natgillin/translations-raw huggingface dataset:
“acute (short-term) hazard” means for classification purposes the hazard of a substance or mixture caused by its acute toxicity to an organism during short-term aquatic exposure to that substance or mixture.
„Äge (lühiajaline) oht” – tähendab klassifitseerimise puhul ainest või segust tulenevat ohtu, mille põhjustab selle äge mürgisus organismile selle aine või segu lühiajalisel kokkupuutumisel veekeskkonnaga.
“availability of a substance” means the extent to which this substance becomes a soluble or disaggregate species.
„Aine kättesaadavus” – aine lahustuvateks või lagunevateks osakesteks muutumise ulatus.
For metal availability, the extent to which the metal ion portion of a metal (M°) compound can disaggregate from the rest of the compound (molecule).
Metalli puhul tähendab kättesaadavus metalli (M°) ühendi metalliioonide ülejäänud ühendist (molekulist) eraldumise ulatust.
“bioavailability” or “biological availability” means the extent to which a substance is taken up by an organism, and distributed to an area within the organism.
„Biosaadavus” või „bioloogiline kättesaadavus” – aine organismi poolt omastamise ja organismi teatud piirkonda suunamise ulatus.
It is dependent upon physico-chemical properties of the substance, anatomy and physiology of the organism, pharmacokinetics, and route of exposure.
See sõltub aine füüsikalis-keemilistest omadustest, organismi anatoomiast ja füsioloogiast, farmakokineetikast ja kokkupuuteviisist.
Availability is not a prerequisite for bioavailability.
Kättesaadavus ei ole biosaadavuse vajalik eeltingimus.
“bioaccumulation” means the net result of uptake, transformation and elimination of a substance in an organism due to all routes of exposure (i.e. air, water, sediment/soil and food).
„Bioakumulatsioon” – aine omastamise, muundamise ja kõrvaldamise kogutulemus organismis kõikide kokkupuuteviiside kaudu (st õhu, vee, setete/pinnase ja toidu kaudu).
“bioconcentration” means the net result of uptake, transformation and elimination of a substance in an organism due to waterborne exposure.
„Biokontsentratsioon” – aine omastamise, muundamise ja kõrvaldamise kogutulemus organismis vee kaudu toimuva kokkupuute korral.
“chronic aquatic toxicity” means the intrinsic property of a substance to cause adverse effects to aquatic organisms during aquatic exposures which are determined in relation to the life-cycle of the organism.
„Veekeskkonda ohustav krooniline mürgisus” – aine olemuslik omadus kahjustada veeorganisme nende elutsükliga määratud kokkupuudete kaudu.
“degradation” means the decomposition of organic molecules to smaller molecules and eventually to carbon dioxide, water and salts.
„Lagunevus” – orgaaniliste molekulide lagunemine väiksemateks molekulideks ja lõpuks süsinikdioksiidiks, veeks ja sooladeks.
“ECx” means the effect concentration associated with x% response.
„ECx” – efektiivne kontsentratsioon, mis põhjustab x % toimet.
“long-term hazard” means for classification purposes the hazard of a substance or mixture caused by its chronic toxicity following long-term exposure in the aquatic environment.
„Pikaajaline oht” – tähendab klassifitseerimise puhul ainest või segust tulenevat ohtu, mille põhjustab selle krooniline mürgisus pikaajalise kokkupuute tagajärjel veekeskkonnas.
“no observed effect concentration (NOEC)” means the test concentration immediately below the lowest tested concentration with statistically significant adverse effect.
„Täheldatavat toimet mitteavaldav kontsentratsioon (NOEC)” – vahetult alla madalamat katsetatud statistiliselt märkimisväärse kahjuliku toimega kontsentratsiooni jääv katsekontsentratsioon.
The NOEC has no statistically significant adverse effect compared to the control.
NOEC-l ei ole kontrolliga võrreldes statistiliselt märkimisväärset kahjulikku toimet.
Hazardous to the aquatic environment is differentiated into:
Oht veekeskkonnale jaguneb järgmiselt:
acute aquatic hazard,
äge oht veekeskkonnale;
long-term aquatic hazard.
pikaajaline oht veekeskkonnale.
