natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Having regard to Regulation (EC) No 178/2002 of the European Parliament and of the Council of 28 January 2002 laying down the general principles and requirements of food law, establishing the European Food Safety Authority and laying down procedures in matters of food safety [2], and in particular Article 53 thereof,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta määrust (EÜ) nr 178/2002, millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded, asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud menetlused, [2] eriti selle artiklit 53,
European Parliament and Council Directive 95/2/EC on food additives other than colours and sweeteners [3] lays down a list of food additives that may be used in the European Union and the conditions for their use.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 95/2/EÜ (toiduainetes kasutatavate lisaainete (välja arvatud värv- ja magusainete) kohta) [3] on sätestatud lisaainete loetelu, mida võib ühenduses kasutada, ja nende kasutamise tingimused.
There have been technical developments in the field of food additives since the adoption of Directive 95/2/EC.
Pärast direktiivi 95/2/EÜ vastuvõtmist on toidus kasutatavate lisaainete valdkonnas toimunud tehniline areng.
This Directive should be adapted to take into account those developments.
Selle arenguga arvestamiseks tuleks kõnealust direktiivi parandada.
In accordance with Article 31 of Regulation (EC) No 1333/2008 until the establishment of the Union lists of food additives as provided for in Article 30 of that Regulation is completed, the Annexes to Directive 95/2/EC shall be amended, where necessary, by measures adopted by the Commission.
Kooskõlas määruse (EÜ) nr 1333/2008 artikliga 31 muudetakse komisjoni vastuvõetud meetmetega kuni kõnealuse määruse artikliga 30 ettenähtud liidu toidu lisaainete loetelude koostamiseni vajaduse korral direktiivi 95/2/EÜ lisasid.
The following stabilisers agar (E 406), carrageenan (E 407), locust bean gum (E 410), guar gum (E 412), xanthan gum (E 415), pectins (E 440), cellulose (E 460), carboxy methyl cellulose (E 466), oxidised starch (E 1404), monostarch phosphate (E 1410), distarch phosphate (E 1412), phosphated distarch phosphate (E 1413), acetylated distarch phosphate (E 1414), acetylated starch (E 1420), acetylated distarch adipate (E 1422), hydroxyl propyl starch (E 1440), hydroxy propyl distarch phosphate (E 1442), starch sodium octenyl succinate (E 1450), acetylated oxidised starch (E 1451) and emulsifier mono- and diglycerides of fatty acids (E 471) are currently authorised under Directive 95/2/EC for a variety of uses.
Direktiiviga 95/2/EÜ on praegu lubatud mitmel viisil kasutada järgmisi stabilisaatoreid: agar (E 406), karrageen (E 407), jaanileivapuujahu (E 410), guarkummi (E 412), ksantaankummi (E 415), pektiinid (E 440), tselluloos (E 460), karboksümetüültselluloos (E 466), oksüdeeritud tärklis (E 1404), monotärklisfosfaat (E 1410), ditärklisfosfaat (E 1412), fosfaaditud ditärklisfosfaat (E 1413), atsetüülitud ditärklisfosfaat (E 1414), atsetüülitud tärklis (E 1420), atsetüülitud ditärklisadipaat (E 1422), hüdroksüpropüültärklis (E 1440), hüdroksüpropüülditärklisfosfaat (E 1442), naatriumoktenüülsuktsinaattärklis (E 1450), atsetüülitud oksüdeeritud tärklis (E 1451) ning emulgaator rasvhapete mono- ja diglütseriidid (E 471).
These food additives have been allocated an acceptable daily intake (ADI) ‘not specified’ by the Scientific Committee on Food (hereinafter SCF) and therefore do not present any hazard to the health of consumers.
Toidu teaduskomitee ei ole kehtestanud kõnealustele toidu lisaainetele lubatud päevast tarbitavat kogust (ADI) ja seega ei kujuta need endast ohtu tarbijate tervisele.
There is a technological need to extend their uses to unflavoured live fermented cream products and substitute products with a fat content of less than 20 % to ensure the stability and integrity of the emulsion.
Tehnoloogiaga seotud vajaduse tõttu tuleb laiendada nende kasutust elusbakteriga hapendatud maitsestamata kooretoodetele ja asendustoodetele, mille rasvasisaldus on alla 20 %, et tagada emulsiooni stabiilsus ja homogeensus.
