natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Following the opening of the procedure, the Commission received observations from two interested parties: the representatives of the beneficiary casino of Mont Parnès, reacted to the opening by letter of 4 August 2010; the representatives of the private Loutraki casino reacted to the opening by letters of 8 and 25 October 2010.
Komisjon sai pärast uurimise algatamist märkusi kahelt huvitatud isikult: Mont Parnèsi kasiino (üks meetme abisaajatest) esindajad esitasid oma märkused 4. augusti 2010. aasta kirjaga ja eraõigusliku Loutraki kasiino esindajad esitasid oma märkused 8. ja 25. oktoobri 2010. aasta kirjaga.
By letter of 29 October 2010, the Commission forwarded the abovementioned observations to the Greek authorities, in order to give them with the opportunity to react.
Komisjon edastas 29. oktoobri 2010. aasta kirjaga need märkused Kreeka ametiasutustele, et anda neile võimalus vastata.
By letter of 6 December 2010 the Greek authorities presented their comments to third parties’ observations, in order to clarify, inter alia, certain aspects of the application of the subject-scheme and the interpretation of the Greek legislation relevant to the analysis of the case.
Kreeka ametiasutused esitasid 6. detsembri 2010. aasta kirjaga oma selgitused kolmandate isikute märkuste kohta, püüdes muu hulgas selgitada kõnealuse süsteemi kohaldamise teatavaid aspekte ning juhtumi analüüsimise seisukohast oluliste Kreeka õigusaktide tõlgendamist.
THE MEASURE CONCERNED
HINNATAV MEEDE
The measure under assessment is the fiscal discrimination that the Greek authorities have put into place in favour of certain casinos through the implementation of several simultaneous partially mandatory legal provisions [5] concerning:
Hinnatav meede hõlmab teatavaid kasiinosid soodustavat maksualast diskrimineerimist, mida Kreeka ametiasutused on rakendanud, kohaldades samaaegselt mitut osaliselt kohustuslikku sätet, millega
the fixing of a uniform 80 % levy on the price of admission tickets, and
kehtestati 80 % suurune maks kasiinopääsmete hinnale ja
the setting of two unequal regulated prices of admission tickets at EUR 6 and EUR 15 respectively for publicly and privately owned casinos,
nähti avalik-õiguslikele kasiinodele ja eraõiguslikele kasiinodele ette erinevad reguleeritud hinnad, vastavalt 6 eurot ja 15 eurot,
The measure under assessment concerns public casinos and one private casino (Thessaloniki), which was exceptionally allowed to benefit from the treatment of public casinos, as further described herein below.
Hinnatav meede on seotud avalik-õiguslike kasiinode ja ühe eraõigusliku kasiinoga, Thessaloníkiga, kellele võimaldati erandkorras samasugune kohtlemine kui avalik-õiguslikele kasiinodele, nagu selgitatakse muudes käesoleva otsuse punktides.
The beneficiaries of the measure under analysis are the following Greek casinos: Mont Parnès [6], Thessaloniki [7], Corfu [8] and Rhodes [9].
Analüüsitava meetme abisaajad on järgmised Kreeka kasiinod: Mont Parnès, [6] Thessaloníki, [7] Kérkyra [8] ja Rhodos [9].
At the time of the Opening Decision, the lower regulated price of admission tickets of EUR 6 only applied to three Greek casinos: Mont Parnès Casino (casino privatised by 49 %, whereas 51 % of shares are still held by the State), Thessaloniki Casino (private casino, but assimilated to public casinos) and Corfu Casino (public casino).
Menetluse algatamise otsuse tegemise ajal kohaldati väiksemat, 6 euro suurust reguleeritud sissepääsutasu üksnes kolme Kreeka kasiino suhtes: Mont Parnèsi, millest 49 % oli erastatud, kuid mille aktsiatest 51 % jäi avaliku sektori kontrolli alla, Thessaloníki, mis oli eraõiguslik kasiino, kuid mida koheldi kui avalik-õiguslikku kasiinot, ja Kérkyra kasiino suhtes, mis oli avalik-õiguslik kasiino.
The Commission notes that the Rhodes Casino and the Corfu Casino ceased benefiting from the measure in April 1999 [10] and August 2010 [11] respectively, since they stopped charging the lower price for admission tickets at that respective moment in time when they were fully privatised.
