natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Where a product has several hazards, each hazard should be taken separately with its own risk assessment and the highest risk identified as ‘the risk’ of the product.
Kui tootega kaasneb mitu ohtu, tuleks igat ohtu käsitleda eraldi ja teha eraldi riskihindamine ning suurimat kindlakstehtud riski tuleks käsitada toote riskina.
Of course, risks requiring specific risk management measures should also be reported, to ensure that all risks can be reduced.
Loomulikult tuleks riskijuhtimise erimeetmete võtmist nõudvatest riskidest teada anda, et tagada kõikide riskide vähendamine.
Note that a single hazard may lead to several injuries in the same scenario.
Tuleb märkida, et üks oht võib põhjustada sama stsenaariumi järgi mitut vigastust.
For example, malfunctioning brakes on a motor cycle could cause an accident and result in damage to the driver’s head, hands and legs, and could even cause burns if the petrol bursts into flames in the accident.
Näiteks võib mootorratta pidurite rike põhjustada õnnetuse, mille tagajärjel saab juht pea-, käte ja jalgade vigastusi või isegi põletushaavu, kui bensiin õnnetusjuhtumi käigus süttib.
In this case, all injuries would belong to the same injury scenario, and the severity of all injuries together would have to be estimated.
Sellisel juhul oleksid kõik vigastused sama vigastusstsenaariumi osad ning hinnata tuleks kõigi vigastuste raskust kokku.
Of course, these injuries together are very serious.
Loomulikult on need vigastused koos väga tõsised.
Several injuries in different scenarios should, however, not be added.
Erinevate stsenaariumide vigastusi ei tohiks siiski kokku liita
In the daily practice of market surveillance, it may be sufficient to assess the risk from even a single hazard.
Igapäevase turujärelevalve teostamisel võib olla piisav, kui hinnata isegi ühest ohust tulenevat riski.
If the risk from that hazard provides for risk management action, that action can be taken without further ado.
Kui sellest ohust tuleneva riski tõttu on vaja võtta riskijuhtimismeetmeid, võib neid võtta viivitamata.
Nevertheless, the risk assessor should be sure that the risk identified is (one of) the highest risk(s), to ensure that the risk management action is sufficiently effective.
Riskihindaja peaks siiski olema kindel, et kindlakstehtud risk on üks suurima(te)st riski(de)st, et tagada, et riskijuhtimismeetmed on piisavalt tõhusad.
This is always the case when the risk is serious, since this is the highest possible risk level proposed in these guidelines.
See kehtib alati juhul, kui risk on tõsine, kuna see on käesolevastes suunistes ette nähtud kõrgeim võimalik riskitase.
In cases of less than serious risk, however, further risk assessments might be necessary and possibly specific risk management at a later stage.
Juhtudel kus riskitase on madalam kui „tõsine”, võib siiski vajalikuks osutuda täiendav riskihindamine ning hiljem võib vajalik olla spetsiaalse riskijuhtimise rakendamine.
In conclusion, experience with risk assessment in market surveillance practice will limit the number of required risk assessments to a minimum.
Riskihindamise kogemus turujärelevalve teostamisel minimeerib nõutavate riskihindamiste arvu.
Hazard identification by tests and standards
Ohu kindlakstegemine katsete ja standardite abil
Hazards are often identified and quantified by tests.
Ohtu tehakse kindlaks ja mõõdetakse sageli katsete abil.
These tests and how to carry them out may be laid down in European or international product standards.
Katsed ning nende tegemise kord võib olla sätestatud Euroopa või rahvusvahelistes tootestandardites.
Compliance of a product with a ‘harmonised’ European standard (‘EN …’), of which the references have been published in the Official Journal, provides presumption of safety (albeit only for the safety characteristics covered by the value(s) or standard(s)).
Toote vastamine ühtlustatud Euroopa standarditele („EN …”), mille viited on avaldatud Euroopa Liidu Teatajas, võimaldab eeldada, et toode on ohutu (kuigi üksnes nende väärtus(t)e või nõudega (nõuetega) hõlmatud ohutusnäitajate seisukohast).
