natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Line (21) expresses the incurred civil servant wage in percentage of the private employee’s gross wage).
Real 21 on esitatud ametnike arvestuslik palk protsendina lepinguliste töötajate brutopalgast.
To calculate the civil servant’s gross wage sum, the incurred civil servant wage is inflated by 100/(100 – employee’s share of unemployment and pension insurance) as shown in line (23).
Ametnike brutopalkade summa arvutamiseks liidetakse nende arvestuslikule palgale 100/(100 – töötus- ja pensionikindlustusmakse töötaja osa) (vt rida 23).
Lines (24) to (27): Regulatory contribution rate
Read 24–27: tulu- ja kuluarvestuse kohane maksemäär
The regulatory contribution rate includes the employer’s share of the social contribution rate plus the contribution rates to the supplementary pension and accident insurances.
Tulu- ja kuluarvestuse kohane maksemäär hõlmab sotsiaalkindlustusmakse tööandja osa ning täiendava pensionikindlustuse makse ja õnnetusjuhtumikindlustusmakse määrasid.
To have a common base to compare the regulatory contribution rate to the social insurance benchmark, the regulatory contribution rates are expressed in percentage of the civil servants’ gross wage.
Selleks et tulu- ja kuluarvestuse kohane maksemäär ja sotsiaalkindlustusmakse võrdlusmäär põhineksid ühisel alusel, väljendatakse tulu- ja kuluarvestuse kohane maksemäär protsendina ametnike brutopalgast.
Due to the change in the base, the adjusted regulatory contribution rates are lower than the respective statutory rates.
Muudetud aluse tõttu on korrigeeritud tulu- ja kuluarvestuse kohased maksemäärad madalamad kui kohustusliku sotsiaalkindlustuse maksemäärad.
Lines (28) to (31): Social insurance benchmark
Read 28–31: sotsiaalkindlustusmakse jaoks kindlaks määratud võrdlusmäär
As it is assumed that civil servants cover 50 % of their health expenses out of their own pockets, the social insurance benchmark includes the total contribution rate for pension and unemployment insurance but only the employee’s share for health and nursing insurance.
Eeldusel, et ametnikud maksavad ise 50 % oma ravikindlustusmaksetest, hõlmab sotsiaalkindlustusmakse võrdlusmäär pensioni- ja töötuskindlustuse kogumakset, kuid üksnes tööandja osa ravi- ja hoolduskindlustusmaksetest.
Lines (32) to (34): Calculation of the civil servants’ gross wage sum for the non-price regulated services
Read 32–34: reguleerimata hindadega teenuste valdkonnas töötavate ametnike brutopalkade summa arvutamine
The civil servants’ gross wage sum in the non-price regulated services is approximated by taking the revenue shares of the non-price regulated services because the precise number of civil servants who have worked for the non-price regulated services was not retrievable from Deutsche Post’s accounting.
Reguleerimata hindadega teenuste valdkonnas töötavate ametnike brutopalkade summa arvutamiseks kasutatakse hinnangulisi andmeid, toetudes reguleerimata hindadega teenuste käibe osale, kuna Deutsche Posti kuluarvestusest ei selgu reguleerimata hindadega teenuste valdkonnas töötavate ametnike täpne arv.
Lines (35) to (37): Calculation of incompatible aid
Read 35–37: siseturuga kokkusobimatu abi suuruse arvutamine
The comparative advantage in terms of the contribution rate is given as the difference between the benchmark contribution rate and the regulatory contribution rate.
Maksemääraga seotud suhteline eelis määratakse kindlaks võrdlusmäära ning tulu- ja kuluarvestuse kohase maksemäära vahena.
The incompatible aid is calculated based on the civil servants’ gross wage sum for the non-price regulated services.
Siseturuga kokkusobimatu abi arvutatakse reguleerimata hindadega teenuste valdkonnas töötavate ametnike brutopalkade summa alusel.
This table is based on the assumption that 100 % of burden 2 has been put by the regulator on the price-regulated services.
Käesolev tabel põhineb eeldusel, et reguleeriv asutus seostas kohustuse nr 2 täies ulatuses reguleeritud hindadega teenustega.
