natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It further disputed that participation in a transport association is a general prerequisite for carrying on public transport activities.
Samuti ei nõustu Saksamaa sellega, et transpordiühenduses osalemine on avalike veoteenuste osutamise üldiseks eelduseks.
Germany emphasised that earnings connected with activities discharging the public service obligations in the different categories are indeed attributed correctly to the respective categories and that, in any case, VRR would look into inappropriately high profits.
Saksamaa rõhutab, et erinevate kategooriate tulud, mis laekuvad avaliku teenindamise kohustuste täitmisel, kantakse tõepoolest korrektselt üle eraldi kategooriatesse ja ebamõistlikult suured kasumid kontrolliks VVR kindlasti üle.
Germany made clear that the entrustment with the obligation to fulfil higher vehicle quality standards stems from Local Public Transport Schemes, decisions by the competent city or district council and the VRR’s Financing Guidelines.
Saksamaa selgitab, et kohustus järgida sõidukite kõrgemat kvaliteedistandardit avalike reisijateveo kavade puhul tuleneb pädevate linna- või ringkonnanõukogude otsustest ja VRRi rahastamise suunisest.
Regarding cross-subsidisation, Germany emphasised that the automatic element in a profit and loss transfer is reflected only in the accounting and that actual payment of the sums does not occur automatically.
Ristsubsideerimise suhtes toonitab Saksamaa, et kasumi ja kahjumi ülekanne toimub automaatselt ainult raamatupidamises, kuid see ei kehti kuidagi makse enda kohta.
SCOPE OF THE PROCEDURE AND OF THE FINAL DECISION
MENETLUSE JA LÕPLIKU OTSUSE KOHALDAMISALA
In the present case, Germany has argued that, because the complaint of the City of Langenfeld related to the old financing system, which was not subject to the formal investigation procedure at issue, the Commission is not entitled to issue a decision pursuant to Article 6(1) of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 [now Article 108 TFEU] of the EC Treaty [28].
Käesoleval juhtumil väitis Saksamaa, et komisjonil ei olevat volitust teha nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 6 lõike 1 kohast otsust EÜ lepingu artikli 93 rakendamise erieeskirjade kohta [28] [praegune ELi toimimise lepingu artikkel 108], kuna algselt käsitles Langenfeldi linna kaebus vana rahastamissüsteemi, mida kõnealune ametlik uurimismenetlus ei hõlma.
The Commission notes that it has acted in line with the provisions of Article 10(1) of Regulation (EC) No 659/1999 as it is requested to examine any information in its possession from whatever source regarding alleged unlawful State aid.
Komisjon osutab, et ta on toiminud kooskõlas määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 10 lõikega 1, mille kohaselt peab komisjon kontrollima ükskõik millisest allikast saadud teavet ebaseadusliku riigiabi kohta.
Furthermore, it has also carried out a preliminary assessment according to the requirements of Article 6(1) of Regulation (EC) No 659/1999.
Lisaks sellele koostas komisjon esialgse hinnangu, mis on kooskõlas määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 6 lõikest 1 tulenevate komisjonile pandud kohustustega.
Hence the Commission is not precluded from taking a decision in the present case to close the formal investigation procedure in respect of the new financing system.
Seetõttu ei saa komisjonile käesoleval juhul keelata õigust langetada otsust, mis tehakse ametliku uurimismenetluse lõppedes uue rahastamissüsteemi kohta.
The Commission also points out that the present investigation does not relate to the old financing system.
Lisaks viitab komisjon sellele, et praeguse uurimine ei käsitle vana rahastamissüsteemi.
With regard to the financing for discharging a public service obligation, the Commission assumed in the opening decision that the new financing system entered into force on 28 June 2005, i.e. the date on which the decision to implement it was adopted.
Oma algatamisotsuses lähtus komisjon avaliku teenindamise kohustuse täitmise rahastamisega seoses sellest, et „uus rahastamissüsteem” jõustus 28. juunil 2005. aastal, st süsteemi rakendamise otsuse tegemise päeval.