It can be presumed in such cases that the product presents only a minimum risk and a high level of protection with regard to the specific hazard tested.
Sellistel juhtudel võib eeldada, et toode kujutab üksnes minimaalset riski ning kaitse tase on selle konkreetse uuritud ohu suhtes kõrge.
Nevertheless, there may be instances where presumption of safety is not the case, and in such cases a particularly well-documented risk assessment will have to be prepared, including a call for amendment to the harmonised standard.
Siiski võib esineda juhtumeid, kus toote ohutust ei saa eeldada ning sellistel juhtudel tuleb teha eriti hästi dokumenteeritud riskihindamine, sealhulgas ettepanekud ühtlustatud standardi muutmiseks.
On the other hand, if a product fails the test, a risk can normally be assumed, unless the manufacturer can provide evidence that the product is safe.
Teisest küljest võib tavaliselt eeldada riski olemasolu, kui toode katset ei läbi, välja arvatud juhul kui tootja suudab tõendada, et toode on ohutu.
Products may still present a risk even though they do not cause injuries
Tooted võivad siiski olla ohtlikud, isegi kui need ei põhjusta vigastusi
Products may not be hazardous but can nevertheless cause a risk, due to not being fit for their intended use.
Tooted ei pruugi olla ohtlikud, kuid nendega võib siiski kaasneda risk, kui need ei täida oma otstarvet.
Examples of this can be observed in the area of personal protective equipment or life saving equipment, such as reflective jackets that car drivers put on after an accident.
Selle näiteid võib tuua isikukaitse- või päästevahendite valdkonnast, nt helkurvestid, mille autojuhid selga panevad, kui on toimunud avarii.
These jackets are meant to get the attention of oncoming drivers and traffic participants to warn them of the accident, in particular at night.
Sellised vestid on ette nähtud lähenevate autojuhtide ning liikluses osalejate tähelepanu püüdmiseks, et hoiatada neid õnnetusjuhtumist, eelkõige öösel.
However, they might not be seen if the reflector stripes are too small or do not reflect sufficiently, and do not therefore protect users as they should.
Kui aga helkurribad on liiga kitsad või ei peegelda valgust piisavalt tagasi, ei pruugi vest nähtav olla ega kaitse seetõttu kasutajaid nii nagu peaks.
These jackets therefore pose a risk even though they are not hazardous in themselves.
Seetõttu kaasneb nende vestidega risk, isegi kui need ei ole iseenesest ohtlikud.
Another example is a sunscreen product which displays ‘high protection’ (sun protection factor of 30) on the label but provides only ‘low protection’ (factor of 6).
–Teiseks näiteks on päikesekaitsetoode, mis etiketil lubab „suurt kaitset” (päikesekaitsetegur on 30), kuid pakub tegelikult üksnes „väikest kaitset” (tegur on 6).
This can lead to severe sunburn.
See võib põhjustada tõsise päikesepõletuse.
The abilities and behaviour of the consumer using the product may greatly influence the level of risk.
Toodet kasutava tarbija võimed ja käitumine võivad suuresti mõjutada riskitaset.
It is therefore of prime importance to have a clear idea of the type of consumer pictured in the injury scenario.
Seetõttu on esmatähtis, et oleks selge ettekujutus vigastusstsenaariumis ette nähtud tarbija tüübist.
It may be necessary to generate injury scenarios with different types of consumers in order to identify the highest risk and thus ‘the risk’ of the product.
Vajalikuks võib osutuda vigastusstsenaariumide loomine eri tüüpi tarbijatega, et teha kindlaks suurim risk ning seega toote risk.
It is not enough, for example, to consider only the most vulnerable consumers, because the probability of their suffering adverse effects in the scenario may be so low that the risk is lower than in an injury scenario with a non-vulnerable consumer.
Seega ei piisa üksnes kõige kaitsetumate tarbijate vaatluse alla võtmisest, sest tõenäosus, et nemad selles stsenaariumis vigastada saavad, võib olla nii väike, et risk on väiksem kui sellises vigastusstsenaariumis, kus vaatluse all ei ole kõige kaitsetumad tarbijad.
