natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Amended representative prices and additional import duties applicable to white sugar, raw sugar and products covered by CN code 17029095 from 7 November 2009
Valge suhkru, toorsuhkru ja CN-koodi 17029095 alla kuuluvate toodete muudetud tüüpilised hinnad ja täiendavad impordimaksud, mida kohaldatakse alates 7. novembrist 2009
Regulation (EC) No 1069/2009 of the European Parliament and of the Council
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 1069/2009,
laying down health rules as regards animal by-products and derived products not intended for human consumption and repealing Regulation (EC) No 1774/2002 (Animal by-products Regulation)
milles sätestatakse muuks otstarbeks kui inimtoiduks ettenähtud loomsete kõrvalsaaduste ja nendest saadud toodete tervise-eeskirjad ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1774/2002 (loomsete kõrvalsaaduste määrus)
Animal by-products not intended for human consumption are a potential source of risks to public and animal health.
Muuks otstarbeks kui inimtoiduks ette nähtud loomsed kõrvalsaadused on inimeste ja loomade terviseriskide võimalikuks põhjustajaks.
Past crises related to outbreaks of foot-and-mouth disease, the spread of transmissible spongiform encephalopathies such as bovine spongiform encephalopathy (BSE) and the occurrence of dioxins in feedingstuffs have shown the consequences of the improper use of certain animal by-products for public and animal health, the safety of the food and feed chain and consumer confidence.
Varasemad kriisid, mis on seotud suu- ja sõrataudi, transmissiivsete spongioossete entsefalopaatiate (nt veiste spongioosne entsefalopaatia) leviku ja dioksiini esinemisega söödas, on näidanud teatavate loomsete kõrvalsaaduste sobimatu kasutamise tagajärgi inimeste ja loomade tervisele, toidu- ja söödaahela ohutusele ning tarbija usaldusele.
In addition, such crises may also have a wider adverse impact on society as a whole, by their impact on the socioeconomic situation of the farmers and of the industrial sectors concerned and on consumer confidence in the safety of products of animal origin.
Lisaks võib sellistel kriisidel olla laiaulatuslikum kahjulik mõju ühiskonnale tervikuna, mõjutades põllumeeste ja asjaomaste tööstusharude sotsiaal-majanduslikku olukorda ja tarbijate usaldust loomsete saaduste ohutuse suhtes.
Disease outbreaks could also have negative consequences for the environment, not only due to the disposal problems posed, but also as regards biodiversity.
Haiguspuhangutel võivad olla negatiivsed tagajärjed ka keskkonnale, mitte ainult jäätmete kõrvaldamisega seotud probleemide tõttu, vaid ka seoses bioloogilise mitmekesisusega.
Animal by-products arise mainly during the slaughter of animals for human consumption, during the production of products of animal origin such as dairy products, and in the course of the disposal of dead animals and during disease control measures.
Loomsed kõrvalsaadused tekivad peamiselt inimtoiduks mõeldud loomade tapmise ajal, loomsete saaduste, nt piimatoodete tootmisel ning surnud loomade kõrvaldamise ja haigustõrjemeetmete võtmise käigus.
Regardless of their source, they pose a potential risk to public and animal health and the environment.
Olenemata sellest, kuidas need tekivad, kujutavad nad endast võimalikku riski inimeste ja loomade tervisele ja keskkonnale.
This risk needs to be adequately controlled, either by directing such products towards safe means of disposal or by using them for different purposes, provided that strict conditions are applied which minimise the health risks involved.
Kõnealust riski on vaja piisavalt ohjata, kas kõrvaldades kõnealused saadused ohutul viisil või kasutades neid muul otstarbel, eeldusel et kohaldatakse rangeid nõudeid kaasnevate terviseriskide minimeerimiseks.
The disposal of all animal by-products is not a realistic option, as it would lead to unsustainable costs and risks for the environment.
Kõikide loomsete kõrvalsaaduste kõrvaldamine ei ole realistlik lahendus, sest selle tulemusena tekiksid ületamatult suured kulud ja keskkonnariskid.