This use would benefit the consumer by providing the choice of reduced fat fermented cream products with similar properties as to the ordinary product.
Sellest oleks kasu tarbijale, sest tagataks valik vähendatud rasvasisaldusega hapendatud kooretoodetena, mille omadused on sarnased tavatootega.
It is therefore appropriate to authorise this additional use.
Seetõttu on kohane lubada kõnealuste lisaainete täiendavat kasutamisviisi.
In 1990, the SCF evaluated sodium and potassium salts of lactate (E 325 and E 326), potassium acetate (E 261), sodium acetate (E 262i) and sodium hydrogen acetate (E 262ii) and came to the conclusion that they are all naturally present as constituents in food and estimates of their intake are likely to be insignificant compared to the intake from natural sources.
aastal hindas toidu teaduskomitee naatriumlaktaati ja kaaliumlaktaati (E 325 ja E 326), kaaliumatsetaati (E 261), naatriumatsetaati (E 262 i) ja naatriumatsetaadi ja äädikhappe kompleks (E 262 ii) ning jõudis järeldusele, et need kõik sisalduvad toidus looduslikult ja nende hinnanguline saadav kogus on ilmselt väiksem, võrreldes kogusega, milles neid saadakse looduslikest allikatest.
Therefore they were all allocated a ‘group ADI not specified’.
Seetõttu määrati need kõik lisaainete rühma, millele ei ole kehtestatud lubatud päevast tarbitavat kogust.
Consequently, these food additives are generally permitted for use in all foodstuffs, other than those referred to in Article 2(3) of Directive 95/2/EC.
Sellest tulenevalt on nimetatud toidu lisaaineid kasutada lubatud kõigis toiduainetes välja arvatud direktiivi 95/2/EÜ artikli 2 lõikes 3 osutatud toiduainetes.
There is a proposal to extend the use of these food additives into pre-packed preparations of fresh minced meat to control the growth of microbial pathogens, e.g. Listeria, E. coli O157.
On tehtud ettepanek laiendada nende toidu lisaainete kasutust müügipakendis värske hakkliha valmististele, et hoida kontrolli all mikroobsete patogeenide (nt Listeria, E. coli O157) paljunemine.
Based on this technological justification, and taking into account that this use raises no safety concern, it is appropriate to permit the additional use of these food additives in pre-packed preparations of fresh minced meat.
Võttes aluseks kirjeldatud tehnoloogilise põhjenduse ja asjaolu, et kasutamine ei põhjusta ohtu tervisele, on asjakohane täiendavalt lubada nimetatud toidu lisaainete kasutust müügipakendis värske hakkliha valmististes.
Sorbates (E 200, E 202, E 203) and benzoates (E 210, E 211, E 212, E 213) are currently permitted as food additives under Directive 95/2/EC.
Direktiiviga 95/2/EÜ on praegu lubatud kasutada sorbaate (E 200, E 202, E 203) ja bensoaate (E 210, E 211, E 212, E 213).
An additional use as preservative of these food additives is proposed in seaweed-based fish product analogues (caviar analogues made of seaweed) as topping on various foods in order to prevent the growth of moulds and yeasts and the formation of mycotoxins.
On tehtud ettepanek nimetatud toidu lisaainete täiendava kasutamise lubamiseks konservantidena eri toitude kaunistamiseks tarvitatavad merevetikapõhiste kalatooteasendajad (vetikatest valmistatud kaaviariasendajad), et vältida hallitus- ja pärmseente paljunemist ja mükotoksiinide moodustumist.
These salts are allocated an ADI of 0-25 mg/kg bw and 0-5 mg/kg/ bw respectively.
Nende soolade lubatud päevane tarbitav kogus on vastavalt 0–25 mg/kg kehamassi kohta ja 0–5 mg/kg kehamassi kohta.
On the basis of a worst case scenario where the maximum concentrations were used, the intake estimates are very low compared to the ADI.
Halvima stsenaariumi korral – tarbides neid lisaaineid maksimumkogustes – on hinnanguline tarbitav kogus lubatud päevase tarbitava kogusega võrreldes väga väike.
The exposure of the consumer as a result of this use does not give rise to safety concern.