Consideration should also be given to people who are not actually using the product, but who may be in the vicinity of the user.
Arvesse tuleks võtta ka neid isikuid, kes tegelikult toodet ei kasuta, kuid võivad viibida kasutaja läheduses.
For example, a chain saw may cause splinters to fly around and hit a bystander in the eye.
Näiteks võib kettsaelt lennata kilde, mis satuvad kõrvalseisja silma.
Thus, although the risk from the chain saw may be effectively managed by the user him- or herself wearing protective equipment and complying with any other risk management measures specified by the manufacturer, bystanders may be under serious threat.
Kuigi kasutaja võib ise olla kettsaega kaasneva riski vastu tõhusalt kaitstud, kandes kaitsevahendeid ning olles võtnud kõik tootja määratud riskijuhtimismeetmed, võib kõrvalseisja olla tõsises ohus.
Consequently, warnings should be given, for example in the chain saw instructions for use, about the risks to bystanders and how to minimise such risks.
Seetõttu peaks näiteks kettsae kasutusjuhend sisaldama hoiatavaid märkusi kõrvalseisjatele kaasnevate riskide kohta ning selle kohta, kuidas neid riske minimeerida.
Thus, when developing an injury scenario, the following aspects should be taken into account regarding the type of consumer and how they use the product.
Vigastusstsenaariumi koostamisel tuleks seega arvesse võtta järgmisi aspekte, lähtudes tarbija tüübist ja sellest kuidas tarbija toodet kasutab.
This is not a complete list, but it should encourage risk assessors to describe their injury scenarios with the necessary level of detail.
See loetelu ei ole täielik, kuid peaks julgustama riskihindajaid kirjeldama vigastusstsenaariume piisavalt üksikasjalikult.
It should be noted that ‘consumer’ also means people who are not actually using the product, but who may be affected by virtue of being nearby:
Tuleb märkida, et „tarbija” all mõistetakse ka inimesi, kes tegelikult toodet ei kasuta, kuid keda toode võib mõjutada, kuna nad selle läheduses viibivad.
Intended/non-intended user: The intended user of a product may use the product with ease because he goes by the instructions or because he is familiar with this kind of product, including its apparent and non-apparent hazard(s).
Sihtkasutaja/mittesihtkasutaja. Toote sihtkasutaja võib toodet hõlpsasti kasutada, sest ta teeb seda juhendi järgi või kuna ta on tuttav sellist liiki tootega, sealhulgas selle ilmse(te) ja varjatud ohuga (ohtudega).
The hazard of the product may not then materialise, and the product risk could be minor.
Toote tekitatav oht ei pruugi seega realiseeruda ning tootega kaasnev risk võib olla väike.
The non-intended user may not be familiar with the product and may not recognise the hazard(s).
Mittesihtkasutaja ei pruugi olla tootega tuttav ega ohtu (ohte) ära tunda.
He therefore runs the risk of injury, and the consumer risk is thus higher.
Seetõttu kaasneb tema puhul toote kasutamisega vigastuse risk ning risk tarbijale on seega suurem.
Thus, the risk may be different for an intended and a non-intended user, depending on the product and the way it is used.
Seega võib risk olla siht- ja mittesihtkasutaja puhul erinev, sõltudes tootest ja selle kasutamise viisist. Kaitsetud tarbijad.
Vulnerable consumers: Several categories of vulnerable and very vulnerable consumers can be distinguished: children (0 to 36 months, > 36 months to < 8 years, 8 to 14 years) and others such as the elderly (see table 1).
Eristada võib mitmeid kaitsetute ja väga kaitsetute tarbijate kategooriaid: lapsed (0–3aastased, 3–8aastased, 8–14aastased) ja teised, nt eakad (vt tabel 1).
They all have less capacity to recognise a hazard, for example children who, when touching a hot surface, notice the heat only after some 8 seconds (and then are already burnt), whereas adults notice heat immediately.