This assumption would have to be adapted if Germany were to show during the recovery phase that the Postal regulator has actually placed a certain percentage of burden 2 on the competitive services.
Seda eeldust kohandatakse, kui Saksamaa tõendab abi tagasinõudmise etapis, et reguleeriv asutus seostas teatava protsendi kohustusest nr 2 reguleerimata hindadega teenustega.
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular the first subparagraph of Article 108(2) [1] thereof,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut [1], eriti selle artikli 108 lõike 2 esimest lõiku,
Having called on interested parties to submit their comments pursuant to the provision(s) cited above [2] and having regard to their comments,
olles kutsunud huvitatud isikuid üles esitama märkusi vastavalt eespool osutatud sätetele [2] ja võttes nende märkusi arvesse,
Following the opening of proceedings on 23 October 1999 (hereafter 1999 Opening Decision), Germany submitted comments on 16 September 1999.
Seoses riigiabi menetluse algatamisega 23. oktoobril 1999 (edaspidi „1999. aasta menetluse algatamise otsus”) esitas Saksamaa 16. septembril 1999 oma seisukoha.
Following publication, the Commission received comments from 14 interested parties, which were duly transmitted to the German Government by letter dated 15 December 1999 providing it with an opportunity to make its own observations concerning these comments.
Pärast 1999. aasta menetluse algatamise otsuse avaldamist esitasid 14 huvitatud isikut komisjonile oma märkused, mille komisjon edastas 15. detsembri 1999. aasta kirjaga Saksa valitsusele, et anda talle võimalus esitada oma märkused.
On 13 May 2004, UPS lodged a further complaint concerning unlawful State aid granted to Deutsche Post following the 2002 Decision.
UPS esitas 13. mail 2004 uue kaebuse, mille kohaselt anti Deutsche Postile pärast 2002. aasta negatiivset otsust õigusvastast abi.
UPS argued that the 2002 Decision failed to examine all measures listed in the original 1994 complaint, and that Deutsche Post enjoyed significantly higher financial benefits than the incompatible aid of EUR 572 million.
UPS väitis, et 2002. aasta negatiivses otsuses ei hinnatud kõiki esialgses 1994. aasta kaebuses käsitletud meetmeid ja Deutsche Postile antud rahalised soodustused olid tunduvalt suuremad kui riigiabieeskirjadega vastuolus olev 572 miljoni euro suurune abi.
In addition, UPS is of the opinion that Deutsche Post used State resources to expand its parcel operations (e.g. for the purchase of other companies) and to sell services at excessively low transfer prices to its subsidiaries Postbank AG and Deutsche Post euro Express GmbH & Co. OHG (hereafter DPEED), which have been active respectively in banking services and marketing of business parcels under the brand name DHL.
Deutsche Post kasutas riigi vahendeid oma pakiteenuse väljaarendamiseks (nt muude ettevõtjate omandamise kaudu) ja selleks, et müüa oma tütarettevõtjatele Postbank AG-le ja Deutsche Post Euro Express GmbH & Co OHG-le (edaspidi „DPEED”), kes tegutsesid panganduse valdkonnas ja osutasid kaubamärgi DHL all pakiteenust äriklientidele, teenuseid põhjendamatult madala siirdehinnaga.
Following the further complaints, the Commission informed Germany by letter of 12 September 2007 [6] (hereafter 2007 Extension decision) of its decision to extend the proceedings that had originally been initiated in 1999.
Pärast seda, kui komisjonile saadeti uued kaebused, teatas komisjon 12. septembri 2007. aasta kirjas Saksamaale, et pikendab 1999. aastal algatatud menetlust [6] (edaspidi „2007. aasta menetluse pikendamise otsus”).
The objective of the 2007 Extension decision was to include the newly submitted information and to comprehensively address all potential distortions of competition which resulted from the public measures that were granted to Deutsche Post (see Section I.1.14 for more details on the public transfers, the public guarantees, the pension subsidies, and the exclusive right for the provision of letter services).
aasta menetluse pikendamise otsuse eesmärk oli võtta menetluses arvesse kogu uut esitatud teavet ja põhjalikult uurida kõiki võimalikke konkurentsimoonutusi, mida Deutsche Posti kasuks rakendatud riiklikud meetmed võisid põhjustada (riiklikke hüvitisi, riigigarantiisid, pensionitoetusi ja kirjateenuse osutamise ainulitsentsi on põhjalikumalt selgitatud punktis I.1.14).