The basic elements used for classification for aquatic environmental hazards are:
Põhielemendid, mida kasutatakse veekeskkonnale avaldatavate ohtude klassifitseerimiseks, on järgmised:
acute aquatic toxicity,
veekeskkonda ohustav äge mürgisus;
chronic aquatic toxicity,
veekeskkonda ohustav krooniline mürgisus;
potential for or actual bioaccumulation, and
bioakumulatsioonivõime või tegelik bioakumulatsioon ning
degradation (biotic or abiotic) for organic chemicals.
orgaaniliste kemikaalide lagunevus (biootiline või abiootiline).
Preferably data shall be derived using the standardised test methods referred to in Article 8(3).
Andmete saamiseks on soovitatav kasutada standarditud katsemeetodeid, millele on osutatud artikli 8 lõikes 3.
In practice data from other standardised test methods such as national methods shall also be used where they are considered as equivalent.
Praktikas kasutatakse ka muid standarditud katsemeetodeid, näiteks liikmesriikides kohaldatavaid meetodeid, kui neid saab pidada esimestega samaväärseks.
Where valid data are available from non-standard testing and from non-testing methods, these shall be considered in classification provided they fulfil the requirements specified in section 1 of Annex XI to Regulation (EC) No 1907/2006.
Mittestandardsete katsetega ja mittekatseliste meetoditega saadud kehtivaid andmeid tuleb klassifitseerimisel samuti kaaluda, tingimusel et need vastavad määruse (EÜ) nr 1907/2006 XI lisa punktis 1 sätestatud nõuetele.
In general, both freshwater and marine species toxicity data are considered suitable for use in classification provided the test methods used are equivalent.
Üldiselt peetakse klassifitseerimiseks sobivaks nii mage- kui ka mereveeliikide mürgisuse andmeid, tingimusel et kasutatavad katsemeetodid on samaväärsed.
Where such data are not available classification shall be based on the best available data.
Kui need andmed ei ole kättesaadavad, on klassifitseerimise aluseks parimad kättesaadavad andmed.
See also Part 1 of Annex I to Regulation (EC) No 1272/2008.
Vt ka määruse (EÜ) nr 1272/2008 I lisa 1. osa.
Classification of substances and mixtures for environmental hazards requires the identification of the hazards they present to the aquatic environment.
Ainete ja segude klassifitseerimiseks keskkonnaohtude põhjal tuleb kindlaks teha nende ohud veekeskkonnale.
The aquatic environment is considered in terms of the aquatic organisms that live in the water, and the aquatic ecosystem of which they are part.
Veekeskkonda vaadeldakse koosnevana kahest osast: vees elavatest veeorganismidest ja veeökosüsteemist, mille osa need organismid on.
The basis, therefore, of the identification of acute (short-term) and long-term hazards is the aquatic toxicity of the substance or mixture, although this shall be modified by taking account of further information on the degradation and bioaccumulation behaviour, if appropriate.
Seetõttu on ägedate (lühiajaliste) ja pikaajaliste ohtude kindlakstegemisel võetud aluseks aine või segu mürgisus veekeskkonnale, ehkki seda käsitlust tuleb vajaduse korral edaspidi muuta, kui lagunevuse ja bioakumulatsiooni kohta lisandub uut teavet.
While the classification system applies to all substances and mixtures, it is recognised that for special cases (e.g. metals) the European Chemicals Agency has issued guidance.
Seda klassifitseerimise süsteemi kohaldatakse kõikide ainete ja segude suhtes, kuid erijuhtude jaoks (nt metallide jaoks) on Euroopa Kemikaaliamet välja andnud suunised.
The system for classification recognises that the intrinsic hazard to aquatic organisms is represented by both the acute and long-term hazard of a substance.
Klassifitseerimise süsteem lähtub põhimõttest, et olemuslik oht veeorganismidele võib olla nii äge kui ka pikaajaline ainest tulenev oht.
For the long-term hazard, separate hazard categories are defined representing a gradation in the level of hazard identified.
Pikaajalise ohu kohta on määratletud eraldi ohukategooriad, mis näitavad tuvastatud ohu eri tasemeid.
The lowest of the available toxicity values between and within the different trophic levels (fish, crustacean, algae/aquatic plants) shall normally be used to define the appropriate hazard category(ies).
Tavaliselt kasutatakse asjakohas(t)e ohukategooria(te) määratlemiseks kõige madalamaid kättesaadavaid mürgisuse väärtusi eri troofiliste tasemete (kalad, vähid või vetikad/veetaimed) vahel ja piires.
There are circumstances, however, when a weight of evidence approach is appropriate.
Teatavatel juhtudel on siiski asjakohane ka tõendite kaalukuse hindamiselähenemisviisi kasutamine.
