete kasutamise piiramise kohta elektri- ja elektroonikaseadmetes, [1] eriti selle artikli 5 lõike 1 punkti a,
Directive 2011/65/EU prohibits the use of lead in electrical and electronic equipment placed on the market.
Direktiiviga 2011/65/EL on keelatud kasutada pliid turule lastavates elektri- ja elektroonikaseadmetes.
The substitution of lead in PZT based dielectric ceramic materials for capacitors which are part of integrated circuits or discrete semiconductors is still technically impracticable.
Plii asendamine selliste kondensaatorite PZT-põhistes dielektrilistes keraamilistes materjalides, mis on osa integraallülitustest või eraldiseisvatest pooljuhtidest, ei ole ikka veel tehniliselt teostatav.
The use of lead in those materials should therefore be exempted from the prohibition.
Seepärast tuleks teha erand plii kasutamise suhtes kõnealustes materjalides.
Directive 2011/65/EU should therefore be amended accordingly,
Direktiivi 2011/65/EL tuleks seega vastavalt muuta,
Annex III to Directive 2011/65/EU is amended as set out in the Annex to this Directive.
Direktiivi 2011/65/EL III lisa muudetakse vastavalt käesoleva direktiivi lisale.
In Annex III to Directive 2011/65/EU the following point 7(c)-IV is inserted:
Direktiivi 2011/65/EL III lisasse lisatakse punkt 7(c)-IV:
Lead in PZT based dielectric ceramic materials for capacitors which are part of integrated circuits or discrete semiconductors
Plii selliste kondensaatorite PZT-põhistes dielektrilistes keraamilistes materjalides, mis on osa integraallülitustest või eraldiseisvatest pooljuhtidest
Expires on 21 July 2016’
Kehtivusaeg lõpeb 21. juulil 2016”
Member States shall bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive by 2 January 2013 at the latest.
Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 2. jaanuariks 2013.
Commission Delegated Directive 2012/51/EU
Komisjoni delegeeritud direktiiv 2012/51/EL,
amending, for the purposes of adapting to technical progress, Annex III to Directive 2011/65/EU of the European Parliament and of the Council as regards an exemption for applications containing cadmium
millega muudetakse tehnika arenguga kohandamise eesmärgil Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2011/65/EL III lisa seoses kaadmiumisisaldusega rakenduste suhtes tehtava erandiga
Directive 2011/65/EU prohibits the use of cadmium in electrical and electronic equipment placed on the market.
Direktiiviga 2011/65/EL on keelatud kasutada kaadmiumi turule lastavates elektri- ja elektroonikaseadmetes.
The substitution of cadmium in photoresistors for analogue optocouplers applied in professional audio equipment is still technically impracticable.
Kaadmiumi asendamine erialastes helirakendustes kasutatavate optiliste analoogsidestite fototakistites ei ole ikka veel tehniliselt teostatav.
The use of cadmium in those photoresistors should therefore be exempted from the prohibition.
Seepärast tuleks teha erand kaadmiumi kasutamise suhtes kõnealustes fototakistites.
However, that exemption should be limited in time as the research for cadmium free technology is in progress and substitutes could become available by the end of 2013.
Siiski tuleks kõnealust erandit ajaliselt piirata, sest praegu on käimas kaadmiumivaba tehnoloogia uuringud ja asendusained võivad saada kättesaadavaks 2013. aasta lõpuks.
In Annex III to Directive 2011/65/EU the following point 40 is added:
Direktiivi 2011/65/EL III lisasse lisatakse punkt 40:
Cadmium in photoresistors for analogue optocouplers applied in professional audio equipment
Kaadmium erialastes helirakendustes kasutatavate optiliste analoogsidestite fototakistites
Commission Implementing Directive 2012/52/EU
Komisjoni rakendusdirektiiv 2012/52/EL,
laying down measures to facilitate the recognition of medical prescriptions issued in another Member State
millega nähakse ette meetmed, et hõlbustada teises liikmesriigis väljakirjutatud retseptide tunnustamist
Having regard to Directive 2011/24/EU of the European Parliament and of the Council of 9 March 2011 on the application of patients’ rights in cross-border healthcare [1], and in particular points (a), (c) and (d) of Article 11(2) thereof,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. märtsi 2011. aasta direktiivi 2011/24/EL patsiendiõiguste kohaldamise kohta piiriüleses tervishoius, [1] eriti selle artikli 11 lõike 2 punkte a, c ja d,
Pursuant to Article 11(2) of Directive 2011/24/EU, the Commission has an obligation to adopt measures to facilitate the recognition of medical prescriptions issued in a Member State other than the Member State where the prescriptions are dispensed.