The Commission sent an information request to Germany on 17 July 2008 on all public measures under investigation including a questionnaire on revenues and costs of Deutsche Post for the period 1990-2007.
Komisjon esitas 17. juulil 2008 Saksamaale teabenõude, milles käsitleti kõiki uurimisaluseid riigiabimeetmeid ja sisaldas küsimustikku Deutsche Posti 1990.–2007. aasta tulude ja kulude kohta.
The information request was prepared in cooperation with WIK Consult.
Teabenõue koostati koostöös WIK Consult’iga.
In its submission of 14 August 2008, Germany maintained that there was no reason for examining the revenues and losses of Deutsche Post for the period after 1994.
Saksamaa kinnitas oma 14. augusti 2008. aasta kirjas taas, et Deutsche Posti 1994. aasta järgsete tulude ja kulude kontrollimiseks puudub igasugune alus.
On 22 August 2008, the Commission reserved the right to adopt an information injunction pursuant to Article 10(3) of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty [10] if Germany did not provide the requested information.
Komisjon teatas 22. augustil 2008, et juhul kui Saksamaa ei esita nõutud teavet, on komisjonil nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määruse (EÜ) nr 659/1999 (millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EU asutamislepingu artikli 93 kohaldamiseks) [10] artikli 10 lõike 3 alusel õigus nõuda teabe esitamist otsusega.
The Commission did not accept Germany's arguments and insisted that an analysis until 2007 was necessary to fully appreciate the competitive effects of the granted public measures.
Komisjon ei nõustunud Saksamaa väidetega ja leidis, et 2007. aastani ulatuvat ajavahemikku hõlmav analüüs on vajalik, et võtta täielikult arvesse rakendatud riigiabimeetmete mõju konkurentsile.
Following the two reminders for information of 12 August 2008 and 22 August 2008, the Commission issued an information injunction on 30 October 2008 to enjoin Germany to deliver all necessary accounting information for the whole period 1990-2007.
Pärast kaht 12. augustil 2008 ja 22. augustil 2008 saadetud meeldetuletuskirja andis komisjon 30. oktoobril 2008 teabe esitamise korralduse, millega nõuti Saksamaalt ametlikult kõigi 1990.–2007. aasta raamatupidamisandmete esitamist.
On 27 November 2008, Germany submitted the requested accounting information for the period 1990-1994.
Saksamaa esitas 27. novembril 2008 nõutud raamatupidamisandmed ajavahemiku 1990–1994 kohta.
On 5 and 16 December 2008, Germany updated the accounting information which had been submitted on 27 November 2008.
ja 16. detsembril 2008 ajakohastas Saksamaa 27. novembril 2008 esitatud raamatupidamisandmeid.
On 4 October 2011, UPS submitted its comments.
UPS esitas oma märkused 4. oktoobril 2011.
They were followed by comments submitted by Free and Fair Postal Postal Initiative (hereafter referred to as FFIP) on 5 October 2011 and comments submitted by Bundesverband Internationaler Express und Kurierdienste (hereafter referred to as BIEK) on 7 October 2011.
Free and Fair Postal Initiative (edaspidi „FFPI”) esitas oma märkused 5. oktoobril 2011 ning Bundesverband Internationaler Express und Kurierdienste (edaspidi „BIEK”) 7. oktoobril 2011.
On 13 October 2011, the Commission communicated the comments by interested parties to Germany.
Komisjon edastas huvitatud isikute märkused 13. oktoobril 2011 Saksamaale.
On 18 November 2011, the Commission sent a further information request concerning details of the pension financing for the period after 2007.
Komisjon esitas 18. novembril 2011 täiendava teabenõude, mis käsitles pensioniõiguste rahastamise üksikasju pärast 2007. aastat.
On 2 January 2012 and 19 January 2012, Germany submitted replies.
Saksamaa vastas 2. ja 19. jaanuari 2012. aasta kirjaga.