The core classification system for substances consists of one acute hazard classification category and three long-term hazard classification categories.
Ainete klassifitseerimise süsteemi põhiosa moodustavad üks ägeda ohu klassifitseerimise kategooria ja kolm pikaajalise ohu klassifitseerimise kategooriat.
The acute and the long-term hazard classification categories are applied independently.
Ägeda ja pikaajalise ohu klassifitseerimise kategooriaid kohaldatakse sõltumatult.
The criteria for classification of a substance in category Acute 1 are defined on the basis of acute aquatic toxicity data only (EC50 or LC50).
Aine klassifitseeritakse ägeda ohu 1. kategooriasse üksnes veekeskkonda ohustava ägeda mürgisuse andmete põhjal (EC50 või LC50).
The criteria for classification of a substance into the categories Chronic 1 to 3 follow a tiered approach where the first step is to see if available information on chronic toxicity merits long-term hazard classification.
Aine kroonilise ohu 1.-3. kategooriasse klassifitseerimise kriteeriumide puhul lähtutakse astmelisest lähenemisviisist, kusjuures esimese etapina uuritakse, kas kättesaadav teave kroonilise mürgisuse kohta õigustab klassifitseerimist pikaajalise ohuna.
In absence of adequate chronic toxicity data, the subsequent step is to combine two types of information, i.e. acute aquatic toxicity data and environmental fate data (degradability and bioaccumulation data) (see figure 4.1.1).
Piisavate andmete puudumisel kroonilise mürgisuse kohta tuleb järgmise etapina ühendada kahte liiki teave, st andmed veekeskkonda ohustava ägeda mürgisuse kohta ja andmed keskkonnas liikumise kohta (lagunevust ja bioakumulatsiooni käsitlevad andmed) (vt joonis 4.1.1).
Figure 4.1.1
Joonis 4.1.1
Categories for substances long-term hazardous to the aquatic environment
Veekeskkonnale pikaajaliselt ohtlike ainete kategooriad
Are there adequate chronic toxicity data available for all three trophic levels?
Kas on olemas piisavad andmed kroonilise mürgisuse kohta kõigi kolme troofilise taseme puhul?
Classify according to the criteria given in Table 4.1.0(b) (i) or 4.1.0(b)(ii) depending on information on rapid degradation
Klassifitseerida vastavalt tabeli 4.1.0 punkti b alapunktidele i või ii sõltuvalt andmetest kiire lagunduvuse kohta.
Are there adequate chronic toxicity data available for one or two trophic levels?
Kas on olemas piisavad andmed kroonilise mürgisuse kohta ühe või kahe troofilise taseme puhul?
Assess both:
Hinnata mõlemat:
according to the criteria given in Table 4.1.0(b)(i) or 4.1.0(b)(ii) (depending on information on rapid degradation), and
vastvalt tabeli 4.1.0 punkti b alapunktides i või ii esitatud kriteeriumidele (sõltuvalt andmetest kiire lagunduvuse kohta) ning
(if for the other trophic level(s) adequate acute toxicity data are available) according to the criteria given in Table 4.1.0(b) (iii),
(kui muu(de) troopilis(t)e taseme(te) puhul on olemas piisavad andmed ägeda kroonilise mürgisuse kohta) vastavalt tabeli 4.1.0 punkti b alapunktile iii,
and classify according to the most stringent outcome
ning klassifitseerida vastavalt kõige rangemale tulemusele.
Are there adequate acute toxicity data available?
Kas on olemas piisavad andmed ägeda mürgisuse kohta?
Classify according to the criteria given in Table 4.1.0(b) (iii)
Klassifitseerida vastavalt tabeli 4.1.0 punkti b alapunkti iii kriteeriumidele.
The system also introduces a “safety net” classification (referred to as category Chronic 4) for use when the data available do not allow classification under the formal criteria for acute 1 or chronic 1 to 3 but there are nevertheless some grounds for concern (see example in Table 4.1.0).
Süsteem võimaldab ka „turvavõrgu” klassifitseerimist (kroonilise ohu 4. kategooria), mida kasutatakse siis, kui olemasolevad andmed ei võimalda formaalsete kriteeriumide põhjal klassifitseerimist ägeda ohu 1. kategooriasse või kroonilise ohu 1.–3. kategooriasse, kuid aine ohutuses ei saa siiski kindel olla (vt näide tabelis 4.1.0).