Neil kõigil on väiksem võime ohtu ära tunda, nt kuuma pinda puudutavad lapsed panevad kuumust tähele alles 8 sekundi pärast (ning selleks ajaks on põletus juba tekkinud), samas kui täiskasvanud tunnetavad kuumust otsekohe.
Vulnerable consumers may also have problems taking account of warning labels, or may have particular problems using a product they have never used before.
Kaitsetutel tarbijatel võib esineda probleeme ka hoiatussiltide arvesse võtmisel, eriti aga probleeme sellise toote kasutamisel, mida nad ei ole varem kasutanud.
They may also act in a way that makes them more exposed, for example young children crawling and mouthing.
Samuti võivad nad oma käitumise tõttu – nt väiksed lapsed roomavad ja panevad suhu kõikvõimalikke asju – ohuga kergemini kokku puutuda.
Children may also be attracted to products because of their appeal, which makes them a high risk in the hands of children.
Lapsed võivad toote vastu huvi tunda ka selle ligitõmbavuse pärast, mistõttu kaasneb selliste toodetega laste käes suur risk.
On the other hand, supervision by parents or other adults should normally prevent children from running straight into trouble.
Teisest küljest peaks tavaliselt lapsevanemate ja teiste täiskasvanute järelevalve laste üle aitama vältida, et lapsed õnnetustesse sattuvad.
Furthermore, consumers who are not usually vulnerable may become vulnerable in specific situations, for example when the instructions or warnings on a product are in a foreign language that the consumer does not understand.
Lisaks võivad tarbijad, kes ei ole tavaliselt kaitsetud, muutuda teatavates olukordades kaitsetuks, nt kui kasutusjuhend või hoiatused toote kohta on võõrkeeles, mida tarbija ei mõista.
Finally, in the particular case of chemicals, children may be more susceptible to the toxicity of chemicals than the average adult.
Konkreetselt kemikaalide puhul võivad lapsed olla nende mürgisusele vastuvõtlikumad kui keskmine täiskasvanu.
Therefore, children should not be treated as if they were ‘small adults’.
Seetõttu ei tohiks lapsi kohelda „väikeste täiskasvanutena”.
In conclusion, a product that is normally safe for an average adult may not be safe for vulnerable consumers.
Kokkuvõttes võib öelda, et täiskasvanu jaoks tavaliselt ohutu toode ei pruugi seda olla kaitsetumate tarbijate jaoks.
This has to be taken into account when determining the severity and probability of an injury (see below) and thus the risk.
Seda tuleb arvesse võtta vigastuse raskuse ja tõenäosuse (vt allpool) ning seega riski kindlaksmääramisel.
Intended and reasonably foreseeable use: Consumers may use a product for other purposes than the one for which it is intended, although the instructions are clearly understandable, including any warnings.
Otstarbekohane ja mõistlikult eeldatav kasutus. Tarbijad võivad kasutada toodet muul eesmärgil kui kavandatud, kuigi kasutusjuhend, sealhulgas hoiatused, on selgelt mõistetavad.
Therefore, as warnings may not be fully effective, other uses than the intended ones also have to be taken into account in a risk assessment.
Kuna hoiatustel ei pruugi alati olla oodatud mõju, tuleb riskihindamisel seega arvesse võtta ka muid kui otstarbekohaseid kasutusviise.
This aspect is particularly important for the manufacturer of a product, since he has to ensure that the product is safe under any reasonably foreseeable conditions of use.
See aspekt on eriti oluline toote tootja jaoks, kuna ta peab tagama, et toode on ohutu mõistlikult eeldatavate kasutustingimuste korral.
Reasonably foreseeable use may have to be based on experience, because there may be no information available in official accident statistics or other sources of information.
Mõistlikult eeldatava kasutuse puhul tuleb ehk tugineda kogemustele, sest ametlikus õnnetusjuhtumite statistikas või muudes teabeallikates ei pruugi vastavat teavet olla.
It may then be difficult to draw the line between ‘reasonably foreseeable’ and ‘totally unperceived’ scenarios.