Vastavas tootes lisaainete kasutamine ei põhjusta ohtu tarbija tervisele.
It is therefore appropriate to permit the additional use of sorbates and benzoates in seaweed based fish analogue products, bearing in mind the technological justification and the fact that this new product represents a niche market.
Pidades silmas tehnoloogilist põhjendust ja kõnealuse uue toote paiknemist nišiturul, on seetõttu asjakohane lubada, et sorbaate ja bensoaate kasutatakse täiendavalt merevetikapõhistes kalatoodeteasendajates.
The use of sorbates (E 200, E 202, E 203) and benzoates (E 210, E 211, E 212, E 213) is requested for beers in keg to which more than 0,5 % fermentable sugars and/or fruit juices or concentrates have been added and which are directly served on draft.
On taotletud ka sorbaatide (E 200, E 202, E 203) ja bensoaatide (E 210, E 211, E 212, E 213) kasutamist vaadiõlles, millele on lisatud üle 0,5 % kääritatavaid suhkruid ja/või puuviljamahla või kontsentraati ning mida serveeritakse otse vaadist.
These beers in keg may stay connected to the beer tap for a longer time.
Sellised vaadiõlled võivad olla pikemat aega õllekraaniga kokkupuutes.
As the connection of the keg to the tap cannot be performed under sterile conditions, microbiological contamination of the keg is possible.
Kuna kokkupuude kraaniga ei saa toimuda steriilsetes tingimustes, on võimalik vaadi mikrobioloogiline saastumine.
This is a problem for beers which still contain fermentable sugars because this may lead to the growth of hazardous microorganisms.
See kujutab endast probleemi õlle puhul, millele on lisatud kääritatavaid suhkruid, sest sellega võib kaasneda ohtlike mikroobide levik.
Therefore antimicrobial agents are required in draft beers and to which fermentable sugars and/or fruit juices or concentrates have been added.
Seetõttu peab vaadiõlu, millele on lisatud kääritatavaid suhkruid ja/või puuviljamahla või kontsentraati, sisaldama antimikroobseid aineid.
From an intake point of view, the consumption on draft of such fruit beers remains marginal and the intake estimates for sorbates and benzoates, on the grounds of a ‘worst case approach’, should be below their respective ADIs.
Kogustelt on sellise otse vaadist serveeritava puuviljaõlle tarbimine väike ning sorbaatide ja bensoaatide hinnanguline tarbitav kogus halvima stsenaariumi korral oleks vastavatest lubatud päevastest tarbitavatest kogustest väiksem.
Therefore it is appropriate to permit the additional use of sorbates and benzoates in beer in kegs containing more than 0,5 % added fermentable sugar and/or fruit juices or concentrates.
Seetõttu on asjakohane lubada, et sorbaate ja bensoaate kasutatakse täiendavalt vaadiõlles, mis millele on lisatud üle 0,5 % kääritatavaid suhkruid ja/või puuviljamahla või kontsentraati.
To prevent the development of moulds on citrus fruit, their post harvest treatment with pesticides such as imazalil and thiabendazole is authorised.
Et hoida ära hallitusseente levik tsitrusviljades, on lubatud neid pärast saagikoristust töödelda pestitsiididega, nagu imasaliil ja tiabendasool.
Sorbates (E 200, E 202, E 203) could be used to replace these pesticides partly or completely for the treatment of citrus fruit.
Nimetatud pestitsiidide asemel võib tsitrusviljade töötlemiseks kasutada osaliselt või täielikult sorbaate (E 200, E 202, E 203).
Sorbates can be applied on the surface of the unpeeled fresh citrus fruit via the authorised waxes: beeswax, candelilla wax, carnauba wax and shellac (E 901, E 902, E 903 and E 904 respectively).
Sorbaatidega võib töödelda koorimata värske tsitrusvilja pinda, kasutades sorbaatide tsitrusvilja pinnale viimiseks lubatud vahatüüpe: meevaha, kandelillavaha, karnaubavaha ja šellak (vastavalt E 901, E 902, E 903 ja E 904).
The exposure of the consumer to these additives due to this use is not a cause of safety concern.
Sellest tulenev tarbijate kokkupuude nende lisaainetega ei põhjusta ohtu tervisele.
It is therefore appropriate to authorise its additional use.