Substances with acute toxicities below 1 mg/l or chronic toxicities below 0,1 mg/l (if non-rapidly degradable) and 0,01 mg/l (if rapidly degradable) contribute as components of a mixture to the toxicity of the mixture even at a low concentration and shall normally be given increased weight in applying the summation of classification approach (see note 1 of Table 4.1.0 and section 4.1.3.5.5).
Segu koostisosad, mille ägeda mürgisuse näitajad on madalamad kui 1 mg/l või kroonilise mürgisuse näitajad madalamad kui 0,1 mg/l (kui aine ei ole kiiresti lagunev) ja 0,01 mg/l (kui aine on kiiresti lagunev), suurendavad segu mürgisust isegi vähese sisalduse korral ning kui klassifitseerimisel kasutatakse summeerimisel põhinevat lähenemisviisi, tuleb nende osakaalu tavaliselt tõsta (vt tabeli 4.1.0 märkust 1 ja punkti 4.1.3.5.5).
The criteria for classifying and categorising substances as “hazardous to the aquatic environment” are summarised in Table 4.1.0.
Ainete „veekeskkonnale ohtlikuks” klassifitseerimise ja vastavatesse kategooriatesse jagamise kriteeriumid on kokkuvõtlikult esitatud tabelis 4.1.0.
Table 4.1.0
Tabel 4.1.0
Classification categories for hazardous to the aquatic environment
Veekeskkonnale ohtlikuks klassifitseerimise kategooriad
Acute (short-term) aquatic hazard
Äge (lühiajaline) oht veekeskkonnale
Category Acute 1: (Note 1)
Ägeda ohu 1. kategooria: (märkus 1)
96 hr LC50 (for fish)
96 hr LC50 (kaladel)
≤ 1 mg/l and/or
≤ 1 mg/l ja/või
48 hr EC50 (for crustacea)
48 hr EC50 (vähkidel)
72 or 96 hr ErC50 (for algae or other aquatic plants)
72 või 96 hr ErC50 (vetikatel või muudel veetaimedel)
Non-rapidly degradable substances (Note 3) for which there are adequate chronic toxicity data available
Ained, mis ei ole kiiresti lagunevad (märkus 3), kuid mille puhul on olemas piisavad andmed kroonilise mürgisuse kohta
Category Chronic 1: (Note 1)
Kroonilise ohu 1. kategooria: (märkus 1)
Chronic NOEC or ECx (for fish)
kroonilise mürgisuse NOEC või ECx (kaladel)
≤ 0,1 mg/l and/or
≤ 0,1 mg/l ja/või
Chronic NOEC or ECx (for crustacea)
kroonilise mürgisuse NOEC või ECx (vähkidel)
Chronic NOEC or ECx (for algae or other aquatic plants)
kroonilise mürgisuse NOEC või ECx (vetikatel või muudel veetaimedel)
≤0,1 mg/l.
≤ 0,1 mg/l.
Category Chronic 2:
Kroonilise ohu 2. kategooria:
> 0,1 to ≤ 1 mg/l and/or
> 0,1 kuni ≤1 mg/l ja/või
> 0,1 to ≤ 1 mg/l.
> 0,1 kuni ≤ 1 mg/l.
Rapidly degradable substances (Note 3) for which there are adequate chronic toxicity data available
Kiiresti lagunevad ained (märkus 3), mille puhul on olemas piisavad andmed kroonilise mürgisuse kohta
≤ 0,01 mg/l and/or
≤ 0,01 mg/l ja/või
> 0,01 to ≤ 0,1 mg/l and/or
> 0,01 kuni ≤ 0,1 mg/l ja/või
> 0,01 to ≤ 0,1 mg/l.
> 0,01 kuni ≤ 0,1 mg/l.
Category Chronic 3:
Kroonilise ohu 3. kategooria:
Substances for which adequate chronic toxicity data are not available
Ained, mille kohta puuduvad piisavad kroonilise mürgisuse andmed
and the substance is not rapidly degradable and/or the experimentally determined BCF ≥ 500 (or, if absent, the log Kow≥ 4). (Note 3).
ning aine ei ole kiiresti lagunev ja/või katseliselt määratud BCF ≥ 500 (või kui puudub, siis log Kow ≥ 4) (märkus 3).