Seetõttu võib olla raske teha vahet mõistlikult eeldatavatel ning täiesti etteaimamatutel stsenaariumidel.
Nevertheless, even ‘totally unperceived’ scenarios can be considered under these guidelines, even when they lead to very severe injuries, because such scenarios will always have very low probability.
Siiski võiks käesolevate suuniste raames kaaluda ka täiesti etteaimamatuid stsenaariume, isegi kui need viivad väga tõsiste vigastusteni, sest selliste stsenaariumide tõenäosus on alati väga väike.
This possibly safeguards against such scenarios having too much of an influence in determining the overall risk of the product.
See hoiab ära, et taolisi stsenaariume võetakse üldise riski kindlaksmääramisel liiga palju arvesse.
Frequency and duration of use: Different consumers may use a product often or not so often, and for longer or shorter periods of time.
Kasutuse sagedus ja kestus. Eri tarbijad võivad toodet kasutada sagedamini või harvemini, pikema või lühema aja jooksul.
This depends on the attractiveness of the product and the ease with which it can be used.
See sõltub toote ligitõmbavusest ja selle kasutamise hõlpsusest.
Daily or long-term use could make a consumer entirely familiar with a product and its specifics, including its hazards, instructions and warning labels, thus making the risk minor.
Igapäevasel või pikaajalisel kasutamisel õpib tarbija toodet ja selle omadusi, sealhulgas sellega kaasnevaid ohte, kasutusjuhendit ja hoiatussilte, täielikult tundma, mis muudab riski võimalikult väikseks.
On the other hand, daily or long-term use may make the consumer too used to the product and lead to user fatigue where he recklessly ignores instructions and warnings, thus increasing the risk.
Teisest küljest võib igapäevane või pikaajaline kasutamine muuta toote tarbijale liiga harjumuspäraseks, mis võib põhjustada tarbija väsimuse, ning ta eirab hoolimatult kasutusjuhendit ja hoiatusi, suurendades seega riski.
Finally, daily or long-term use may also accelerate product ageing, and any parts that cannot withstand such frequent use may quickly fail and cause a hazard, and possibly an injury, which also increases the risk.
Igapäevane või pikaajaline kasutamine võib samuti kiirendada toote vananemist ning osad, mis ei pea vastu sagedasele kasutamisele, võivad kergesti puruneda ning põhjustada ohtu ja võimalik et ka vigastuse, mis samuti suurendab riski.
Hazard recognition and protective behaviour and equipment: Some products are known for their hazards, such as scissors, knives, do-it-yourself drilling machines, chain saws, roller blades, bicycles, motor bikes and cars.
Ohu äratundmine ning kaitsev käitumine ja varustus. Mõned tooted, nagu käärid, noad, mitteprofessionaalseks kasutuseks mõeldud elektritrellid, kettsaed, rulluisud, jalgrattad, mootorrattad ja autod on tuntud ohtude poolest.
In all these cases, the product hazard is clearly known or readily recognisable, or described in the instructions, which will include risk management measures.
Kõigil neil juhtudel on tootega kaasnev oht selgelt teada, kergesti äratuntav või kirjeldatud kasutusjuhendis, kus on esitatud ka riskijuhtimismeetmed.
The consumer can then act carefully or use personal protective equipment such as gloves, helmets or seat-belts, thereby using the product in a way that minimises the risk.
Tarbija võib toimida ettevaatlikult või kasutada isikukaitsevahendeid, nt kindaid, kiivrit või turvavööd, kasutades seega toodet viisil, mis muudab riski võimalikult väikeseks.
In other cases, the product hazard may not be so readily recognisable, such as a short-circuit within an electric iron, warning labels may be overlooked or misunderstood, and consumers will only rarely be able to take preventive measures.
Teistel juhtudel ei pruugi toote oht olla nii kergesti äratuntav, nt lühis triikrauas, hoiatussilte ei pruugita tähele panna või mõistetakse neid valesti ning tarbija on üksnes harva suuteline võtma ennetavaid meetmeid.
Consumer behaviour in the event of an incident: Where the hazard impinges on the consumer it may cause injury.