Conversely, there is a clear interest for all citizens that, provided the health risks are minimised, a wide range of animal by-products are safely used for various applications in a sustainable manner.
Vastupidi, paljude erinevate loomsete kõrvalsaaduste ohutu ja jätkusuutlik kasutamine mitmesuguseks otstarbeks on selgelt kõikide kodanike huvides, tingimusel et terviseriskid on minimeeritud.
A wide range of animal by-products are indeed commonly used in important productive sectors, such as the pharmaceutical, feed and leather industries.
Tavapäraselt kasutataksegi paljusid erinevaid loomseid kõrvalsaadusi olulistes tootmissektorites, nagu ravimi-, sööda- ja nahatööstuses.
New technologies have widened the possible use of animal by-products or derived products to a large number of productive sectors, in particular for the generation of energy.
Uued tehnoloogiad on avardanud loomsete kõrvalsaaduste või nendest saadud toodete kasutusvõimalusi paljudes tootmissektorites, eelkõige energia tootmises.
However, the use of those new technologies might pose health risks that must also be minimised.
Siiski võib uute tehnoloogiate kasutamine põhjustada terviseriske, mida tuleb samuti minimeerida.
Community health rules for collection, transport, handling, treatment, transformation, processing, storage, placing on the market, distribution, use or disposal of animal by-products should be laid down in a coherent and comprehensive framework.
Ühenduse tervise-eeskirjad loomsete kõrvalsaaduste kogumise, transpordi, käitlemise, töötlemise, ladustamise, turulelaskmise, jaotamise, kasutamise ja kõrvaldamise kohta tuleks sätestada sidusa ja tervikliku raamistikuna.
Those general rules should be proportionate to the risk to public and animal health which animal by-products pose when they are dealt with by operators at different stages of the chain from collection to their use or disposal.
Kõnealused üldeeskirjad peaksid olema proportsionaalsed riskiga, mida loomsed kõrvalsaadused kujutavad endast inimeste ja loomade tervisele nende käitlemisel ettevõtjate poolt kogu ahela eri etappides alates kogumisest kuni kasutamise või kõrvaldamiseni.
The rules should also take into account the risks for the environment posed during those operations.
Eeskirjades tuleks arvesse võtta ka nende toimingute ajal tekkivaid keskkonnariske.
The Community framework should include health rules on the placing on the market, including intra-Community trade and import, of animal by-products, where appropriate.
Ühenduse raamistik peaks vajaduse korral sisaldama tervise-eeskirju loomsete kõrvalsaaduste turulelaskmise, sh ühendusesisese kaubanduse ja impordi kohta.
In Regulation (EC) No 1774/2002 [3], the European Parliament and the Council laid down Community health rules concerning animal by-products not intended for human consumption.
Määruses (EÜ) nr 1774/2002 [3] kehtestasid Euroopa Parlament ja nõukogu muuks otstarbeks kui inimtoiduks ette nähtud loomsete kõrvalsaaduste ühenduse sanitaareeskirjad.
Based on scientific advice and as an action under the Commission White Paper of 12 January 2000 on Food Safety, that Regulation introduced a set of rules aimed at protecting the safety of the food and feed chain, which is complementary to Community legislation on food and feed.
Teadusliku nõuande põhjal ning komisjoni 12. jaanuari 2000. aasta valgel raamatul toiduohutuse kohta põhineva meetmena kehtestati kõnealuse määrusega eeskirjad, mille eesmärgiks oli toidu- ja söödaahela ohutuse kaitse ning mis täiendasid toidu- ja söödaalaseid ühenduse õigusakte.
Those rules have significantly improved the level of protection in the Community against the risks posed by animal by-products.
Kõnealused eeskirjad on ühenduses oluliselt parandanud kaitsetaset loomsetest kõrvalsaadustest tulenevate riskide vastu.
Regulation (EC) No 1774/2002 introduced the classification of animal by-products into three categories according to the degree of risk involved.
Määruses (EÜ) nr 1774/2002 esitati loomsete kõrvalsaaduste liigitus kolme kategooriasse vastavalt kaasnevale riskitasemele.