On 16 December 2011, the Commission submitted to Germany an expert study by Charles River Associates concerning profit benchmarking [18] (hereinafter CRA study) for comments to which Germany replied on 16 January 2012.
16. detsembril 2011 esitas komisjon Saksamaale Charles River Associates’i hinnangu kasumi võrdlusmäära kohta [18] (edaspidi „CRA hinnang”), mille kohta Saksamaa esitas oma märkused 16. jaanuaril 2012.
Based on UPS' 1994 complaint, the Commission found that Deutsche Post infringed Article 102 TFEU by predatory pricing for Business-to-Consumer parcels in the period 1990-1995.
UPSi 1994. aasta kaebuse põhjal tegi komisjon kindlaks, et Deutsche Post oli 1990.–1995. aastal ettevõtjate poolt tarbijatele saadetavate postipakkide edastamise teenuse omahinnast madalamate hindade kasutamise poliitikaga rikkunud ELi toimimise lepingu artiklit 102.
A fine of EUR 24 million was imposed on Deutsche Post [19].
Deutsche Postile määrati 24 miljoni euro suurune trahv [19].
With the second postal reform of 1994, civil servants who had worked for POSTDIENST were, pursuant to Article 2(1) PostPersRG 1994, transferred to DPAG.
Teise 1994. aasta postireformi käigus anti Postdiensti ametnikud 1994. aasta postitöötajate seaduse § 2 lõike 1 alusel üle DPAG-le.
Thereby, the civil servants kept, pursuant to Article 2(3) PostPersRG 1994, their existing legal status.
Ametnikud säilitasid seejuures 1994. aasta postitöötajate seaduse § 2 lõike 3 alusel oma õigusliku staatuse.
While the general requirement for prices of universal services is affordability, DPAG had to charge uniform prices in respect of letter services performed under the exclusive license that eventually expired in 2007.
hoolimata üldnõudest, et universaalteenuse hind peab olema taskukohane, pidi DPAG kehtestama 2007. aastal aegunud ainulitsentsi alusel osutatud kirjateenuse jaoks ühtse hinna.
However, DPAG has some degree of pricing flexibility for the reserved services because it could conclude individual price agreements with customers mailing at least 50 items per transaction.
DPAG-l oli siiski reserveeritud teenuste hinna määramisel teatav vabadus, sest ta võis sõlmida korraga vähemalt 50 üksust saatvate klientidega individuaalse hinnakokkuleppe.
However, Article 7 PostUmwG 1994 waived the right of Telekom AG (arising from Paragraph 2(2) PostUmwG 1994) to bring claims against DPAG up to the amount of losses accrued by POSTDIENST until 31 December 1994.
aasta posti ümberkorraldamise seaduse § 7 kohaselt lõppes Telekom AG (1994. aasta posti ümberkorraldamise seaduse § 2 lõike 2 alusel saadud) õigus esitada nõue DPAG vastu Postdiensti kogunenud kahjumi ulatuses siiski 31. detsembril 1994.
It resulted in a transfer of assets in the value of EUR 2822 million from Telekom AG to DPAG.
Selle tulemusel andis Telekom AG DPAG-le üle varad, mille väärtus oli 2,822 miljardit eurot.
For the 2002 price cap decision, Deutsche Post submitted accounts to the Postal regulator (hereafter 2002 regulatory accounts) for the first time that covered the period 1998-2006.
aasta võrdlushinna kehtestamise otsuse täitmise eesmärgil esitas Deutsche Post reguleerivale asutusele esimest korda regulatiivse tulu- ja kuluarvestuse (edaspidi „2002. aasta tulu- ja kuluarvestus”), mis hõlmas ajavahemikku 1998–2006.
The regulatory accounts were based on realised results up to 2001 and on projections for the later years.
Tulu- ja kuluarvestus põhines 2001. aastale eelnevatel majandustulemustel ja sellele järgnevate aastate kohta tehtud prognoosidel.
The Commission will refer throughout this Decision to ‘price-regulated services’ when dealing with those services for which Deutsche Post holds a dominant position and which are subject to either ex-ante price control pursuant to Article 19 PostG 1997 or ex-post price control pursuant to Article 25 PostG 1997.