However, as Germany made clear during the formal investigation procedure, the new financing system entered into force, not when the decision was adopted on 28 June 2005, but only on 1 January 2006.
Kuid nagu Saksamaa ametliku uurimismenetluse ajal selgitas, jõustus uus rahastamissüsteem mitte otsuse vastuvõtmise päeval 28. juunil 2005. aastal, vaid alles 1. jaanuaril 2006.
Accordingly, the Commission will limit its assessment to the period from 1 January 2006.
Komisjon piirdub seetõttu oma hinnangu andmisel ajavahemikuga alates 1. jaanuarist 2006.
Germany has informed the Commission that the new financing system was modified in September 2009 in the light of the entry into force of Regulation (EC) No 1370/2007.
Saksamaa teatas komisjonile, et uut rahastamissüsteemi muudeti 2009. aasta septembris, võttes seejuures arvesse määruse (EÜ) nr 1370/2007 jõustumist.
In particular, the acts of entrustment and the rules for compensation in the Financing Guidelines were modified.
Rahastamise suunises muudeti eelkõige volitusdokumente ja hüvitise maksmise eeskirju.
The Commission considers that it is not possible to take a final position on the existence of State aid and the possible compatibility of the thus modified new financing system with Regulation (EC) No 1370/2007 without first giving Germany the opportunity to comment on possible concerns of the Commission with regard to the modifications.
Komisjon arvab, et tal ei ole võimalik esitada lõplikku arvamust riigiabi olemasolu ja muudetud uue rahastamissüsteemi võimaliku vastavuse kohta määrusele (EÜ) nr 1370/2007, ilma et oleks eelnevalt andnud Saksamaale võimaluse esitada märkusi seoses komisjoni võimalike kahtlustega, mis käsitlevad muudatusi.
Hence, without taking a view on the Financing Guidelines as modified in 2009 in the light of Regulation (EC) No 1370/2007 and the acts of entrustment as modified in 2009 in the light of Regulation (EC) No 1370/2007, the Commission limits this final decision to compensation payments made to RBG and BSM on the basis of the new financing system and the revenue sharing agreements for the years 2006 to 2009.
Seetõttu piirdub komisjon oma lõppotsuses hüvitistega, mida maksti RBG-le ja BSMile aastatel 2006–2009 uue rahastamissüsteemi ja sissetulekute jaotamise lepingu alusel, ning komisjon ei avalda arvamust 2009. aastaks muudetud rahastamise suunise (mille juures võeti arvesse määrust (EÜ) nr 1370/2007) ning 2009. aastaks muudetud volitusdokumendi kohta (mille juures võeti arvesse määrust (EÜ) nr 1370/2007).
The Commission reserves the right to assess the Financing Guidelines as modified in 2009 in the light of Regulation (EC) No 1370/2007 and the acts of entrustment as modified in 2009 in the light of Regulation (EC) No 1370/2007 should doubts arise as to their compliance with the EU State aid rules.
Komisjon jätab endale õiguse kontrollida 2009. aastal muudetud rahastamise suunist (mille juures võeti arvesse määrust (EÜ) nr 1370/2007) ning 2009. aastal muudetud volitusdokumenti (mille juures võeti arvesse määrust (EÜ) nr 1370/2007); seda tehakse juhul, kui tekivad kahtlused, kas nimetatud dokumendid sobivad ELi riigiabi eeskirjadega kokku.
Article 107(1) TFEU provides that ‘any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, in so far as it affects trade between Member States, be incompatible with the internal market’.
Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 kohaselt „on igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik missugusel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid, siseturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust”.
