natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the national export agency market for French-language books, there are general agents such as SIDE and CELF and, to a lesser extent, specialist agents who also sell, on a very small scale, directly to end users and who would therefore in some way be in competition with the two general agents, along with a certain number of bookshops servicing orders for foreign bookshops and online booksellers even on an occasional basis, whose activity was, however, relatively low at the time of the measures in question.
Prantsuskeelsete raamatute ekspordi vahendamise turul on esindatud sellised üldised vahendajad nagu SIDE ja CELF; nende vähem olulisteks konkurentideks on piiratud ulatuses spetsialiseerunud vahendajad, kes müüvad väga vähesel hulgal otse lõppkasutajatele; teatav arv raamatukauplusi, mis teenindavad, kas või erandkorras, välismaa raamatukaupluste tellimusi; ja internetiraamatukauplused, kelle tegevuse maht oli asjaomase meetme rakendamise ajavahemikus veel võrdlemisi väike.
In the relevant market, the complainant was therefore the main operator affected by the disputed measures.
Kõnealusel turul oli peamiseks ettevõtjaks, keda asjaomased meetmed puudutasid, kaebuse esitaja.
On the one hand, the French authorities state that the Small Orders Programme was in principle accessible to any firm applying, provided it accepted the conditions on which the aid was granted.
Ühest küljest kinnitavad Prantsuse ametiasutused, et väikeste tellimuste programmis oleksid võinud põhimõtteliselt osaleda kõik ettevõtted, kes oleksid soovinud selles osalemist taotleda, ja kes oleksid olnud nõus abi andmise tingimustega.
They state that the Ministry of Culture’s rejection of SIDE in 1991 was justified by SIDE’s refusal to submit to the required obligation of transparency in order to benefit from the said aid.
Prantsuse ametiasutused osutavad, et kui kultuuriministeerium keeldus 1991. aastal SIDE-le abi andmast, põhjendatud seda SIDE keeldumisega allutada ettevõte läbipaistvusnõuetele, mis oli nimetatud abi saamise eelduseks.
On the other hand, SIDE indicated that the French authorities’ rejection was linked to the fact that it was a private company and not a publishing cooperative.
Teisest küljest osutas SIDE, et Prantsuse ametiasutuste keeldumine oli seotud asjaoluga, et SIDE puhul oli tegemist eraettevõtjaga, mitte kirjastajate kooperatiiviga.
Moreover, in 1996, following the annulment of the Commission Decision of 18 May 1993, the Ministry of Culture, wishing to put an end to the proceedings, pointed out to SIDE that the aid scheme for small orders was not by nature reserved for CELF.
Pärast komisjoni 18. mai 1993. aasta otsuse tühistamist tuletas kultuurministeerium 1996. aastal ka SIDE-le meelde, et väikeste tellimuste töötlemise abikava ei olnud mõeldud üksnes CELFile.
By letter dated 3 September 1996, the Ministry offered the company a meeting to examine whether it was able to provide, under the same conditions of transparency, the same services as CELF.
Ministeerium pakkus oma 3. septembri 1996. aasta kirjas SIDE-le välja läbirääkimisi, et selgitada, kas ettevõte on nõutavate läbipaistvustingimuste rakendamisel võimeline pakkuma samasugust teenust kui CELF.
During a meeting on 26 September 1996, SIDE executives told the Ministry of Culture that they refused to benefit from a programme whose compatibility with Community law could be called into question by the Commission.
septembril 1996 toimunud kohtumisel teatas SIDE juhtkond kultuuriministeeriumile, et nad ei soovi osaleda programmis, mille vastavuse ühenduse õigusaktidele võib komisjon kahtluse alla panna.
In any case, the elements mentioned above in recitals (103) et seq. seem to indicate that the impact on trading conditions and competition in the European Union on the part of the measures in question was relatively limited.