Direktiivi 2011/24/EL artikli 11 lõike 2 kohaselt on komisjonil kohustus võtta vastu meetmed, millega hõlbustatakse selliste retseptide tunnustamist, mis on välja kirjutatud mõnes muus liikmesriigis kui see, kus ravimid või meditsiiniseadmed väljastatakse.
Pursuant to point (a) of Article 11(2) of Directive 2011/24/EU, the Commission is to adopt a non-exhaustive list of elements to be included in those prescriptions.
Vastavalt direktiivi 2011/24/EL artikli 11 lõike 2 punktile a peab komisjon vastu võtma mitteammendava loetelu sellistes retseptides nõutavatest andmetest.
That list should enable the dispensing health professional to verify the authenticity of the prescription and whether it was issued by a member of a regulated health profession who is legally entitled to do so.
Selline loetelu peaks võimaldama kaupa väljastaval tervishoiutöötajal kontrollida retsepti ehtsust ja seda, kas retsepti on välja kirjutanud reguleeritud kutseala esindaja, kellel on seaduslik õigus seda teha.
The elements to be included in the prescriptions should facilitate the correct identification of medicinal products or medical devices as referred to in point (c) of Article 11 (2) of Directive 2011/24/EU.
Vastavalt direktiivi 2011/24/EL artikli 11 lõikele 2 peaksid retseptides nõutavad andmed hõlbustama väljastatavate ravimite või meditsiiniseadmete korrektset identifitseerimist.
Medicinal products should therefore be indicated using the common name in order to facilitate the correct identification of products which are marketed under different brand names across the Union and of products that are not marketed in all Member States.
Seepärast tuleks ravimi puhul esitada tema üldnimetus, et hõlbustada selliste ravimite korrektset identifitseerimist, mida turustatakse ELis eri kaubamärkide all või mida ei turustata kõigis liikmesriikides.
That common name to be used should be either the International Non-proprietary name recommended by the World Health Organisation or, if such name does not exist, the usual common name.
Kasutatav üldnimetus peaks olema kas Maailma Tervishoiuorganisatsiooni soovitatav rahvusvaheline mittekaubanduslik nimetus (INN) või selle puudumisel tavapärane üldnimetus.
In contrast, the brand name of a medicinal product should only be used to ensure clear identification of biological medicinal products as defined in point 3.2.1.1.(b) of Annex I to Directive 2001/83/EC of the European Parliament and of the Council of 6 November 2001 on the Community Code relating to medicinal products for human use [2], because of the special characteristics of those products, or of other medicinal products in cases where the prescribing professional considers it medically necessary.
Ravimi kaubamärgijärgset nimetust tuleks seevastu kasutada vaid selleks, et tagada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. novembri 2001. aasta direktiivi 2001/83/EÜ (inimtervishoius kasutatavaid ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta) [2] I lisa jaotise 3.2.1.1 punktis b osutatud biopreparaatide ehk bioloogiliste ravimite selge identifitseerimine lähtuvalt selliste preparaatide eriomadustest ning muude ravimite selge identifitseerimine, juhul kui retsepti välja kirjutav spetsialist peab seda meditsiiniliselt põhjendatuks.
Medical devices do not have common names as medicinal products.
Erinevalt ravimitest ei ole meditsiiniseadmetel üldnimetusi.
Therefore the prescription should also include direct contact details of the prescriber which enable the dispensing professional, where necessary, to enquire about the prescribed medical device and correctly identify it.
Seepärast peaks retsept sisaldama väljakirjutaja otseseid kontaktandmeid, et kauba väljastaja saaks vajaduse korral esitada küsimusi väljakirjutatud meditsiiniseadme kohta ja selle korrektselt identifitseerida.
To enable patients to request appropriate prescriptions, it is important that national contact points referred to in Article 6 of Directive 2011/24/EU provide patients with adequate information on the content and purpose of the non-exhaustive list of elements that should appear in those prescriptions.
Selleks et patsiendid saaksid nõuda asjakohaseid retsepte, peavad direktiivi 2011/24/EL artiklis 6 osutatud riiklikud kontaktpunktid jagama patsientidele piisavat teavet retseptil esitatavate andmete mitteammendava loetelu sisu ja otstarbe kohta.