STATE RESOURCES AND IMPUTABILITY TO THE STATE
RIIGI RESSURSID JA RIIGIGA SEOSTATAVUS
For the assessment of the presence of state resources and their imputability it is necessary to distinguish between the compensation payments made by VRR to transport undertakings on the basis of the Financing Guidelines, on the one hand, and direct payments made to transport undertakings on the basis of paragraph 19 of the ZV VRR ordinance, on the other.
Selleks et kontrollida riigi ressursside kasutamist ja nende riigiga seostatavust, tuleb ühelt poolt eristada VRRi poolt rahastamise suunise alusel veoettevõtjatele makstud hüvitisi ning teiselt poolt otsemakseid veoettevõtjatele ZV VRRi põhikirja § 19 alusel.
Payments under the Financing Guidelines
Rahastamise suunise alusel tehtud maksed
With regard to the compensation payments made by VRR to transport undertakings on the basis of the Financing Guidelines, the Commission observes that VRR is a public body which is financed by contributions levied from the cities and districts which are its members.
Komisjon tuvastas seonduvalt VRRi poolt rahastamise suunise alusel makstud hüvitistega, et VRR on avalik-õiguslik asutus, mida rahastatakse VRRi kuuluvate linnade ja ringkondade liikmetasudest.
Therefore, the Commission concludes that these amounts are paid from state resources.
Seetõttu järeldab komisjon, et need summad makstakse riiklikest vahenditest.
VRR forms part of the regional administration.
VRR on piirkondliku halduse osa.
Its financing decisions are therefore also imputable to the State.
Tema rahastamisteatised on seega samuti riigiga seostatavad.
Payments under the control and profit/loss transfer agreements
Juhtimise ja kasumi ülekandmise leppe alusel tehtud maksed
With regard to direct payments to transport undertakings on the basis of paragraph 19 of the ZV VRR ordinance in conjunction with the revenue sharing agreements, the Commission notes that all five options provided for by this rule originate from public undertakings or public bodies.
Veoettevõtjatele ZV VRRi põhikirja § 19 alusel sissetulekute jaotamise lepingutega tehtud otsemaksete puhul leiab komisjon, et kõik viis selle sätte järgi ettenähtud võimalust on seostatavad riigiosalusega äriühingutega või ametiasutustega.
The Commission observes that the payments made to RBG and BSM through revenue sharing agreements or shareholder agreements also stem from public undertakings.
Komisjon leiab, et ka riigiosalusega äriühingud tegid makseid RBG-le ja BSMile sissetulekute jaotamise lepingute või osanike kokkulepete alusel.
The City of Düsseldorf holds 100 % of the shares in Holding der Landeshauptstadt Düsseldorf GmbH and the City of Monheim holds 100 % of the shares in Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH.
Düsseldorfi linnal on sajaprotsendiline osalus ettevõtjas Holding der Landeshauptstadt Düsseldorf GmbH ning Monheimi linnal on sajaprotsendiline osalus ettevõtjas Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH.
For this reason, irrespective of their corporate or other legal status, both are public undertakings within the meaning of Article 2(b) of Commission Directive 2006/111/EC of 16 November 2006 on the transparency of financial relations between Member States and public undertakings as well as financial transparency within certain undertakings [29].
Sellest tulenevalt ja sõltumatult oma juriidilise isiku või muust õiguslikust staatusest on mõlemad ettevõtjad riigi osalusega äriühingud selles tähenduses, nagu see on määratletud komisjoni 16. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/111/EÜ (liikmesriikide ja riigi osalusega äriühingute vaheliste finantssuhete läbipaistvuse ning teatavate ettevõtjate finantsläbipaistvuse kohta) artikli 2 lõikes b [29].
The Commission concludes, therefore, that the funds paid to RBG and BSM through Holding der Landeshaupstadt Düsseldorf GmbH and Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH are financed from state resources.
Seetõttu teeb komisjon järelduse, et ettevõtja Holding der Landeshauptstadt Düsseldorf GmbH maksed RBG-le ning ettevõtja Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH makseid BSM-ile finantseeritakse riiklikest vahenditest.