It requires operators to keep animal by-products of different categories separate from each other if they wish to make use of animal by-products which do not pose a significant risk to public or animal health, in particular if such products are derived from material fit for human consumption.
Määrus nõuab ettevõtjatelt, et nad hoiaksid erinevatesse kategooriatesse kuuluvaid loomseid kõrvalsaadusi üksteisest eraldi, kui nad soovivad kasutada loomseid kõrvalsaadusi, mis ei kujuta endast olulist inimeste või loomade terviseriski, eriti kui sellised saadused on saadud inimtoiduks sobivast materjalist.
That Regulation also introduced the principle that high-risk material should not be fed to farmed animals, and that material derived from animals is not to be fed to animals of the species from which it is derived.
Kõnealuse määrusega kehtestati ka põhimõte, et põllumajandusloomi ei tohi sööta kõrge riskitasemega materjaliga ja et loomi ei tohi sööta sama liigi loomadelt saadud loomse materjaliga.
Pursuant to that Regulation, only material from animals which have undergone veterinary inspection is to enter the feed chain.
Kõnealuse määruse alusel tohib söödaahelasse jõuda ainult veterinaarkontrolli läbinud loomadest saadud materjal.
In addition, it lays down rules for processing standards which ensure the reduction of risks.
Lisaks sätestab määrus töötlemisstandardite eeskirjad, millega tagatakse riskide vähendamine.
Under Article 35(2) of Regulation (EC) No 1774/2002, the Commission is to submit a report to the European Parliament and to the Council on the measures taken by the Member States to ensure compliance with that Regulation.
Määruse (EÜ) nr 1774/2002 artikli 35 lõike 2 alusel peab komisjon esitama Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande liikmesriikide võetud meetmete kohta, et tagada kooskõla kõnealuse määrusega.
The report is to be accompanied, if appropriate, by legislative proposals.
Vajaduse korral tuleb aruandele lisada asjakohased õigusaktide ettepanekud.
The report was submitted on 21 October 2005 and emphasised that the principles of Regulation (EC) No 1774/2002 should be maintained.
Aruanne esitati 21. oktoobril 2005. aastal ja selles rõhutati, et määruse (EÜ) nr 1774/2002 põhimõtted tuleks säilitada.
In addition, it highlighted the areas where amendments to that Regulation were considered necessary, in particular clarifications as regards the applicability of the rules to finished products, the relationship with other Community legislation and the classification of certain material.
Lisaks tõsteti esile valdkondi, kus peeti vajalikuks kõnealust määrust muuta, eelkõige täpsustades eeskirjade kohaldamist valmistoodangu suhtes, seost ühenduse muude õigusaktidega ja teatava materjali klassifitseerimist.
The findings of a series of fact-finding missions carried out in the Member States by the Food and Veterinary Office of the Commission (FVO) in 2004 and 2005 support those conclusions.
ja 2005. aastal tegi komisjoni Toidu- ja Veterinaaramet liikmesriikides mitmeid teabekogumiskülastusi, mille tulemused toetavad kõnealuseid järeldusi.
According to the FVO, improvements are necessary as regards the traceability of the flow of animal by-products and the effectiveness and harmonisation of official controls.
Toidu- ja Veterinaarameti kohaselt on vaja parandada loomsete kõrvalsaaduste liikumise jälgitavust ning ametlike kontrollide tõhusust ja ühtlustatust.
The Scientific Steering Committee, which was superseded by the European Food Safety Authority (EFSA) in 2002, has adopted a number of opinions concerning animal by-products.
Juhtiv teaduskomitee, mida 2002. aastast asendab Euroopa Toiduohutusamet (EFSA), on vastu võtnud mitmeid arvamusi loomsete kõrvalsaaduste kohta.
Those opinions demonstrate the need to maintain the main principles of Regulation (EC) No 1774/2002; in particular that animal by-products derived from animals shown not to be fit for human consumption as a result of a health inspection should not enter the feed chain.