Rhodosel ja Kérkyral asuvad kasiinod said meetme raames abi vastavalt üksnes 1999. aasta aprillini [10] ja 2010. aasta augustini, [11] sest pärast nende täielikku erastamist lõpetasid nad väiksema sissepääsutasu võtmise.
The relevant national provisions
Asjaomased Kreeka õiguse sätted
Before the opening of the market in 1994, only three casinos operated in Greece, namely the casinos of Mont Parnès, Corfu, and Rhodes.
Enne turu liberaliseerimist 1994. aastal tegutses Kreekas üksnes kolm kasiinot – Mont Parnès, Kérkyra ja Rhodos.
At that time, these casinos were public undertakings and operated as State-owned service-clubs of the Greek Tourism Office (EOT) [12].
Sel ajal olid kasiinod avalik-õiguslikud ettevõtjad ja nende kui riigile kuuluvate klubide tegevust juhtis Kreeka turismiamet (EOT) [12].
The price of admission tickets in these casinos was set by way of decisions of the General Secretary of the EOT [13], as follows:
Kõnealuste kasiinode sissepääsutasu kehtestati EOT peasekretäri otsusega järgmiselt [13]:
Mont Parnès – in 1991 EOT set the price of admission tickets at 2000 drachmas (approximately EUR 6 [14]);
Mont Parnès: EOT kehtestas 1991. aastal sissepääsutasuks 2000 Kreeka drahmi (ligikaudu 6 eurot) [14];
Corfu – in 1992 EOT set the price of admission tickets at 1500 drachmas and it 1997 it adjusted it to 2000 drachmas;
Kérkyra: EOT kehtestas 1992. aastal sissepääsutasuks 1500 Kreeka drahmi ja tõstis selle 1997. aastal 2000 Kreeka drahmini;
Rhodes – in 1992 EOT set the price of admission tickets at 1500 drachmas.
Rhodos: EOT kehtestas 1992. aastal sissepääsutasuks 1500 Kreeka drahmi.
The market was opened in 1994, when 6 newly created private casinos joined the existing State owned casinos based on the Law 2206/1994 [15].
Turg liberaliseeriti 1994. aastal seaduse nr 2206/1994 kohaselt ja senistele avalik-õiguslikele kasiinodele lisandus kuus vastasutatud eraõiguslikku kasiinot [15].
The Law of 1994 provided for the granting of a total of 14 licenses aimed at the existing 3 State owned casinos of Rhodes, Mont Parnès and Corfu, and 11 newly created private casinos [16].
aasta seadusega nähti ette 14 litsentsi väljastamine kolmele olemasolevale avalik-õiguslikule kasiinole (Rhodos, Mont Parnès ja Kérkyra) ning 11 asutatavale eraõiguslikule kasiinole [16].
However only 6 of the 11 new private casinos were licensed and began operating, namely the casinos in Chalcidice, Loutraki, Thessaloniki, Achaia (Rio), Xanthi (Thrace) and Syros (during 1995-96), and the remaining 5 licenses were abolished.
Kavandatud 11 uuest eraõiguslikust kasiinost sai litsentsi ja alustas tegevust siiski üksnes kuus kasiinot, nimelt Chalkidikes, Loutrakis, Thessaloníkis, Rio’s (Ahhaia), Xanthis (Traakia) ja Sýrosel (1995. ja 1996. aastal) asuvad kasiinod; ülejäänud viis litsentsi tühistati.
Law 2206/1994 (Article 2(10)) provided that the price of admission tickets to the casinos in certain areas would be set by Ministerial Decision, and that the same Decision would determine the percentage of the price that would represent revenue to the Greek State.
Seaduse nr 2206/1994 artikli 2 lõikes 10 on sätestatud, et teatavates piirkondades asuvate kasiinode sissepääsutasu kehtestatakse ministri otsusega; sama otsusega määratakse ka kindlaks see osa sissepääsutasust, mis läheb Kreeka riigi tuludesse.
Indeed on 16.11.1995 a Ministerial Decision [17] of the Minister for Finance established that, from 15 December 1995 all operators of casinos under Law 2206/1994 [18] must charge a price for admission tickets of 5000 drachmas [19] (approximately EUR 15 [20]).