> 1 to ≤10 mg/l and/or
> 1 kuni ≤ 10 mg/l ja/või
> 1 to ≤10 mg/l (Note 2)
> 1 kuni ≤ 10 mg/l (märkus 2)
> 10 to ≤ 100 mg/l and/or
> 10 kuni ≤ 100 mg/l ja/või
Category Chronic 4
Kroonilise ohu 4. kategooria:
Cases when data do not allow classification under the above criteria but there are nevertheless some grounds for concern.
kui andmed ei võimalda klassifitseerimist eespool kirjeldatud kriteeriumide alusel, kuid ainete ohutuses ei saa siiski kindel olla.
This includes, for example, poorly soluble substances for which no acute toxicity is recorded at levels up to the water solubility (note 4), and which are not rapidly degradable in accordance with section 4.1.2.9.5 and have an experimentally determined BCF ≥ 500 (or, if absent, a log Kow ≥ 4), indicating a potential to bioaccumulate, which will be classified in this category unless other scientific evidence exists showing classification to be unnecessary.
See hõlmab nt halvasti lahustuvaid aineid, mille puhul ei ole täheldatud ägedat mürgisust kuni vees lahustuvuse tasemeni (märkus 4) ja mis ei ole vastavalt punktile 4.1.2.9.5 kiiresti lagunevad ning mille bioakumulatsioonivõimet näitav katseliselt määratud BCF on ≥ 500 (kui puudub, siis log Kow ≥ 4) – need ained klassifitseeritakse sellesse kategooriasse, kui ei ole muid teaduslikke tõendeid klassifitseerimise mittevajalikkuse kohta.
Such evidence includes chronic toxicity NOECs > water solubility or > 1 mg/l, or other evidence of rapid degradation in the environment than the ones provided by any of the methods listed in section 4.1.2.9.5.
Siia kuuluvad tõendid selle kohta, et kroonilise mürgisuse NOEC on kõrgem vees lahustuvusest või suurem kui 1 mg/l, samuti muude kui punktis 4.1.2.9.5 loetletud meetodite abil saadud tõendid kiire lagunevuse kohta keskkonnas.
When classifying substances as Acute Category 1 and/or Chronic Category 1 it is necessary at the same time to indicate the appropriate M-factor(s) (see Table 4.1.3).
Aine klassifitseerimisel ägeda ohu 1. kategooriasse ja/või kroonilise ohu 1. kategooriasse on vaja ära näidata asjakohane/asjakohased korrutustegur(id) (vt tabel 4.1.3).
Classification shall be based on the ErC50 [= EC50 (growth rate)].
Klassifitseerimise aluseks on ErC50 [= EC50 (kasvukiirus)].
In circumstances where the basis of the EC50 is not specified or no ErC50 is recorded, classification shall be based on the lowest EC50 available.
Juhul kui EC50 alus ei ole määratud ja ühtegi ErC50 ei ole registreeritud, lähtutakse klassifitseerimisel madalaimast kättesaadavast EC50.
When no useful data on degradability are available, either experimentally determined or estimated data, the substance should be regarded as not rapidly degradable.
Kui lagunevuse kohta puudub vajalik teave, kas katseliselt määratud või hinnangulised andmed, siis ei tule ainet pidada kiiresti lagunevaks.
“No acute toxicity” is taken to mean that the L(E)C50(s) is/are above the water solubility.
„Ägeda mürgisuse puudumine” tähendab seda, et L(E)C50 väärtus(ed) on kõrgem(ad) vees lahustuvuse tasemest.
Also for poorly soluble substances, (water solubility < 1 mg/l), where there is evidence that the acute test does not provide a true measure of the intrinsic toxicity.
Kehtib ka halvasti lahustuvate ainete kohta (vees lahustuvus < 1 mg/l), kui on tõendeid selle kohta, et ägeda mürgisuse katse ei anna olemusliku mürgisuse kohta tõeseid mõõtetulemusi.
Aquatic toxicity
Mürgisus veekeskkonnale
Acute aquatic toxicity is normally determined using a fish 96-hour LC50, a crustacea species 48-hour EC50 and/or an algal species 72- or 96-hour EC50.
Veekeskkonda ohustava ägeda mürgisuse määramiseks kasutatakse tavaliselt 96-tunnist LC50 katset kaladega, 48-tunnist EC50 katset vähiliikidega ja/või 72- või 96-tunnist EC50 katset vetikaliikidega.
These species cover a range of trophic levels and taxa and are considered as surrogate for all aquatic organisms.
Need liigid hõlmavad mitmesuguseid troofilisi tasandeid ja taksoneid ning need on ette nähtud asendusliikideks kõikidele veeorganismidele.
Data on other species (e.g. Lemna spp.) shall also be considered if the test methodology is suitable.