As the overall impact of cross-border healthcare is limited, the non-exhaustive list of elements should apply only to prescriptions intended to be used in another Member State.
Piiriülese tervishoiu üldine mõju on piiratud ja seega tuleks andmete mitteammendavat loetelu kasutada vaid nende retseptide puhul, mida kavatsetakse kasutada mõnes teises liikmesriigis.
As the principle of mutual recognition of prescriptions derives from Article 56 of the Treaty on the Functioning of the European Union, this Directive does not preclude the Member States from applying the principle of mutual recognition to prescriptions that do not contain the elements set out in the non-exhaustive list.
Retseptide vastastikuse tunnustamise põhimõte tuleneb Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklist 56 ning seega ei välista käesolev direktiiv, et liikmesriigid võivad vastastikuse tunnustamise põhimõtet kohaldada ka retseptide suhtes, millel ei ole mitteammendavas loetelus kirjeldatud andmeid.
At the same time, nothing in this Directive prevents the Member States from providing that prescriptions drafted on their territory, with a view to be used in another Member State, contain additional elements that are provided for under the rules applicable on their territory, as long as these rules are compatible with Union law.
Samas ei takista käesolev direktiiv mingil moel liikmesriike sätestamast, et nende territooriumil koostatud ja teises liikmesriigis kasutamiseks mõeldud retseptid peavad sisaldama muid andmeid, mis nähakse ette selles riigis kohaldatavate eeskirjadega, kui need eeskirjad on kooskõlas liidu õigusega.
The measures provided for in this Directive are in accordance with the opinion of the Committee set up by Article 16(1) of Directive 2011/24/EU
Käesolevas direktiivis ettenähtud meetmed on kooskõlas direktiivi 2011/24/EL artikli 16 lõike 1 alusel loodud komitee arvamusega,
This Directive lays down measures for the uniform implementation of Article 11(1) of Directive 2011/24/EU concerning the recognition of medical prescriptions issued in another Member State.
Käesoleva direktiiviga nähakse ette meetmed, mille abil ühetaoliselt rakendada direktiivi 2011/24/EL artikli 11 lõiget 1, mis käsitleb teistes liikmesriikides väljakirjutatud retseptide tunnustamist.
This Directive shall apply to prescriptions, as defined in point (k) of Article 3 of Directive 2011/24/EU, which are issued further to a request of a patient who intends to use them in another Member State.
Käesolevat direktiivi kohaldatakse direktiivi 2011/24/EL artikli 3 punktis k määratletud retseptide suhtes, mis kirjutatakse välja sellise patsiendi nõudmisel, kes kavatseb neid kasutada mõnes teises liikmesriigis.
Content of prescriptions
Retsepti sisu
Member States shall ensure that prescriptions contain at least the elements set out in the Annex.
Liikmesriigid tagavad, et retsept sisaldab vähemalt lisas loetletud andmeid.
Information requirements
Teavitusnõue
Member States shall ensure that the national contact points referred to in Article 6 of Directive 2011/24/EU inform patients about the elements to be included, pursuant to this Directive, in prescriptions issued in a Member State other than the Member State where they are dispensed.
Liikmesriigid tagavad, et direktiivi 2011/24/EL artiklis 6 osutatud kontaktpunktid teavitavad patsiente sellest, milliseid andmeid peavad käesoleva direktiivi kohaselt sisaldama retseptid, mis kirjutatakse välja mõnes muus liikmesriigis kui see, kus ravimid või meditsiiniseadmed väljastatakse.
OJ L 88, 4.4.2011, p. 45–65
ELT L 88, 4.4.2011, lk 45–65.