Rahandusministri 16. novembri 1995. aasta otsusega [17] nähti ette, et alates 15. detsembrist 1995 peavad kõik seaduse nr 2206/1994 reguleerimisalasse kuuluvate kasiinode pidajad küsima 5000 Kreeka drahmi [18] suurust sissepääsutasu [19] (ligikaudu 15 eurot) [20].
According to this Ministerial Decision, these casino enterprises are further subject to a legal obligation to pay 80 % of the face value of each ticket as public levy to the State, while the remaining 20 %, including the appropriate VAT, constitute revenue for the casino [21].
Otsuse kohaselt peavad kasiinoettevõtjad maksma 80 % iga pääsme nimiväärtusest riikliku maksuna riigile, samal ajal kui ülejäänud 20 %, sh asjaomane käibemaks, on kasiino tulu [21].
The Ministerial Decision provides that casinos may grant free entrance [22].
Otsusega nähakse ette, et kasiinod võivad võimaldada tasuta sissepääsu [22].
Nevertheless in all cases, all casinos are under the obligation to pay the respective 80 % of the regulated price to the State, regardless of what they actually charge consumers [23].
Olenemata sellest, kui suurt sissepääsutasu kasiinod oma klientidelt küsivad, peavad nad siiski maksma riigile 80 % reguleeritud hinnast [23].
According to the Ministerial Decision, the payments of ‘public fees’ are performed by each casino on a monthly basis [24].
Otsuse kohaselt peavad kasiinod tasuma maksu kord kuus [24].
The Ministerial Decision also provides for specified discounts for tickets valid for 15 or 30 days [25].
Samuti nähakse sellega ette konkreetsed allahindlused pääsmetele, mis kehtivad 15 või 30 päeva [25].
All the new private casinos created (since 1995) under the Law 2206/1994 implemented the Ministerial Decision of 1995 and applied– in principle, as described in the previous paragraph – the EUR 15 price for admission tickets, with the only exception of the Thessaloniki Casino (as further described below).
Kõik alates 1995. aastast seaduse nr 2206/1994 alusel asutatud uued eraõiguslikud kasiinod on ministri 1995. aasta otsust kohaldanud ja küsinud (üldjuhul, nagu eelmises punktis selgitatud) 15 euro suurust sissepääsutasu, välja arvatud Thessaloníki, nagu edaspidi põhjalikumalt selgitatakse.
However, the State owned casinos of Mont Parnès, Corfu and Rhodes continued to operate as service clubs of EOT [26] and did not implemented the acts of 1994-95 until the later granting of the licence provided by the Law 2206/1994.
Riigile kuuluvad Mont Parnèsi, Kérkyra ja Rhodose kasiino jätkasid siiski tegutsemist EOT klubidena [26] ega kohaldanud 1994. ja 1995. aasta õigusakte seni, kuni said seaduse nr 2206/1994 kohase litsentsi.
According to the various observations and descriptions of the national provisions presented by the Greek authorities, the Commission understands that the system worked in practice as follows:
Kreeka ametiasutuste esitatud märkuste ja siseriiklike eeskirjade selgituste põhjal toimib kõnealune süsteem komisjoni arvates tegelikult järgmiselt.
The Greek authorities explained that the operation of casinos in Greece is governed, generally, by Law 2206/1994.
Kreeka ametiasutused selgitasid, et kasiinode tegevust reguleerib Kreekas üldiselt seadus nr 2206/1994.
The special provisions applicable to the public casinos which existed prior to this Law are considered exceptions from the application of the general provisions of the Law 2206/1994 (and the implementing Ministerial Decision of 1995), pending the privatisation of these public casinos and the issuance of the licenses envisaged in the Law.
Erisätteid, mida kohaldatakse enne seaduse nr 2206/1994 kehtestamist olemas olnud avalik-õiguslike kasiinode suhtes, käsitatakse erandina kõnealuse seaduse üldsätetest (ja ministri 1995. aasta rakendusotsusest) seni, kuni need kasiinod erastatakse ja neile antakse seadusega ettenähtud litsents.
Consequently, the Ministerial Decision of 1995 was not deemed to apply to the public casinos until the date they were licensed under Law 2206/1994 – either as concerns the standard admission price of EUR 15, or as concerns the requirement to remit to the State 80 % of that price.