Komisjon viitab kõnealuses otsuses teenustele, mille puhul on Deutsche Postil turgu valitsev seisund ja mille suhtes tuleb kohaldada kas 1997. aasta postiseaduse § 19 kohast hindade eelkontrolli või 1997. aasta postiseaduse § 25 kohast hindade järelkontrolli, kui reguleeritud hindadega teenustele.
All other services for which Deutsche Post does not hold a dominant position and which are not subject to price control will be referred to as ‘non-price regulated services’.
Kõiki muid teenuseid, mille puhul ei ole Deutsche Postil turgu valitsevat seisundit ja mille hindu ei kontrollita, nimetatakse reguleerimata hindadega teenusteks.
The financial results of DPAG for the years 1995 to 2006 are shown in Figure 2 of the 2007 Extension Decision.
DPAG 1995.–2006. aasta finantstulemused on esitatud 2007. aasta menetluse pikendamise otsuse joonisel 2.
Whereas they were mixed, some years with losses and some with profits, in the years 1995 to 1999, DPAG constantly made profits of between EUR 1 and 2 billion before taxes for the years 2000 until 2006.
Kui 1995.–1999. aastani olid tulemused kõikuvad (ühel aastal töötati kahjumiga, teisel kasumiga), siis 2000.–2006. aastani sai DPAG pidevalt kasumit, mis ulatus 1–2 miljardi euroni (enne maksustamist).
In particular, the Commission considered it necessary to review, in line with the principles codified in the 2005 Framework, the cost allocation between the universal and commercial services.
Komisjoni arvates tuli eelkõige analüüsida kulude jaotust universaalteenuste ja kommertsteenuste vahel vastavalt 2005. aasta ühenduse raamistikus sätestatud põhimõtetele.
It also raised doubts with regards to the determination of a reasonable profit, taking into account the average profitability of the sector and Deutsche Post's risk position.
Peale selle oli tal kahtlusi seoses mõistliku kasumi kindlaksmääramisega, mille puhul tuli arvesse võtta asjaomase majandussektori keskmist kasumlikkust ja Deutsche Posti riske.
The infrastructure burden #3 on the post shop network is calculated differently compared with the calculation in the 2002 regulatory accounts.
Kohustuse nr 3 (postkontorite taristukulud) suurus on arvutatud teisiti kui 2002. aasta tulu- ja kuluarvestuses.
The burden now shows the alleged cost savings that could have been achieved if all post offices had been run as agencies since 1990.
Kõnealune kohustus hõlmab nüüd väidetavat kulude kokkuhoidu, mis oleks saavutatud, kui kõik postiasutused oleksid alates 1990. aastast esindustena tegutsenud.
However, the WIK study considers that those intangibles are essentially not due to own efforts or investments by Deutsche Post but much more due to the historic exclusive rights. Deutsche Post did not have to invest heavily into marketing functions.
WIKi hinnangu kohaselt ei tulene kõnealune immateriaalne vara siiski peamiselt mitte Deutsche Posti jõupingutustest või investeeringutest, vaid pigem tema varasemast ainulitsentsist.
As Deutsche Post is exposed to considerably less risk than the comparables who operate on highly competitive markets (e.g. express parcels), the WIK study considers that the median ROS of 3,48 % is a prudent and conservative profit benchmark for Deutsche Post. It does not recommend using a higher rate in the range up to the third-quartile ROS of 6,77 %.
Kuna Deutsche Posti risk oli tiheda konkurentsiga turgudel (nt kullerteenuste turg) tegutsevate võrreldavate ettevõtjate riskist palju väiksem, leiti WIKi hinnangus, et 3,48 % suurune müügitulu mediaan on Deutsche Posti mõistliku kasumi jaoks tagasihoidlik ja konservatiivne võrdlusmäär ning kõrgema määra – kuni 6,77 % suuruse müügitulu kolmanda kvartiilini – kasutamine selles valdkonnas ei ole soovitatav.
The reasonable profit is calculated on the basis of the adjusted revenues of the universal services and the ROS benchmark of 3,48 % that result in annual average reasonable profit of EUR […] million.
Mõistlik kasum arvutatakse universaalteenuste korrigeeritud tulude ja võrdlusmäärana kasutatava 3,48 % suuruse müügitulu põhjal; mõistlik aastakasum on seega keskmiselt […] miljonit eurot.