Non-exhaustive list of elements to be included in medical prescriptions
Mitteammendav loetelu retseptides nõutavatest andmetest
Headings appearing in bold in this Annex are not required to feature in prescriptions
Käesolevas lisas paksus kirjas esitatud vahepealkirju ei pea retseptides kasutama Patsiendi andmed
Identification of the patient
Perekonnanimi / perekonnanimed
Surname(s)
Perekonnanimi / perekonnanimed
First name(s) (written out in full, i.e. no initials)
Eesnimi / eesnimed (täielikult väljakirjutatud, st eesnime algustähest ei piisa)
Authentication of the prescription
Retsepti autentsus
Issue date
Väljakirjutamise kuupäev
Identification of the prescribing health professional
Retsepti välja kirjutanud tervishoiutöötaja andmed
Professional qualification
Kutsekvalifikatsioon
Details for direct contact (email and telephone or fax, the latter both with international prefix)
Otsesed kontaktandmed (e-post ning telefoni- või faksinumber koos rahvusvahelise suunakoodiga)
Work address (including the name of the relevant Member State)
Tööaadress (sh asjaomase liikmesriigi nimi)
Signature (written or digital, depending on the medium chosen for issuing the prescription)
Allkiri (omakäeline või digiallkiri olenevalt retsepti väljastamise vormist)
Identification of the prescribed product, where applicable
Vajadusel retseptis kirjeldatud toote andmed
‘Common name’ as defined by Article 1 of Directive 2001/83/EC of the European Parliament and of the Council of 6 November 2001 on the Community code relating to medicinal products for human use
Üldnimetus vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. novembri 2001. aasta direktiivi 2001/83/EÜ (inimtervishoius kasutatavaid ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta) artiklis 1 esitatud määratlusele
The brand name if:
Kaubamärgijärgne nimetus, kui:
the prescribed product is a biological medicinal product, as defined in point 3.2.1.1.(b) of Annex I (Part I) to Directive 2001/83; or
retseptis kirjeldatud toode on direktiivi 2001/83 I lisa I osa jaotise 3.2.1.1 punktis b osutatud biopreparaat või
the prescribing health professional deems it medically necessary; in that case the prescription shall shortly state the reasons justifying the use of the brand name
retsepti väljakirjutav tervishoiutöötaja peab seda meditsiiniliselt põhjendatuks; sellisel juhul tuleb kaubamärgijärgse nimetuse kasutamist retseptis lühidalt põhjendada.
Pharmaceutical formulation (tablet, solution, etc.)
Ravimvorm (tablett, lahus vms)
Strength, as defined in Article 1 of Directive 2001/83/EC
Toimeainekogus vastavalt direktiivi 2001/83/EÜ artiklis 1 esitatud määratlusele
Dosage regimen
Annustamine
Member States shall bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive by 25 October 2013 at the latest.
Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 25. oktoobriks 2013.
The non-exhaustive list of elements to appear on the prescriptions should facilitate the comprehensibility of the information to patients concerning the prescription and the instructions included on the use of the product, as referred to in point (d) of Article 11(2) of Directive 2011/24/EU. The Commission will regularly review the situation in order to assess whether additional measures are necessary to help patients understand the instructions concerning the use of the product.
Retseptil esitatavate andmete mitteammendav loetelu peaks muutma paremini arusaadavaks teabe, mis patsiendile retsepti ja seadme kasutamise juhiste kohta antakse, nagu on sätestatud direktiivi 2011/24/EL artikli 11 lõike 2 punktis d. Komisjon jälgib olukorda regulaarselt, et hinnata, kas tuleks võtta täiendavaid meetmeid, et aidata patsientidel mõista toote kasutusjuhendit.
Surname(s) First name(s) (written out in full, i.e. no initials)
Eesnimi / eesnimed (täielikult väljakirjutatud, st eesnime algustähest ei piisa)
(ECB/2012/13)
(EKP/2012/13)
Having regard to the Statute of the European System of Central Banks and of the European Central Bank and in particular Articles 3.1, 12.1, 17, 18 and 22 thereof,
võttes arvesse Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja, eelkõige selle artikleid 3.1, 12.1, 17, 18 ja 22,
A number of changes are made to Guideline ECB/2010/2 of 21 April 2010 on TARGET2-Securities [1].
21. aprilli 2010. aasta suunist EKP/2010/2 TARGET2-Securities kohta [1] on mitmel korral muudetud.
In the interests of clarity that Guideline should be recast.
Selguse huvides tuleb see suunis uuesti sõnastada.
On 6 July 2006, the Governing Council of the European Central Bank (ECB) decided to explore, in cooperation with the central securities depositories (CSDs) and other market participants, the possibility of setting up a new Eurosystem service for securities settlement in central bank money, to be called TARGET2-Securities (T2S).
6. juulil 2006 otsustas Euroopa Keskpanga (EKP) nõukogu koostöös väärtpaberite keskdepositooriumide (CSD) ja teiste turuosalistega uurida võimalust luua eurosüsteemi uus väärtpaberite keskpangarahas arveldamise teenus nimega TARGET2-Securities (T2S).