Kõnealustes arvamustes osutatakse vajadusele säilitada määruse (EÜ) nr 1774/2002 peamised põhimõtted, eriti põhimõte, et veterinaarkontrolli kohaselt inimtoiduks kõlbmatutest loomadest saadud loomsed kõrvalsaadused ei tohiks jõuda söödaahelasse.
However, those animal by-products may be recovered and used for the production of technical or industrial products under specified health conditions.
Siiski võib kõnealuseid kõrvalsaadusi taaskasutada tehnilise ja tööstusliku otstarbega saaduste tootmiseks, järgides kindlaksmääratud tervisenõudeid.
The conclusions of the Presidency of the Council on the Commission report of 21 October 2005 which were adopted in December 2005, and the subsequent consultations carried out by the Commission, have highlighted that the rules laid down in Regulation (EC) No 1774/2002 should be improved.
aasta detsembris vastu võetud nõukogu eesistujariigi järeldustes komisjoni 21. oktoobri 2005. aasta aruande kohta ja edasistes komisjoni peetud konsultatsioonides rõhutatakse, et määruses (EÜ) nr 1774/2002 sätestatud eeskirju tuleks parandada.
The chief objectives of the rules on animal by-products, namely the control of risks to public and animal health and the protection of the safety of the food and feed chain, should be clearly laid down.
Tuleks selgelt sätestada loomseid kõrvalsaadusi käsitlevate eeskirjade peamine eesmärk – nimelt inimeste ja loomade terviseriskide ohjamine ning toidu- ja söödaahela ohutuse kaitse.
The provisions of this Regulation should permit the achievement of those objectives.
Käesoleva määruse sätetega peaks olema võimalik neid eesmärke saavutada.
The rules on animal by-products laid down in this Regulation should apply to products that may not be used for human consumption under Community legislation, in particular where they do not comply with food hygiene legislation or where they may not be placed on the market as food since they are unsafe either because they are injurious to health or unfit for human consumption (animal by-products ‘by law’).
Käesolevas määruses sätestatud loomsete kõrvalsaaduste eeskirju tuleks kohaldada ühenduse õigusaktide kohaselt inimtoiduks kõlbmatute saaduste suhtes, eriti siis, kui need ei ole kooskõlas toiduhügieeni õigusaktidega või kui neid ei ole lubatud toiduna turule lasta, sest nad on tervisele kahjulikud või inimtoiduks kõlbmatud (loomsed kõrvalsaadused õigusakti alusel).
Those rules should, however, also apply to products of animal origin which do comply with certain rules regarding their possible use for human consumption, or which are raw materials for the production of products for human consumption, even if they are eventually destined for other purposes (animal by-products ‘by choice’).
Kõnealuseid eeskirju tuleks siiski kohaldada ka loomsete saaduste suhtes, mis vastavad teatavatele eeskirjadele seoses nende võimaliku inimtoiduks kasutamisega või mis on inimtoiduks ette nähtud toodete valmistamise tooraineks, isegi kui need on lõppeesmärgina mõeldud muuks otstarbeks (loomsed kõrvalsaadused valiku alusel).
In addition, in order to prevent risks arising from wild animals, bodies or parts of bodies of such animals suspected of being infected with a transmissible disease should be subject to the rules laid down in this Regulation.
Lisaks tuleks selleks, et ära hoida metsloomadest tulenevaid riske, selliste nakkushaiguse kahtlusega loomade kehade või kehaosade suhtes kohaldada käesolevas määruses sätestatud eeskirju.
This inclusion should not imply an obligation to collect and dispose of bodies of wild animals that have died or that are hunted in their natural habitat.
See ei tohiks endaga kaasa tuua kohustust koguda ja kõrvaldada oma looduslikus elupaigas surnud või küttimisel tapetud metsloomade kehasid.
If good hunting practices are observed, intestines and other body parts of wild game may be disposed of safely on site.
Kui peetakse kinni jahipidamise headest tavadest, võib siseelundid ja ulukite muud kehaosad kohapeal ohutult kõrvaldada.
Such practices for the mitigation of risks are well-established in Member States and are in some cases based on cultural traditions or on national legislation which regulates the activities of hunters.