Igal juhul tundub, et kõik üksikasjad, mis on esitatud nii eespool osutatud põhjendustes (101) kui ka järgnevates, näitavad et meetmete põhjustatud mõju Euroopa Liidu siseste kaubandustingimuste ja konkurentsi kahjustamisel oli suhteliselt piiratud.
In order to establish if the measure is proportional, however, the Commission must also compare, thirdly, the amount of aid received with the costs borne by CELF in achieving the purpose pursued by the French authorities.
Meetme proportsionaalsuse hindamiseks peab komisjon kolmandaks võrdlema saadud abisummasid kuludega, mida CELF oli Prantsuse ametiasutuste seatud eesmärgi saavutamiseks kandnud.
To this end, the different stages in the orders handling process must be recalled, and on which the different parties agree:
Siinkohal tuleb meenutada tellimuse töötlemise eri etappe, mille kohta on eri pooled ühel meelel:
receipt of the bookseller’s order form;
tellimislehe vastuvõtmine raamatukaupluselt;
encoding of the order;
tellimuse kodeerimine;
inputting of the order;
tellimuse sisestamine;
allocation of space (‘compartment’) to each customer for storage of the books ordered;
igale kliendi jaoks füüsilise asukoha, „lahtri” eraldamine, kuhu tellitud raamatud paigutatakse;
According to the French authorities, CELF bore certain costs linked to the processing of ‘small orders’.
Prantsuse ametiasutuste kohaselt kandis CELF väikeste tellimuste töötlemisega seotud kulusid.
The French authorities consider that, within the export agency market, some orders generate extra costs such that the service cannot be profitable.
Prantsuse ametiasutuste hinnangu kohaselt tekitavad teatavad tellimused ekspordi vahendamise turul lisakulusid, nii et kõnealune tegevus ei saa olla tulus.
The French authorities stated that they had taken the threshold of FRF 500 (EUR 76,22) as the definition of a ‘small order’ and that this threshold had been empirically determined.
Prantsuse ametiasutused väitsid, et nad pidasid kinni väikese tellimuse jaoks kehtestatud piirist 500 FRF (76,22 eurot), mis määrati kindlaks empiiriliselt.
They explained that some orders of less than FRF 500 might be profitable, whereas others, above that amount, might not.
Prantsuse ametiasutused täpsustasid, et mõned alla 500 FRF maksumusega tellimused võisid olla tulusad, samas kui teised, mille maksumus ületas nimetatud summat, ei pruukinud seda olla.
The objective was to find an economically acceptable solution, so that CELF wanted to take on small orders even if they were not profitable enough.
Eesmärgiks oli leida majanduslikult vastuvõetav mehhanism selleks, et CELF oleks nõus väikesi, kuid vähetulusaid tellimusi töötlema.
As the Commission indicated in its decision extending the procedure, it is for the French authorities, in the context of analysing compatibility, to establish the amount and veracity of costs borne by CELF.
Nii nagu komisjon oma menetluse laiendamise otsuses juba märkis, pidid Prantsuse ametiasutused tegema ühisturuga kokkusobivuse analüüsis kindlaks CELFi kantud kulude summa ja selle vastavuse tegelikkusele.
In this regard, in its decision extending the procedure, the Commission asked the French authorities to provide a certain number of elements in order to be able to draw conclusions from the judgment of the Court of First Instance and rule on the proportionality of the aid.
Selleks palus komisjon oma menetluse laiendamise otsuses, et Prantsuse ametiasutused esitaksid talle teatava hulga üksikasju, et oleks võimalik Üldkohtu otsusest järeldusi teha ja otsustada abi proportsionaalsuse üle.