However, the Court of Justice has also ruled that, even if the State is in a position to control a public undertaking and to exercise a dominant influence over its operations, actual exercise of that control in a particular case cannot be automatically presumed.
Euroopa Kohus on samuti otsustanud, et isegi kui riik saab riigi osalusega äriühingut kontrollida ja tal on valitsev mõju kõnealuse ettevõtja toimingute üle, ei saa siiski automaatselt eeldada, et konkreetsel juhul seda kontrolli ka tegelikult tehakse.
A public undertaking may act with more or less independence, according to the degree of autonomy left to it by the State.
Riigi osalusega äriühing saab tegutseda rohkem või vähem iseseisvalt sõltuvalt talle riigi poolt jäetud tegevusulatusest.
Therefore, the mere fact that a public undertaking is under state control is not sufficient for measures taken by that undertaking, such as the financing to the undertakings in question, to be considered imputable to the State.
Seega ainuüksi asjaolu, et riigi osalusega äriühingut kontrollib riik, ei ole piisav, et selle ettevõtja võetud meetmeid (nt kõnealuseid rahalisi toetusmeetmeid) saaks käsitleda riigi meetmetena.
It is also necessary to examine whether the public authorities must be regarded as having been involved, in one way or another, in the adoption of these measures.
Lisaks tuleb uurida, kas ametiasutused olid ühel või teisel viisil seotud nende meetmete vastuvõtmisega.
On that point, the Court indicated that the imputability to the State of a measure taken by a public undertaking may be inferred from a set of indicators arising from the circumstances of the case and the context in which that measure was taken [30].
Sellega seoses rõhutas Euroopa Kohus, et seda, kas riigi osalusega äriühingu võetud abimeetmeid saab käsitleda riigi võetud meetmetena, saab järeldada juhtumi asjaoludega seotud faktorite kogumist ja kontekstist, mille raames kõnealune meede võeti [30].
Such indicators can be the integration of the undertaking into the structures of the public administration, the nature of its activities and the exercise of the latter on the market in normal conditions of competition with private operators, the legal status of the undertaking (in the sense of its being subject to public law or ordinary company law), the intensity of the supervision exercised by the public authorities over the management of the undertaking, or any other indicator showing, in the particular case, an involvement by the public authorities in the adoption of a measure or the unlikelihood of their not being involved, having regard also to the compass of the measure, its content or the conditions which it contains [31].
Selliseks faktoriks võib olla näiteks selle riigi osalusega äriühingu integreeritus riigiasutuste süsteemi, tema tegevuse laad ja asjaolu, kas ettevõtja tegutseb turul tavapärastes konkurentsitingimustes kõrvuti eraõiguslike ettevõtjatega, ettevõtja õiguslik seisund, st kas see kuulub avaliku õiguse või tavapärase äriühinguõiguse reguleerimisalasse, riigiasutuste poolt ettevõtja juhtimise üle tehtava kontrolli intensiivsus ning kõik muud faktorid, mis konkreetse juhtumi puhul osutavad riigi ametiasutuste osalusele meetme vastuvõtmisel või sellele, et nende osalus ei ole ebatõenäoline, arvestades ka meetme rakendusala, sisu ja selles toodud tingimusi [31].
The Commission first notes that, in general, as regards the operation of public transport services, these are activities that play a fundamental role in several policies: transport policy, regional economic development policy or town and country planning policy.
Seoses avalike veoteenuste osutamisega leiab komisjon esiteks, et need tegevused on määrava tähtsusega sellistes poliitika valdkondades nagu ühine transpordipoliitika, piirkondlik majanduslik areng või linna ja ruumiline planeerimine.
The public authorities are in general not ‘absent’ when decisions on the compensation of a public service obligation are taken.
Üldjuhul on ametiasutused kaasatud, kui võetakse vastu avaliku teenindamise kohustuse täitmise hüvitisi käsitlevaid otsuseid.