Andmeid muude liikide (näiteks Lemna spp.) kohta tuleb samuti arvesse võtta, kui katsemeetodid on sobivad.
The aquatic plant growth inhibition tests are normally considered as chronic tests but the EC50s are treated as acute values for classification purposes (see note 2).
Veetaimede kasvu pidurdamise katsed on tavapäraselt kroonilise mürgisuse katsed, kuid klassifitseerimise eesmärgil käsitletakse EC50 väärtusi nii, nagu oleksid need ägedat mürgisust iseloomustavad väärtused (vt märkus 2).
For determining chronic aquatic toxicity for classification purposes data generated according to the standardised test methods referred to in Article 8(3) shall be accepted, as well as results obtained from other validated and internationally accepted test methods.
Klassifitseerimisel on lubatud veekeskkonda ohustava kroonilise mürgisuse määramiseks kasutada kõiki andmeid, mis on saadud kooskõlas artikli 8 lõikes 3 osutatud standarditud katsemeetoditega, ning ka tulemusi, mis on saadud muude kinnitatud ja rahvusvaheliselt heakskiidetud katsemeetoditega.
The NOECs or other equivalent ECx (e.g. EC10) shall be used.
Kasutatakse NOECi või muid samaväärseid ECx-i näitajaid (nt EC10).
Bioaccumulation of substances within aquatic organisms can give rise to toxic effects over longer time scales even when actual water concentrations are low.
Ainete bioakumulatsioon veeorganismides pikemate ajavahemike jooksul võib tekitada mürgist toimet isegi siis, kui aine tegelik sisaldus vees on madal.
For organic substances the potential for bioaccumulation shall normally be determined by using the octanol/water partition coefficient, usually reported as a log Kow.
Orgaaniliste ainete bioakumulatsioonivõime määramiseks kasutatakse tavaliselt jaotustegurit oktanool/vesi, mida tavaliselt väljendatakse log Kow abil.
The relationship between the log Kow of an organic substance and its bioconcentration as measured by the bioconcentration factor (BCF) in fish has considerable scientific literature support.
Orgaanilise aine jaotusteguri log Kow ja biokontsentratsiooni, mida mõõdetakse biokontsentratsiooniteguriga (BCF) kalades, vaheline seos on leidnud teaduskirjandusest märkimisväärset tuge.
Using a cut-off value of log Kow ≥ 4 is intended to identify only those substances with a real potential to bioconcentrate.
Jaotusteguri log Kow piirväärtus ≥ 4 on ette nähtud ainult tegeliku biokontsentratsioonivõimega ainete identifitseerimiseks.
While this represents a potential to bioaccumulate, an experimentally determined BCF provides a better measure and shall be used in preference if available.
See näitab üksnes bioakumulatsioonivõimet, katseliselt määratud BCF annab aga paremad arvväärtused ning selle kasutamist tuleks võimaluse korral eelistada.
A BCF in fish of ≥ 500 is indicative of the potential to bioconcentrate for classification purposes.
Kalades katseliselt määratud BCF ≥ 500 näitab biokontsentratsioonivõimet klassifitseerimise jaoks.
Some relationships can be observed between chronic toxicity and bioaccumulation potential, as toxicity is related to the body burden.
Kroonilise mürgisuse ja bioakumulatsioonivõime vahel võib täheldada teatavaid seoseid, kuna mürgisus on seotud aine sisaldusega kehas.
Rapid degradability of organic substances
Orgaaniliste ainete kiire lagunevus
Substances that rapidly degrade can be quickly removed from the environment.
Kiiresti lagunevad ained kõrvaldatakse kiiresti keskkonnast.
While effects of such substances can occur, particularly in the event of a spillage or accident, they are localised and of short duration.
Kui selliste ainete toime tekib, eriti lekke või õnnetusjuhtumi tagajärjel, see lokaliseeritakse ning see on lühiaegne.
In the absence of rapid degradation in the environment a substance in the water has the potential to exert toxicity over a wide temporal and spatial scale.
Kui kiiret lagunemist keskkonnas ei toimu, võib aine tekitada vees mürgisust pika aja jooksul ning suures ulatuses.
One way of demonstrating rapid degradation utilises the biodegradation screening tests designed to determine whether an organic substance is “readily biodegradable”.
Kiiret lagunevust saab näidata biolagunevuse sõelkatsete abil, millega määratakse, kas orgaaniline aine on „kergesti biolagunev”.