The Commission asked, in particular, for the following information:
Komisjon palus nimelt esitada talle järgmised üksikasjad:
sufficient justification of the reasons why the data relating to costs linked to small orders was not available for the different years in question and sufficient demonstration of the reasons why an extrapolation solely on the basis of 1994 was considered acceptable;
piisav põhjendus asjaolule, miks väikeste tellimustega seotud kulud ei ole kättesaadavad kõigi asjaomaste aastate lõikes ning piisav selgitus selle kohta, kuidas oli võimalik heaks kiita ekstrapoleerimine ainuüksi aastat 1994 käsitlevate andmete alusel;
data enabling consideration of actual costs (and not mere estimates) for the processing of small orders in 1994 (at least for some cost categories) and possible sufficient justification of the reasons why an estimate of the costs on the basis of the total costs incurred by CELF was considered acceptable;
andmed, mille alusel võeti arvesse 1994. aasta väikeste tellimuste töötlemise tegelikke (ja mitte üksnes hinnangul põhinevaid) kulusid (vähemalt teatavate kulukategooriate puhul) ning tõenäoline piisav põhjendus, miks kiideti heaks nende kulude hinnang CELFi kantud kogukuludest lähtuvalt;
convincing methods for apportioning costs that would enable part of the total costs to be allocated to small order processing, and which could in particular be applied to each cost category during the whole period in question;
veenvad kulude jaotuspõhimõtted, mille alusel eraldati üks osa kogukuludest väikeste tellimuste töötlemiseks ja mida võis kogu asjaomase ajavahemiku jooksul iga kulukategooria puhul kohaldada;
information on trends in the proportion of orders tele-transmitted over the years in question;
teave asjaomaste aastate jooksul elektrooniliselt edastatud tellimuste osatähtsuse suurenemise kohta;
the costs related to small orders in the absence of unjustified multiplying factors;
väikeste tellimustega seotud kulud põhjendamatute üksikkoefitsientide puudumise korral;
calculations of the costs incurred by CELF for the processing of small orders without the application of multiplying factors, or with multiplying factors applied only in the case of orders which were not tele-transmitted;
nende kulude arvutamine, mida CELF kandis seoses väikeste tellimuste töötlemisega ja ilma koefitsiente kohaldamata või kohaldades koefitsiente üksnes nende tellimuste puhul, mis ei olnud esitatud elektroonilisel teel;
the position of the French authorities on the calculation of the Court of First Instance by which, in the absence of the said multiplying factors, the costs linked to small order processing had been reduced by more than FRF 635000 (EUR 96805,13), even without taking into account cost categories other than those for which a multiplying factor of ‘three’ had been applied.
Prantsuse ametiasutuste seisukoht Üldkohtu arvutamismeetodi kohta, mille kohaselt oleksid väikeste tellimuste töötlemisega seotud kulud ilma kõnealuseid koefitsiente rakendamata olnud 635000 Prantsuse frangi võrra (96805,13 eurot) väiksemad, võtmata isegi arvesse muid kululiike peale nende, mille puhul kasutati koefitsienti „kolm”.
It should be recalled that, according to the Court’s calculation, the operating results from small order processing would consequently have been positive by more than FRF 600000 (EUR 91469,41);
Tuleb tuletada meelde, et Üldkohtu arvutusmeetodi kohaselt oleks väikeste tellimuste töötlemisega seotud tegevuse tulem olnud positiivne suurusjärgus üle 600000 Prantsuse frangi (91469,41 eurot);
the French authorities’ position on the possibility of CELF obtaining a reasonable profit.
Prantsuse ametiasutuste seisukoht CELFi mõistliku kasumi teenimise võimaluse kohta.
In particular, as already indicated in its decision extending the procedure, in the absence of additional explanations and updated data from the French authorities, the Commission is not in a position to use the grant utilisation statements for small order processing that the French authorities provided for the years 1994 to 2001 in their letter dated 17 January 2003, nor the explanations as to how the analytical compatibility analysis was conducted, provided in the letter dated 5 March 1998.
Nagu komisjon seda juba oma menetluse laiendamise otsuses märkis, ei ole ta ilma Prantsuse ametiasutuste täiendavate selgitusteta ja nendepoolse andmete ajakohastamiseta suuteline analüüsima väikeste tellimuste programmi toetuse kasutamise arveid, mida Prantsuse ametiasutused olid oma 17. jaanuari 2003. aasta kirjas aastate 1994–2001 kohta esitanud, samuti ei ole ta suuteline uurima 5. märtsi 1998. aasta kirjas esitatud analüütilise raamatupidamise andmeid.