Sellised riskide vähendamise tavad on liikmesriikides hästi juurdunud ning põhinevad mõnel juhul kultuuritraditsioonidel või siseriiklikul õigusel, mis reguleerib jahimeeste tegevust.
Community legislation, in particular Regulation (EC) No 853/2004 of the European Parliament and of the Council of 29 April 2004 laying down specific hygiene rules for food of animal origin [4], lays down rules for handling of meat and animal by-products from wild game.
Ühenduse õigus, eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määrus (EÜ) nr 853/2004 (millega sätestatakse loomset päritolu toidu hügieeni erieeskirjad), [4] sätestab ulukite liha ja loomsete kõrvalsaaduste käitlemise eeskirjad.
Those rules also place the responsibility for the prevention of risks on trained persons such as hunters.
Need eeskirjad asetavad vastutuse riskide ärahoidmise eest koolitatud isikutele, nt jahimeestele.
In view of the potential risks for the food chain, animal by-products from killed wild game should only be subject to this Regulation in so far as food hygiene legislation applies to the placing on the market of such game and involves operations carried out by game-handling establishments.
Võttes arvesse võimalikke riske toiduahelale, tuleks tapetud ulukitelt pärinevate loomsete kõrvalsaaduste suhtes käesolevat määrust kohaldada üksnes niivõrd, kuivõrd selliste ulukite turulelaskmise suhtes kohaldatakse toiduhügieeni õigusakte ja kuivõrd need hõlmavad ulukiliha töötlemise ettevõtetes tehtavaid toiminguid.
In addition, animal by-products for the preparation of game trophies should be covered by this Regulation in order to prevent animal health risks arising from such by-products.
Lisaks tuleks käesoleva määrusega reguleerida jahitrofeede valmistamise loomseid kõrvalsaadusi, et ära hoida sellistest toodetest tulenevaid loomade terviseriske.
The rules laid down in this Regulation should apply to animal by-products derived from aquatic animals, other than material from vessels operating under Community food hygiene legislation.
Käesolevas määruses sätestatud eeskirju tuleks kohaldada veeloomadelt saadud loomsete kõrvalsaaduste suhtes, kui materjal on saadud mujalt kui laevadelt, mis tegutsevad toiduhügieeni käsitlevate ühenduse õigusaktide alusel.
However, risk-proportionate measures should be adopted as regards the handling and disposal of material which arises on board fishing vessels from the evisceration of fish and which shows signs of disease.
Siiski tuleks võtta riskiga proportsionaalseid meetmeid seoses sellise materjali käitlemise ja kõrvaldamisega, mis on tekkinud kalalaevade pardal haigustunnustega kaladelt siseelundeid eemaldades.
Such measures for the implementation of this Regulation should be adopted on the basis of a risk assessment carried out by the appropriate scientific institution in view of the available evidence regarding the effectiveness of certain measures to combat the spread of diseases communicable to humans, in particular of certain parasites.
Sellised meetmed käesoleva määruse rakendamiseks tuleks vastu võtta riskihindamise põhjal, mille on läbi viinud asjakohane teadusasutus, võttes arvesse olemasolevaid tõendeid teatavate meetmete tõhususe kohta võitluses inimestele nakkavate haiguste, eelkõige teatavate parasiitide leviku vastu.
Due to the limited risks arising from materials used as raw pet food on farm or supplied to end users by food businesses, certain activities related to such raw pet food should not be covered by the rules laid down in this Regulation.
Toore lemmikloomatoiduna põllumajandusettevõttes kasutatavatest või toiduainetööstuse poolt lõppkasutajale tarnitavatest materjalidest tulenevate piiratud riskide tõttu ei tuleks sellise lemmikloomatoiduga seotud teatavate tegevuste suhtes käesolevas määruses sätestatud eeskirju kohaldada.
It is appropriate to clarify in this Regulation which animals are to be classified as pet animals, so that by-products derived from such animals are not used in feed for farmed animals.