Second, as regards the supervision of the activities of Holding der Landeshauptstadt Düsseldorf GmbH and Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH by the State, the Commission observes that, according to the most recent information available, seven of the ten members of the supervisory board of Holding der Landeshauptstadt Düsseldorf GmbH are members of Düsseldorf city council [32] and that all seven members of the supervisory board of Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH are members of Monheim city council [33].
Teiseks teeb komisjon seoses ettevõtjate Holding der Landeshauptstadt Düsseldorf GmbH ja Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH tegevuse riigipoolse kontrolliga kindlaks, et kõige värskemate kättesaadavate andmete alusel on kümnest Holding der Landeshauptstadt Düsseldorf GmbH järelevalvenõukogu liikmest seitse ka Düsseldorfi linnanõukogu liikmed [32] ja et kõik seitse Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH järelevalvenõukogu liiget on Monheimi linnanõukogu [33] liikmed.
In both cases, the mayor is one of these members.
Mõlemal juhul kuulub järelevalvenõukogu liikmete hulka ka linnapea.
Third, the Commission further notes that the payments disbursed through a control and profit/loss transfer agreement have been subject to the approval of the Supervisory Board of Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH.
Kolmandaks teeb komisjon kindlaks, et juhtimise ja kasumi ülekandmise leppe kaudu tehtud maksetel peab olema Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH järelvalvenõukogu heakskiit.
Equally, the capital transfers of Holding der Landeshauptstadt Düsseldorf GmbH require the approval of its Supervisory Board.
Ettevõtja Holding der Landeshauptstadt Düsseldorf GmbH kapitaliülekanneteks on samuti nõutav valdusühingu järelvalvenõukogu heakskiit.
In the light of the above, the Commission concludes that the decisions to disburse payments to RBG and BSM by the respective holding companies of the City of Düsseldorf and the City of Monheim are imputable to the State.
Seetõttu teeb komisjon järelduse, et Düsseldorfi linna ja Monheimi linna valdusühingute otsused maksta hüvitist vastavalt RBG-le ja BSMile on ka riigiga seostatavad.
In the light of the above, the Commission concludes that the measures are financed through state resources and are imputable to Germany.
Seetõttu järeldab komisjon, et kõnealuseid meetmed rahastatakse riiklikest vahenditest ja need on Saksamaaga seostatavad.
SELECTIVE ECONOMIC ADVANTAGE
VALIKULINE MAJANDUSLIK EELIS
It must next be established whether the measures grant a selective economic advantage to RBG and BSM.
Tuleb kindlaks teha, kas RBG-le ja BSM-le võimaldatakse nende meetmetega valikulist majanduslikku eelist.
It follows from the Altmark judgment that ‘where a State measure must be regarded as compensation for services provided by the recipient undertakings in order to discharge public service obligations, so that those undertakings do not enjoy a real financial advantage and the measure thus does not have the effect of putting them in a more favourable competitive position than the undertakings competing with them, such a measure is not caught by Article 92(1) of the Treaty [now Article 107(1) TFEU]. However, for such compensation to escape classification as State aid in a particular case, a number of conditions must be satisfied’ [34].
Altmarki otsusest tuleneb, „et riigi sekkumine ei kuulu EÜ asutamislepingu artikli 92 lõike 1 [praegune ELi toimimise lepingu artikli 107 lõige 1] kohaldamisalasse, kui see on käsitletav hüvitisena, mis on tasu abi saanud ettevõtjate poolt avaliku teenindamise kohustuse täitmisel osutatud teenuste eest, mistõttu ei saa need ettevõtjad tegelikult rahalist soodustust ja see sekkumise ei anna nendele ettevõtjatele paremat konkurentsipositsiooni võrreldes nendega konkureerivate ettevõtjatega. Samas peab selleks, et niisugust hüvitist ei saaks konkreetsel juhul kvalifitseerida riigiabiks, olema täidetud teatud tingimused” [34].