Tarbija käitumine vahejuhtumi korral. Kui tarbija on sattunud ohtu, võib see põhjustada vigastuse.
It is thus important for a risk assessment to consider how the consumer may react.
Seega on riskihindamisel oluline kaaluda seda, kuidas tarbija võib reageerida.
Will he put the product to one side calmly and take preventive action, such as combating a fire caused by the product, or will he throw it away in a panic?
Kas ta paneb toote rahulikult kõrvale ja võtab ennetavaid meetmeid, nt püüab kustutada toote põhjustatud tulekahju, või viskab toote paanikasse sattudes eemale?
Vulnerable consumers, especially children, may after all not behave the same as other, non-vulnerable consumers.
Kaitsetud tarbijad, eelkõige lapsed, ei pruugi käituda samamoodi kui mittekaitsetud tarbijad.
The consumer’s cultural background and the way a product is used in his home country may influence the risk of a product.
Tarbija kultuuriline taust ning toote kasutamise viis tema koduriigis võib mõjutada tootega kaasnevat riski.
Manufacturers in particular have to take account of these cultural differences when launching a new product on a market.
Neid kultuurilisi erinevusi peavad arvesse võtma eelkõige tootjad, kui nad viivad turule uue toote.
Manufacturers’ experience in this area can thus be a valuable source of information for authorities preparing a risk assessment.
Tootjate kogemus selles valdkonnas võib seega olla väärtuslik teabeallikas riskihindamist teostavatele ametiasutustele.
Most injury scenarios consist of the following three main steps:
Paljud vigastusstsenaariumid koosnevad järgmisest kolmest etapist:
the product has a ‘defect’ or can lead to a ‘dangerous situation’ during its foreseeable lifetime;
tootel on rike või see võib põhjustada oma eeldatava kasutusaja jooksul ohtliku olukorra;
the ‘defect’ or ‘dangerous situation’ results in an accident;
rike või ohtlik olukord põhjustavad õnnetusjuhtumi;
the accident results in an injury.
õnnetusjuhtumi tagajärjeks on vigastus.
These three main steps can be divided into further steps to show how the product hazard can lead to injury and the like.
Need on kolm põhilist etappi, mille võib omakorda jagada etappideks, et näidata, kuidas tootega kaasnev oht võib põhjustada vigastuse ja muid kahjustusi.
Nevertheless, these ‘steps to injury’ have to be clear and concise, and not exaggerate the detail or the number of steps.
Need vigastuseni viivad etapid peavad olema selged ja lühikesed ilma üksikasjade ja etappide arvuga liialdamata.
With experience, it will be increasingly easier to identify the conditions for the occurrence of any given injury and the ‘shortest path to injury’ (or ‘critical path to injury’).
Kogemuste suurenedes muutub iga konkreetse vigastuse tekkimise tingimuste ning vigastuseni viiva lühima tee (või vigastuseni viiva kriitilise tee) kindlakstegemine oluliselt lihtsamaks.
It is probably easiest to start with a scenario with the consumer for whom the product is intended where the consumer uses the product as per the instructions or, if there are none, according to normal handling and use.
Tõenäoliselt on kõige kergem luua algul stsenaarium tarbijaga, kellele toode on mõeldud ning kes kasutab toodet kasutusjuhendi kohaselt või selle puudumisel käsitseb ja kasutab toodet tavapärasel viisil.
If this assessment produces the highest risk level, there is normally no need to carry out further assessments, and appropriate risk reduction measures can be taken.
Kui selle hindamise tulemusel saadakse kõrgeim riskitase, siis ei tule tavaliselt täiendavat hindamist teha ning võib võtta asjakohaseid riski vähendamise meetmeid.
Similarly, where an incident is reported in a specific consumer complaint, a single injury scenario may be sufficient to conclude as to appropriate risk reduction measures.
Kui konkreetses tarbijakaebuses on teada antud vahejuhtumist, võib samuti üks vigastusstsenaarium olla piisav, et otsustada asjakohaste riski vähendamise meetmete võtmine.