Käesolevas määruses on asjakohane selgitada, millised loomad tuleb liigitada lemmikloomade hulka, et selliste loomade kõrvalsaadusi ei kasutataks põllumajandusloomade söödas.
In particular, animals kept for purposes other than farming, such as for companionship, should be classified as pet animals.
Eelkõige tuleks lemmikloomadena käsitada loomi, keda peetakse muul otstarbel kui põllumajanduses kasutamiseks.
For the sake of consistency of Community legislation, certain definitions set out in Regulation (EC) No 999/2001 of the European Parliament and of the Council of 22 May 2001 laying down rules for the prevention, control and eradication of certain transmissible spongiform encephalopathies [5] and in Directive 2008/98/EC of the European Parliament and of the Council of 19 November 2008 on waste [6] should be used in this Regulation.
Ühenduse õigusaktide järjepidevuse nimel tuleks käesolevas määruses kasutada teatavaid Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta määruses (EÜ) nr 999/2001 (millega sätestatakse teatavate transmissiivsete spongioossete entsefalopaatiate vältimise, kontrolli ja likvideerimise eeskirjad) [5] ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. novembri 2008. aasta direktiivis 2008/98/EÜ (mis käsitleb jäätmeid) [6] sätestatud mõisteid.
The reference to Council Directive 86/609/EEC of 24 November 1986 on the approximation of laws, regulations and administrative provisions of the Member States regarding the protection of animals used for experimental and other scientific purposes [7] should be clarified.
Tuleks selgitada viidet nõukogu 24. novembri 1986. aasta direktiivile 86/609/EMÜ (katseteks ja muudel teaduslikel eesmärkidel kasutatavate loomade kaitsega seotud liikmesriikide õigusnormide ühtlustamise kohta) [7].
For the sake of consistency of Community legislation, the definition of ‘aquatic animal’ as laid down in Council Directive 2006/88/EC of 24 October 2006 on animal health requirements for aquaculture animals and products thereof, and on the prevention and control of certain diseases in aquatic animals [8] should be used in this Regulation.
Ühenduse õigusaktide järjepidevuse nimel tuleks käesolevas määruses kasutada nõukogu 24. oktoobri 2006. aasta direktiivis 2006/88/EÜ (vesiviljelusloomade ja vesiviljelustoodete loomatervishoiunõuete ning teatavate veeloomadel esinevate taudide ennetamise ja tõrje kohta) [8] sätestatud veelooma mõistet.
At the same time, aquatic invertebrates which are not covered by that definition and which pose no risk of disease transmission should be subject to the same requirements as aquatic animals.
Samal ajal tuleks selgrootute veeloomade suhtes, mida see määratlus ei hõlma ja millest ei tulene haiguste ülekandumise riski, kohaldada samu nõudeid kui veeloomade suhtes.
Council Directive 1999/31/EC of 26 April 1999 on the landfill of waste [9] specifies the conditions for the issuing of a permit for a landfill.
Nõukogu 26. aprilli 1999. aasta direktiivis 1999/31/EÜ (prügilate kohta) [9] täpsustatakse prügilalubade väljaandmise tingimusi.
This Regulation should provide for the disposal of animal by-products on landfills for which such a permit has been issued.
Käesoleva määrusega tuleks ette näha loomsete kõrvalsaaduste kõrvaldamine prügilates, millele on selline luba välja antud.
The primary responsibility for carrying out operations in accordance with this Regulation should rest with operators.
Peamine vastutus toimida kooskõlas käesoleva määrusega peaks lasuma ettevõtjatel.
At the same time, the public interest in preventing risks to public and animal health requires that a collection and disposal system is in place to ensure the safe use or the safe disposal of animal by-products which may not be used, or which are not used for economic reasons.
Samal ajal on avalikes huvides, et inimeste ja loomade terviseriskide ärahoidmiseks on kasutusel kogumis- ja kõrvaldamissüsteem, mis tagab selliste loomsete kõrvalsaaduste ohutu kasutamise või ohutu kõrvaldamise, mida ei tohi kasutada või mida ei kasutata majanduslikel põhjustel.