In this regard, the German authorities claim that the financing of RBG and BSM through the measures at issue – both the financing provided through cross-subsidisation or directly by the public shareholders of undertakings in question and the financing provided directly by VRR – respect the four criteria of the Altmark judgment and therefore cannot be regarded as aid within the meaning of Article 107(1) TFEU.
Selle kohta märgib Saksamaa, et RBG ja BSM rahastamine kõnealuste sekkumiste kaudu (nii rahastamine ristsubsideerimise teel või vastavalt otserahastamine ettevõtjate avalik-õiguslike aktsionäride poolt ja samuti ka otserahastamine VRR poolt) vastab Altmarki kohtuotsuse neljale kriteeriumile ning seda ei saa pidada riigiabiks ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
THE RECIPIENT UNDERTAKING IS ACTUALLY REQUIRED TO DISCHARGE CLEARLY DEFINED PUBLIC SERVICE OBLIGATIONS
ABI SAAV ETTEVÕTJA ON REAALSELT VASTUTAV TÄPSELT KINDLAKSMÄÄRATUD AVALIKU TEENINDAMISE KOHUSTUSE TÄITMISE EEST
Firstly, according to the above-mentioned judgment, it has to be established whether ‘the recipient undertaking is actually required to discharge public service obligations and (whether) those obligations have been clearly defined’.
Esiteks tuleb eespool nimetatud kohtuotsuse kohaselt kindlaks teha, kas „abi saav ettevõtja on reaalselt vastutav avaliku teenindamise kohustuse täitmise eest” ja kas see kohustus on „täpselt määratletud”.
In the present case, RBG and BSM are entrusted with discharging public service obligations by virtue of a so-called threefold act of entrustment, namely:
Käesoleval juhul vastutavad RBG ja BSM avaliku teenindamise kohustuste täitmine eest, milleks neid volitatakse nn kolmekordse volitusdokumendiga, mis hõlmab järgmist:
the licences issued by the Düsseldorf Regional Government;
Düsseldorfi haldusvalitsuse antud tegevusload,
the Local Public Transport Schemes of the cities of Düsseldorf and Neuss, the Rhine district of Neuss and the district of Mettmann; and,
Düsseldorfi linna, Neussi linna, Rheinkreis Neussi ringkonna ja Mettmanni ringkonna sõitjateveo kavad,
the respective positive and negative financing notices on the amount of permissible compensation, issued by VRR on the basis of point 7.2 of the Financing Guidelines.
vastavad heaks kiidetud ja keeldumist sisaldavad rahastamisteatised lubatavate hüvitissummade suuruse kohta, mida VRR rahastamise suunise jaotise 7.2 alusel väljastab.
The German authorities provided the Commission with copies of these acts.
Saksmaa esitas komisjonile nende dokumentide koopiad.
In reply to the observations of the third party, the Commission considers that, although it would increase transparency if the public service obligation had been imposed by a single act, this is not strictly necessary in order to fulfil the first Altmark criterion.
Vastuseks huvitatud isiku märkusele nendib komisjon, et esimese Altmarki kriteeriumi täitmiseks ei ole tingimata nõutav avaliku teenindamise kohustuse andmine ühes dokumendis, isegi kui see läbipaistvust suurendaks.
In its decision to open the formal investigation procedure, the Commission considered that in the present case the public service obligation comprises the provision of public passenger transport services by bus, tram and rail on the basis of the licences pursuant to paragraphs 8 and 13 of the PBefG which RBG and BSM hold (see recital 61 of the opening decision).
Algatamisotsuses oli komisjon arvamusel, et avaliku teenindamise kohustus hõlmab käesoleval juhul avaliku sõitjateveo teenuse osutamist bussi, trammi ja rongiga PBefG § 8 ja § 13 kohaselt, mida tehakse RBG-le ja BSMile väljastatud tegevuslubade alusel (vt algatamisotsuse põhjendus 61).