The French authorities did not, however, provide the detailed information that was requested by the Commission in its decision extending the procedure, and merely referred back, with regard to the proportionality of the aid, to elements already provided on 17 September 2002, 17 January 2003 and 11 March 2003, which the Commission could not use due to the judgment of the Court of First Instance of 15 April 2008.
Vaatamata sellele ei esitanud Prantsuse ametiasutused komisjoni menetluse laiendamise otsuses soovitud üksikasjalikke andmeid, piirdudes abi proportsionaalsust käsitlevas küsimuses sama teabe esitamisega, mille ta oli juba esitanud 17. septembril 2002, 17. jaanuaril 2003 ja 11. märtsil 2003 ning mida komisjon ei saanud Üldkohtu 15. aprilli 2008. aasta kohtuotsust arvestades enam sellisel kujul käsitleda.
By letter of 8 October 2009, the Commission’s services therefore reminded the French authorities of their request for information on the specific points mentioned, indicating that if this information was not provided within a period of ten working days, the Commission would have to take a final decision on the basis of the information at its disposal, in accordance with Article 13(1) of Regulation (EC) No 659/1999, after issuing, if appropriate, an information injunction, in application of Article 10(3) of Regulation (EC) No 659/1999.
8. oktoobri 2009. aasta kirjaga tuletasid komisjoni talitused Prantsuse ametiasutustele meelde nõuet, et neile esitataks üksikasjalikud andmed osutatud konkreetsete punktide kohta, märkides ühtlasi, et juhul kui kõnealune teave ei jõua nendeni kümne tööpäeva jooksul, tuleb komisjonil menetlusmääruse artikli 13 lõike 1 kohaselt võtta vastu lõplik otsus tema käsutuses oleva teabe alusel, olles vajaduse korral teinud määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 10 lõike 3 kohase korralduse vajaliku teabe saamiseks.
By letter dated 21 October 2009, the French authorities indicated that they had no further information to provide and referred back to their comments sent on 9 June 2009.
21. oktoobri 2009. aasta kirjas teatasid Prantsuse ametiasutused, et neil ei ole täiendavat teavet, mida esitada ja saatsid uuesti 9. juunil 2009 esitatud märkused.
By a decision dated 20 November 2009 (the ‘injunction decision’), the Commission therefore decided to order France to present the information requested since, despite repeated requests, this information had not been provided.
20. novembri 2009. aasta otsusega (teabe saamise korraldus) otsustas komisjon seega, et kuna Prantsusmaa ei ole korduvatele nõuetele vaatamata nõutud teavet esitanud, tuleb teda kohustada seda tegema.
Article 13 of Regulation (EC) No 659/1999 states that ‘The examination of possible unlawful aid shall result in a decision … If a Member State fails to comply with an information injunction, that decision shall be taken on the basis of the information available.’
Menetlusmääruse artiklis 13 on sätestatud, et „võimaliku ebaseadusliku abi kontrollimise põhjal tuleb teha otsus […]. Kui liikmesriik ei järgi teabe esitamisega seotud korraldust, tehakse see otsus kättesaadava teabe põhjal”.
As previously indicated, the French authorities did not provide the Commission with the information that it had requested on several occasions and, most recently, in its injunction decision of 20 November 2009.
Nagu eespool märgitud ei esitanud Prantsuse ametiasutused komisjonile üksikasju, mida viimane oli mitmel korral, viimati 20. novembri 2009. aasta korraldusotsusega nõudnud.
In accordance with Article 13 of the procedural Regulation, the Commission is therefore taking a decision on the basis of the available information, recalling, in any case, that it is for the French authorities to demonstrate the compatibility of the aid in question with the internal market, and thus the proportionality of this aid.