Interested parties submitted comments on the 1999 Opening Decision, the 2007 Extension Decision and the 2011 Extension Decision.
Huvitatud isikud esitasid oma märkused 1999. aasta menetluse algatamise otsuse ning 2007. ja 2011. aasta menetluse pikendamise otsuse kohta.
The most important comments on all three decisions are summarised in this section.
Käesolevas osas käsitletakse kokkuvõtlikult tähtsaimad märkusi nende otsuste kohta.
The Commission observes that this measure has not been addressed in the 1999 Opening Decision, the 2007 Extension Decision or the 2011 Extension Decision.
Komisjon märgib, et 1999. aasta menetluse algatamise otsuse ning 2007. ja 2011. aasta menetluse pikendamise otsuses seda meedet ei käsitletud.
It falls therefore outside the scope of the present Decision.
Seepärast ei käsitleta seda ka käesolevas otsuses.
According to UPS, Deutsche Post has benefited from an advantage as it has been partially released from the payment obligation it had to bear before 1995.
UPSi väitel anti Deutsche Postile eelis, sest ta vabastati osaliselt enne 1995. aastat kehtinud maksekohustustest.
Since normal operators have to bear their own pension costs, Deutsche Post was put into an advantageous position compared to its competitors.
Kuna tavalised ettevõtjad pidid oma pensionikulud ise kandma, oli Deutsche Post oma konkurentidega võrreldes eelisolukorras.
Germany is of the opinion that if the pension subsidy were to be considered as State aid it would have to be qualified as existing aid pursuant to Article 1(b)(i) of Regulation (EC) No 659/1999 because the State has been the sole debtor and the party liable to finance the civil servants' pensions since the entry into force of the relevant provision in the German Basic Law in 1953.
Kui pensionitoetus liigitada riigiabiks, tuleks seda Saksamaa arvates käsitada määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 1 punkti b alapunkti i kohaselt olemasoleva abina, sest riik on alates 1953. aastast, st alates Saksa põhiseaduse asjaomaste sätete jõustumisest, ainus, kellel on kohustus maksta ja rahastada ametnike pensione.
Germany maintains that neither the first postal reform in 1989 nor the second postal reform in 1995 has changed the State's liability towards the civil servants.
Saksamaa leiab, et esimene 1989. aasta postireform ja teine 1995. aasta postireform ei muutnud kuidagi kõnealust riigi kohustust maksta ja rahastada pensione.
After deduction of the reasonable profit, the price-regulated services show a loss of EUR […] million that is higher than the claimed excess social cost for the period 1995-2007.
Pärast mõistliku kasumi mahaarvamist on reguleeritud hindadega teenuste kahjum […] miljardit eurot, mis ületab seega 1995.–2007. aastal kantud asjaomaseid konkurentsikeskkonnas tavatuid sotsiaalkulusid.
The price-regulated revenues have therefore been insufficient to cover the claimed excess social costs.
Reguleeritud hindadega teenuste tuludest järelikult ei piisa kõnealuste konkurentsikeskkonnas tavatute sotsiaalkulude katmiseks.
Up to 1993, Deutsche Post had to pay 10 % of its operational revenue.
Deutsche Post pidi 1993. aastani üle kandma 10 % oma põhitegevustuludest.
As of 1993, the Ablieferungen were successively reduced to 10 % of the operational revenue minus EUR 153 million in 1993.
aastast alates vähendati kõnealuseid tagasimakseid järg-järgult, nt 1993. aastal tuli üle kanda 10 % põhitegevustuludest, millest arvati maha 153 miljonit eurot.
For 1994, the Ablieferungen amounted to 70 % of the 1993 Ablieferungen.
aastal moodustasid tagasimaksed 70 % 1993. aasta summast.
In 1995, Deutsche Post paid 50 % of the 1993 amount.
aastal maksis Deutsche Post tagasi 50 % 1993. aasta summast.
In total, Deutsche Post paid EUR 5838 million from 1990 to 1995.
Deutsche Post tegi 1990.–1995. aastal tagasimakseid kokku 5,838 miljardit eurot.