Seega kuni asjaomased avalik-õiguslikud kasiinod said seaduse nr 2206/1994 kohase litsentsi, ei kohaldatud nende suhtes ministri 1995. aasta otsust, st tavapärast 15 euro suurust sissepääsutasu ja nõuet kanda riigile üle 80 % sellest tasust.
The public casinos began paying the relevant 80 % only upon the later granting of the license under the Law 2206/1994 (as described below – paragraphs 23 and following).
Avalik-õiguslikud kasiinod hakkasid seda 80 % suurust maksu maksma alles siis, kui nad said seadusega nr 2206/1994 ettenähtud litsentsi (vt allpool punkt 23 jj).
It is only further to that that the casinos then passed to the standard price of admission tickets of EUR 15 and the obligation to pay 80 % of EUR 15 as levy to the State.
Alles siis hakkasid kasiinod võtma tavapärast 15 euro suurust sissepääsutasu ja pidid maksma riigile maksu 80 % 15 euro pealt.
An exception to what appears that it should have been the rule is the partial privatisation of the Mont Parnès casino, confirmed by the Law 3139/2003 (which also provided for the later foreseen privatisation of Corfu) that explicitly stipulated that the price of admission tickets in Mont Parnès casino would remain at EUR 6.
Kuigi tundub, et see kord oleks pidanud üldiselt kehtima, tehti Mont Parnèsi kasiino osalisel erastamisel erand, mis kinnitati seadusega nr 3139/2003 (millega nähti ette ka Kérkyra kasiino erastamine hilisemal kuupäeval): selles seaduses on sõnaselgelt sätestatud, et Mont Parnèsi kasiino sissepääsutasu on endiselt 6 eurot.
In 2000 EOT was succeeded in the operation of the casinos of Mont Parnès and Corfu by the Hellenic Tourism Company (ETA), fully owned by the Greek State, and from the end of 2000 and until their licensing under Law 2206/1994 in 2003, ETA started [27], voluntarily in the beginning and later by virtue of Article 24 of Law 2919/2001, to adapt gradually to the obligations set for casinos by Law 2206/1994, in order to prepare both these formerly State owned casino clubs to be fully licensed as casinos and be privatised.
aastal sai EOT Kérkyra ja Mont Parnèsi kasiino pidajaks Elliniki Etaireia Touristikis Anaptyxis (Kreeka turismi arendamise ettevõte, edaspidi „ETA”), mis kuulus täielikult Kreeka riigile, ning alates 2000. aasta lõpust kuni 2003. aastani, mil ETA kasiinod said seaduse nr 2206/1994 kohase litsentsi, kohandas ETA algul vabatahtlikult ja hiljem seaduse nr 2919/2001 artikli 24 kohaselt kasiinod järk-järgult seadusega nr 2206/1994 kasiinodele kehtestatud nõuetele, et valmistada mõlemad varem riigile kuulunud klubid ette täielikuks litsentsimiseks ja erastamiseks [27].
During this transition period ETA, inter alia, remitted to the State 80 % of the EUR 6 price of admission tickets in Mont Parnès and Corfu.
Selle üleminekuperioodi ajal maksis ETA riigile 80 % 6 euro suurusest Mont Parnèsi ja Kérkyra kasiino pääsme hinnast.
In particular, in 2003 the State owned casino of Mont Parnès was converted into a limited company and 49 % of its capital disposed to the private sector [28].
aastal muudeti avalik-õiguslik Mont Parnèsi kasiino aktsiaseltsiks ning 49 % selle kapitalist müüdi erasektorile [28].
The license for the Casino Mont Parnès provided for in Law 2206/1994 was finally granted in 2003 under Law 3139/2003 (Article 1(1)).
Seadusega nr 2206/1994 ettenähtud Mont Parnèsi kasiino litsents anti lõpuks 2003. aastal seaduse nr 3139/2003 (artikli 1 lõige 1) alusel.
The same law kept the admission price in Mont Parnès at EUR 6 (Article 1(1)(vii)).
Sama seadusega jäeti alles 6 euro suurune Mont Parnèsi kasiinosse sissepääsu tasu (artikli 1 lõike 1 punkt vii).
In the case of Corfu casino, the license provided for in Law 2206/1994 was initially granted to ETA in 2003 under Law 3139/2003 (Article 1(3)) in order for ETA to contribute it upon its later privatisation.