Menetlusmääruse artikli 13 kohaselt võtab komisjon seega vastu otsuse olemasolevate andmete alusel, tuletades igal juhul meelde, et Prantsuse ametiasutused peavad tõendama, et kõnealune abi on siseturuga kokkusobiv, olles seega proportsionaalne.
In the light of the judgment of the Court of First Instance of 15 April 2008 and the elements available to the Commission, it does not seem justified to extrapolate on the basis of estimated costs for processing small orders in 1994.
Üldkohtu 15. aprilli 2008. aasta kohtuotsuse ja komisjoni käsutuses olevate üksikasjade põhjal ei tundu olevat võimalik võtta aluseks 1994. aasta väikeste tellimuste töötlemise hinnanguliste kulude ekstrapoleerimist.
Nor does it appear possible to use measures for apportioning costs that are not justified and to base one’s argument on data to which unjustified multiplying factors have been applied, particularly to tele-transmitted orders.
Ühtlasi ei tundu olevat võimalik kasutada põhjendamatute kulude jaotuspõhimõtet ja põhineda andmetel, mille puhul kohaldati põhjendamatuid üksikkoefitsiente, seda eelkõige elektroonilisel teel tehtud tellimuste puhul.
In the light of the costs calculation linked to the processing of small orders that appears in the Court judgment, and given that the French authorities have failed to provide the Commission with information that would enable it to clarify the doubts it raised in its decision extending the procedure, with regard to the proportionality of the aid, the loss-making nature of the activity of small order processing has not been established.
Üldkohtu otsuses osutatud väikeste tellimuste töötlemisega seotud kulude arvutamise kontekstis ja kuna Prantsuse ametiasutused ei olnud esitanud komisjonile andmeid, mille alusel hajutada kahtlusi abi proportsionaalsuse kohta, mis komisjon tõi esile menetluse laiendamise otsuses, ei tehtud kindlaks, et väikeste tellimuste töötlemise tulem oli negatiivne.
The Commission therefore considers that it has not been demonstrated that the aid paid during the period 1994-2001 was in line with the criterion of proportionality.
Seetõttu leiab komisjon, et aastatel 1994–2001 antud abi vastavus proportsionaalsuse nõuetele ei ole tõendatud.
This aid is therefore not compatible on the basis of Article 107(3)(d) TFEU.
ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punkti d kohaselt ei ole abi seega siseturuga kokkusobiv.
Assessment of the aid pursuant to Article 107(3)(c) TFEU
Abi hindamine ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punktist c lähtuvalt
Article 107(3)(c) TFEU (former Article 87(3)(c) EC) states that ‘Aid to promote culture and heritage conservation where such aid does not affect trading conditions and competition in the Union to an extent that is contrary to the common interest may be considered to be compatible with the internal market’.
ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punktis c (endine EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 3 punkt c) on sätestatud, et „siseturuga kokkusobivaks võib pidada […] abi teatavate majanduspiirkondade tegevuse arendamise lihtsustamiseks, kui niisugune abi ei kahjusta kaubandustingimusi ja konkurentsi liidus määral, mis oleks vastuolus ühiste huvidega”.
Such consideration should also be given to the aid paid between 1994 and the end of 2001, for which the Commission concluded in recital (124) above that the exemption stipulated in Article 107(3)(d) TFEU (former Article 87(3)(d) EC) was not applicable.
Sama tuleb teha ka ajavahemikus 1994–2001 antud abi kohta, mille puhul otsustas komisjon eespool osutatud põhjenduse (122) kohaselt, et ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punktiga d (endine EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 3 punkt d) ette nähtud erandit nende puhul ei kohaldatud.
In order to determine whether Article 107(3)(c) TFEU could serve as a basis for compatibility, the Commission must verify whether the aid in question did indeed have a common interest purpose and whether it affected trading relations to an extent that was contrary to the common interest.
Et teha kindlaks, kas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punkt c võiks olla aluseks siseturuga kokkusobivusele, peab komisjon välja selgitama, kas asjaomane abi teenib ühishuvi eesmärki ja kas abi ei kahjusta kaubavahetust määral, mis oleks vastuolus ühiste huvidega.