Seetõttu on asjakohane lubada kõnealuste lisaainete täiendavat kasutusviisi.
Consumers may choose to supplement their intake of some nutrients with food supplements.
Tarbijatel on võimalus täiendada mõne toitaine tarbimist toidulisanditega.
Such processing may favour the development of microorganisms.
Selline töötlusviis võib soodustada mikroorganismide levikut.
In order to prevent the growth of these microorganisms, the addition of sorbates (E 200, E 202, E 203) and benzoates (E 210, E 211, E 212 and E 213) should be authorised in vitamin A and in combinations of vitamins A and D when used in food supplements supplied in dried form.
Et ära hoida mikroorganismide paljunemine, tuleks lubada, et sorbaate (E 200, E 202, E 203) ja bensoaate (E 210, E 211, E 212 ja E 213) lisatakse vitamiinile A ning kombineeritud vitamiinidele A ja D, kui neid kasutatakse kuivatatud vormis esinevates toidulisandites.
Sulphur dioxide and sulphites (E 220, E 221, E 222, E 223, E 224, E 226, E 227, E 228) are food additives authorised under Directive 95/2/EC which act primarily as antimicrobial agents and controlling chemical spoilage.
Vääveldioksiid ja sulfitid (E 220, E 221, E 222, E 223, E 224, E 226, E 227, E 228) on direktiivi 95/2/EÜ alusel lubatud toidu lisaained, mis käituvad eelkõige antimikroobsete ainetena ja hoiavad ära keemilise riknemise.
Nowadays, transport of fresh fruit has become very important, in particular by sea freight.
Tänapäeval on värskete puuviljade vedu muutunud väga oluliseks, eriti just mööda merd.
Such transport may be several weeks.
See võib aga aega võtta nädalaid.
The use of sulphur dioxide and sulphites will protect fresh blueberries against fungi growth.
Vääveldioksiidi ja sulfitite kasutamine kaitseb värskeid mustikaid seente leviku eest.
The additional use of sulphur dioxide and sulphites should be authorised in order to help preserve fresh blueberries against fungi growth, bearing in mind that this is likely to represent a niche market.
Pidades silmas toote tõenäolist paiknemist nišiturul, tuleks lubada vääveldioksiidi ja sulfitite täiendavat kasutusviisi, et ära hoida seente levik värsketes mustikates.
Taking also into consideration the sound technological reasons for including these new authorisations, the need to facilitate worldwide trade and its negligible impact in term of sulphur and sulphite intake, it is therefore appropriate to authorise the additional use of sulphur dioxide in blueberries at the concentration level indicated in the Annex to this Directive.
Arvestades ka usaldusväärseid tehnoloogilisi põhjendusi kõnealuste uute lubade andmiseks, vajadust lihtsustada ülemaailmset kaubandust ning vääveldioksiidi ja sulfitite väikest tarbitavat kogust, on seetõttu asjakohane lubada, et vääveldioksiidi kasutatakse täiendavalt mustikates käesoleva direktiivi lisas kindlaksmääratud koguses.
For the production of cinnamon sticks (Cinnamomum ceylanicum only), also known as ‘quills’, the fresh peels of the inner bark of the cinnamon tree is used.
Kaneelipulkade ehk kaneelikangide (üksnes Cinnamomum ceylanicum) tootmisel kasutatakse kaneelipuu koore värsket sisekihti.
The peel is exposed to microbial contamination and insect attacks, particularly under tropical and humid climatic conditions, in the producing country.
Koort võivad tootjariigis ohustada mikrobioloogiline saastumine ja putukad, seda eelkõige troopiliste ja niiskete kliimatingimuste korral.
Sulphur dioxide fumigation is an appropriate treatment against such microbial contamination and insect attacks.
Sobiv töötlusviis mikrobioloogilise saastumise ja putukate vastu on fumigatsioon vääveldioksiidiga.
In 1994, the SCF established an ADI of 0-0,7 mg/kg bw and considered that the use of sulphur dioxide and other sulphiting agents should be limited in order to limit the occurrence of severe asthmatic reactions.
aastal kehtestas toidu teaduskomitee lubatud päevase tarbitava koguse 0–0,7 mg/kg kehamassi kohta ja leidis, et vääveldioksiidi ja teiste sulfitite kasutust tuleks piirata, et vähendada raskete astmaatiliste reaktsioonide teket.