Kérkyra kasiino puhul anti seadusega nr 2206/1994 ettenähtud litsents lõpuks 2003. aastal seaduse nr 3139/2003 (artikli 1 lõige 3) alusel ETA-le, nii et ETA sai selle hilisemal erastamisel kasutusele võtta.
The same provision stated that the admission price to the casino of Corfu would be set by a new ministerial decision, implying in other words that the Ministerial Decision of 1995 was not applicable.
Sama sättega nähti ette, et Kérkyra kasiinosse sissepääsu tasu kehtestatakse ministri uue otsusega, viidates seega sellele, et ministri 1995. aasta otsus ei ole kohaldatav.
According to the Commission’s information, no new ministerial decision has been issued and the casino of Corfu continued to charge EUR 6 until its privatisation in August 2010 [29], when it started applying the EUR 15 price of admission tickets.
Uut ministri otsust komisjoni andmetel kunagi ei tehtud ja Kérkyra kasiino jätkas 6 euro suuruse sissepääsutasu võtmist kuni erastamiseni 2010. aasta augustis, mil ta hakkas kohaldama 15 euro suurust sissepääsutasu [29].
The privately owned Thessaloniki casino was incorporated and licensed in 1995 under Law 2206/1994 [31].
Eraõiguslik Thessaloníki kasiino asutati ja talle anti seaduse nr 2206/1994 alusel litsents 1995. aastal [31].
Until the present date, it has been applying the reduced EUR 6 price of admission tickets applied by the State-owned casinos (in Mont Parnès and Corfu) by virtue of the Law 2687/1953 [32] providing that enterprises constituted with foreign investment enjoy treatment at least as favourable as the one applicable to other similar enterprises in the country [33].
Kõnealune kasiino on alati võtnud avalik-õiguslikele kasiinodele (Mont Parnès ja Kérkyra) kohaldatud vähendatud 6 euro suurust sissepääsutasu, tuginedes seadusandlikule dekreedile nr 2687/1953, [32] milles on sätestatud, et välisinvesteeringuga loodud ettevõtteid tuleb kohelda vähemalt sama soodsalt kui muid riigis asuvaid samalaadseid ettevõtteid [33].
The requirement to remit to the State 80 % of the face value of admission tickets was applicable to the casino of Thessaloniki since the issuance of its license in 1995 [34].
Alates litsentsi väljastamisest 1995. aastal kohaldatakse Thessaloníki kasiino suhtes nõuet kanda 80 % kasiinopääsme nimiväärtusest üle riigile [34].
GROUNDS FOR INITIATING THE PROCEDURE
UURIMISE ALGATAMISE PÕHJUSED
The Commission initiated the formal investigation procedure laid down in Article 108(2) of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU) expressing significant doubts about the discriminatory fiscal treatment in favour of several specifically identified casinos in Greece that benefit from a more advantageous taxation than the one to which the rest of the casinos in the country are subject.
Komisjon algatas ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 2 kohase ametliku uurimise, sest tal olid tõsised kahtlused, et tegemist võib olla mitut Kreekas asuvat konkreetselt tuvastatud kasiinot soodustava maksualase diskrimineerimisega, kuna nende kasiinode maksustamise kord oli soodsam kui muude riigis asuvate kasiinode oma.
The Commission considered that the contested measure departed from the general Greek legal provisions establishing the normal level of levies on admissions in casinos and therefore improved the competitive position of the beneficiaries.
Komisjon leidis, et vaidlustatud meede kaldus kõrvale üldistest õigusnormidest, millega kehtestati kasiinode sissepääsutasudele tavapärased maksumäärad, ja seega parandati sellega abisaajate konkurentsivõimet.
The Commission observed that the contested measure appeared to constitute a loss of State resources for the Greek State, and it provided an advantage to the lower priced casinos.
Vaidlustatud meede vähendas Kreeka riigi tulusid ja sellega anti eelis väiksema sissepääsutasuga kasiinodele.
In response to the argument by the Greek authorities that the direct beneficiary of a lower price of admission tickets is the customer, the Commission observed that subsidies to consumers can constitute State aid to enterprises when the subsidy is conditional on the use of a particular good or service from a particular undertaking [35].
Komisjon vastas Kreeka ametiasutuste väitele, mille kohaselt said väiksemast sissepääsutasust otsestelt kasu kliendid, et tarbijate toetamine võib endast kujutada ettevõtjatele riigiabi andmist, kui see sõltub selle ettevõtja tarnitava kauba või osutatava teenuse kasutamisest [35].