The Commission considers that the aid was in pursuit of a common interest, as previously identified.
Komisjon leiab, et abi teenib ühishuvi sellist eesmärki, mis oli varasemalt kindlaks määratud.
It should, in this regard, be recalled that the introduction, in the Treaty on European Union, of the exemption stipulated in former Article 87(3)(d) EC (now Article 107(3)(d) TFEU) confirmed the policy followed by the Commission on the basis of former Article 92(3)(c) prior to the entry into force of the Treaty on European Union.
Selles kontekstis tuleb meenutada, et endise asutamislepingu artikli 87 lõike 3 punkti d (praegu ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punkt d) kohaselt Euroopa Liidu lepingus sätestatud erand peaks olema kinnituseks poliitikale, mida komisjon rakendas endise artikli 92 lõike 3 punkti c alusel enne Euroopa Liidu lepingu jõustumist.
The Commission had in the past authorised aid with a cultural purpose on the basis of this Article.
Varem oli komisjon kõnealusele artiklile tuginedes tõepoolest lubanud kultuurialase eemärgiga abi andmist.
This practice was confirmed by the European Union courts, for example, in the above-cited judgment of the Court of First Instance of 18 September 1995 in which the Court concluded that the Commission was in a position to adopt, on the basis of former Article 92(3)(c) EC, a favourable decision with regard to three aid schemes managed by CELF (aid to air freight, the ‘Page à Page’ programme and ‘Programme Plus’).
See tava leidis kinnitust ka Euroopa Liidu kohtupraktikas, näiteks Üldkohtu eespool osutatud 18. septembri 1995. aasta otsuses, milles Üldkohus leidis, et komisjonil oli õigus teha EÜ asutamislepingu artikli 92 lõike 3 punkti c alusel soodne otsus nende kolme CELFi hallatud toetuskava kohta (abi õhuposti teel edastatavate saadetiste puhul, programmid „Page à Page” ja „Programme Plus”).
On the other hand, the Commission considers that it has not been demonstrated that the aid was proportional to the intended purpose.
Seevastu leidis komisjon, et abi proportsionaalsus püstitatud eesmärgiga ei leidnud kinnitust.
In its decision extending the procedure, and later in its injunction decision, the Commission asked the French authorities to present their comments on the proportionality of the aid pursuant to Article 107(3)(c) TFEU.
Menetluse laiendamise otsuses ning seejärel vastu võetud korraldusotsuses tegi komisjon Prantsuse ametiasutustele korralduse esitada märkused abi proportsionaalsuse kohta vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punktile c.
As previously indicated, the French authorities did not provide the Commission with the information that would enable the proportionality of the aid paid since 1980 to be demonstrated, a request most recently made to them in the Commission’s injunction decision of 20 November 2009.
Nagu eespool märgitud, ei esitanud Prantsuse ametiasutused komisjonile üksikasju, mida viimane oli mitmel korral, viimati oma 20. novembri 2009. aasta korraldusotsusega nõudnud ja mille alusel oleks saanud tõendada alates 1980. aastast antud abi proportsionaalsust.
In accordance with Article 13 of Regulation (EC) No 659/1999, the Commission is therefore taking a decision on the basis of the available information, recalling, in any case, that it is for the French authorities to demonstrate the compatibility of the aid in question with the internal market, and thus the proportionality of this aid.
Menetlusmääruse artikli 13 kohaselt võtab komisjon seega vastu otsuse olemasolevate andmete alusel, tuletades igal juhul meelde, et Prantsuse ametiasutused peavad tõendama, et kõnealune abi on siseturuga kokkusobiv ja seega proportsionaalne.
Mutatis mutandis, the reasoning stated previously with regard to the proportionality of the aid in the context of Article 107(3)(d) TFEU, is transposable here.
Mutadis mutandis on siin üle võetav eespool osutatud põhjendus abi proportsionaalsuse kohta ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punkti d alusel.