As part of the Eurosystem’s tasks in accordance with Articles 17, 18 and 22 of the Statute of the ESCB, T2S is aimed at facilitating post-trading integration by offering core, neutral and borderless pan-European cash and securities settlement in central bank money so that CSDs can provide their customers with harmonised and commoditised delivery-versus-payment settlement services in an integrated technical environment with cross-border capabilities.
Täites EKPSi põhikirja artiklitest 17, 18 ja 22 tulenevaid eurosüsteemi ülesandeid, on T2Si eesmärgiks põhilise, neutraalse ja piiriülese üleeuroopalise raha ja väärtpaberite keskpangarahas arveldamise teenuse pakkumise abil toetada kauplemisjärgset lõimumist selliselt, et CSDd saaksid osutada oma klientidele integreeritud tehnilises piiriülese tehingu võimalusega keskkonnas makse vastu tehtavate väärtpaberiülekannete ühtlustatud ja standarditud arveldusteenuseid.
As the provision of central bank money is a core task of the Eurosystem, T2S has the nature of a public service.
Kuivõrd keskpangarahas arveldus on üks eurosüsteemi põhilisi ülesandeid, on T2S oma olemuselt avalik teenus.
The euro area national central banks (NCBs) will provide collateral management services and settlement in central bank money in T2S.
Euroala riikide keskpangad (RKPd) pakuvad tagatiste haldamise teenust ja keskpangarahas arveldamise teenust T2Sis.
Moreover, settlement in central bank money avoids liquidity risks and is therefore essential for sound post-trading of securities, and for the financial market in general.
Samuti võimaldab keskpangarahas arveldamine vältida likviidsusriski ning on seetõttu oluline väärtpaberite kauplemisjärgse keskkonna jaoks ning finantsturul üldiselt.
On 17 July 2008, the Governing Council decided to launch the T2S project and to provide the resources required until its completion.
17. juulil 2008 otsustas EKP nõukogu käivitada T2Si projekti ja eraldada vahendid, mis on vajalikud selle lõpuleviimiseks.
The Governing Council adopted Decision ECB/2012/6 of 29 March 2012 on the establishment of the TARGET2-Securities Board and repealing Decision ECB/2009/6 [2].
märtsil 2012 võttis EKP nõukogu vastu otsuse EKP/2012/6 TARGET2-Securities juhatuse asutamise ja otsuse EKP/2009/6 kehtetuks tunnistamise kohta [2].
The T2S Board is a streamlined management body of the Eurosystem that will develop proposals for the Governing Council on key strategic issues and execute tasks of a purely technical nature.
T2Si juhatus on T2Si tasakaalustatud juhtimiseks loodud eurosüsteemi organ, mis teeb ettepanekuid EKP nõukogule põhiliste strateegiliste küsimuste osas ja täidab selgelt tehnilise olemusega ülesandeid.
The T2S Board’s mandate contained in Annex I to Decision ECB/2012/6, represents one of the cornerstones of T2S governance.
T2Si juhatuse volitused otsuse EKP/2012/6 lisas on üheks T2Si juhtimise nurgakiviks.
The T2S Board was simultaneously entrusted with certain implementing tasks by the Eurosystem central banks so that it can be fully operational and act on behalf of the whole Eurosystem.
Samas panid eurosüsteemi keskpangad T2Si juhatusele teatavad rakendusülesanded, et see saaks olla täielikult toimiv ja tegutseda kogu eurosüsteemi nimel.
This Guideline lays down in particular the basic foundations of T2S in its specification, development and operational phases.
Käesolevas suunises sätestatakse eelkõige T2S projekti põhialused T2Si määratlemis-, arendus- ja tegevusetapis.
It is complemented by additional legal acts and contractual arrangements under the ultimate responsibility of the Governing Council as T2S is further developed.
Suunist täiendavad T2Si projekti edasisel arendamisel lisanduvad õigusaktid ja lepingud, mille osas lõppvastutus on EKP nõukogul.
The internal governance of T2S is based on three levels.
T2Si projekti eurosüsteemisisene juhtimine on kolmetasandiline.
On the first level of governance, ultimate decision-making in relation to T2S vests in the Governing Council, which assumes overall responsibility for T2S and, under Article 8 of the Statute of the ESCB, is the decision-maker for the whole Eurosystem.
Esimesel juhtimistasandil on lõplik otsustusõigus T2Si osas EKP nõukogul, millel on üldvastutus T2Si projekti eest ning mis on vastavalt EKPSi põhikirja artiklile 8 kogu eurosüsteemi otsuseid tegev organ.