The Commission also observed that the level of taxation did not appear to be set according to the circumstances of each individual casino [36], and it provisionally concluded that the measure is selective [37].
Samuti märkis komisjon, et maksustamise taset ei määratud kindlaks vastavalt iga üksiku kasiino olukorrale; [36] komisjon järeldas esialgu, et meede oli valikuline [37].
The Commission found the contested measure was liable to distort competition between casinos in Greece, as well as in the market of European business acquisition.
Komisjon leidis, et vaidlustatud meetmega moonutati konkurentsi kasiinode vahel Kreekas ja ettevõtete omandamise turul Euroopas.
The Commission noted that it fully respects the right of Member States to regulate gambling on their territory subject to EU law, but cannot accept that these arguments deprive the measure at issue of any effect of distortion of competition or on trade between Member States.
Komisjoni sõnul austab ta täielikult liikmesriikide õigust reguleerida oma territooriumil hasartmänguvaldkonda kooskõlas ELi õigusega, kuid ta ei nõustu sellest tuleneva järeldusega, et kõnealune meede ei saanud moonutada konkurentsi ega mõjutanud liikmesriikidevahelist kaubandust.
The operators in the sector are often international hotel groups, whose decision to invest could be affected by the measure, and in fact casinos may act as an attraction to tourists to visit Greece.
Asjaomase majandusharu ettevõtjad on sageli rahvusvahelised hotellikontsernid, kelle investeerimisotsuseid võib kõnealune meede mõjutada, ja turistid võivad Kreekat külastada just kasiinode pärast.
The Commission therefore concluded that the measure is capable of distorting competition and affecting trade between Member States [38].
Sestap järeldas komisjon, et meede võis moonutada konkurentsi ja mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust [38].
The Commission reached the preliminary conclusion that the measure constitutes unlawful aid, since it had been implemented by the Greek authorities without the prior approval of the Commission, and therefore subject to the application of Article 15 of the Procedural Regulation as regards recovery [39].
Komisjon leidis esialgu, et meede oli ebaseaduslik abi, sest Kreeka ametiasutused rakendasid seda komisjoni eelneva heakskiiduta, ja et abi tuleb võib-olla kooskõlas nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määruse (EÜ) nr 659/1999 (millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli 93 kohaldamiseks) [39] (edaspidi „menetlusmäärus”) artikliga 15 tagasi nõuda.
The Commission did not identify any grounds for considering the contested measure compatible with the internal market since it was considered to represent undue operating aid to the beneficiary casinos [40].
Komisjoni arvates ei olnud alust arvata, et vaidlustatud meede on siseturuga kokkusobiv; meede tundus olevat põhjendamatu tegevusabi sellest kasu saanud kasiinodele [40].
The Commission finally observed that if its doubts that the measure contains incompatible State aid are confirmed, then pursuant to Article 14(1) of the Procedural Regulation it would be obliged to order its recovery by Greece from the beneficiaries, unless this would be contrary to a general principle of law [41].
Komisjon märkis, et kui tema kahtlused, et meede sisaldas siseturuga kokkusobimatut riigiabi, leiavad kinnitust, on ta menetlusmääruse artikli 14 lõike 1 alusel kohustatud andma Kreekale korralduse abi abisaajatelt tagasi nõuda, välja arvatud juhul, kui see oleks vastuolus õiguse üldpõhimõttega [41].
COMMENTS FROM THE GREEK AUTHORITIES AND THE INTERESTED THIRD PARTIES
KREEKA AMETIASUTUSTE JA HUVITATUD ISIKUTE MÄRKUSED
During the formal investigation procedure, the Commission received comments from Greece, from the representative of the company ‘Elliniko Kazino Parnithas A.E.’ (‘Mont Parnès’), and from the representatives of the private Loutraki casino (‘Loutraki’).
Komisjon sai ametliku uurimise käigus märkusi Kreekalt, Elliniko Kazino Parnithas AE (edaspidi „Mont Parnès”) esindajatelt ja Loutrakis asuva eraõigusliku kasiino (edaspidi „Loutraki”) esindajatelt.
Comments from Greece and from Mont Parnès
Kreeka ja Mont Parnèsi märkused