Although the use of sulphur dioxide and sulphites should be limited, this specific use represents a negligible contributor in relation to the intake of sulphur dioxide and sulphites.
Ehkki vääveldioksiidi ja sulfitite kasutust tuleks piirata, suurendab kõnealune konkreetne kasutusviis vääveldioksiidi ja sulfitite tarbimist väga vähe.
It is therefore appropriate to authorise the additional use of sulphur dioxide and sulphites (E 220, E 221, E 222, E 223, E 224, E 226, E 227, E 228) only in this particular type of cinnamon.
Seetõttu on asjakohane lubada vääveldioksiidi ja sulfitite (E 220, E 221, E 222, E 223, E 224, E 226, E 227, E 228) täiendavat kasutamist ainult kõnealuse konkreetse kaneelitüübi puhul.
The European Food Safety Authority (hereinafter EFSA) assessed the information on the safety of use of nisin in an additional food category of liquid eggs, and on the safety of nisin produced using a modified production process.
Euroopa Toiduohutusamet (edaspidi „toiduohutusamet”) hindas teavet, mis käsitleb nisiini kasutamise ohutust täiendavas vedela munamassi toidugrupis ja muudetud tootmisprotsessis toodetava nisiini ohutust.
The EFSA confirmed in its opinion on 26 January 2006 [5] the previously established ADI of 0-0,13 mg/kg for the nisin produced using a new manufacturing and extraction process based on fermentation of a sugar medium as a replacement for the traditionally milk-based medium.
Toiduohutusamet kinnitas oma 26. jaanuari 2006. aasta arvamuses [5] eelnevalt kindlaksmääratud lubatud päevase tarbitava koguse 0–0,13 mg/kg nisiinile, mis on toodetud uues tootmis- ja ekstraktsiooniprotsessis, mis põhineb suhkrut sisaldava söötme kääritamisel algupärase piima sisaldava söötme kääritamise asemel.
In this opinion, the EFSA also confirmed that the development of antibiotic resistance should not be expected from the use of nisin in food.
Selles arvamuses kinnitas toiduohutusamet ka, et nisiini kasutamise tõttu toidus ei teki antibiootikumiresistentsust.
According to the EFSA, there are no reports of nisin resistant bacterial mutants showing cross-resistance to therapeutic antibiotic.
Toiduohutusameti sõnul puuduvad teated nisiiniresistentsetest mutantbakteritest, millel ilmneks ristresistentsus terapeutiliste antibiootikumide suhtes.
It considered that this is probably due to the differences between therapeutic antibiotics and nisin in terms of the antimicrobial mode of action.
Ilmselt tuleneb see terapeutiliste antibiootikumide ja nisiini erinevatest mikroobivastastest toimeviisidest.
The EFSA furthermore confirmed in its opinion issued on 20 October 2006 [6] that the additional use of nisin in pasteurised liquid eggs under the intended conditions of use (maximum limit at 6,25 mg/l) is not a safety concern and is justified from a technological point of view to extend the shelf life of the product and also to prevent the growth of food poisoning spore-forming species, like Bacillus cereus, which may survive from pasteurisation treatment.
Toiduohutusamet kinnitas ka oma 20. oktoobri 2006. aasta arvamuses, [6] et nisiini täiendav kasutamine pastöriseeritud vedelas munamassis kavandatud kasutustingimuste korral (maksimaalselt 6,25 mg/l) ei põhjusta ohtu tervisele ning see on tehnoloogilisest seisukohast põhjendatud, aitamaks pikendada toote kõlblikkusaega ja hoida ära ka toidumürgitust põhjustavate spoore moodustavate liikide (nt Bacillus cereus), mis võivad pastöriseerimisel ellu jääda, levik.
It is therefore appropriate to authorise this additional use of nisin in pasteurised liquid egg.
Seetõttu on asjakohane lubada nisiini täiendavat kasutusviisi pastöriseeritud vedelas munamassis.
Dimethyl dicarbonate (DMDC, E 242) is a food additive permitted under Directive 95/2/EC which acts as a preservative in non-alcoholic flavoured drinks, alcohol-free wine and liquid-tea concentrate.
Dimetüüldikarbonaat (E 242) on direktiivi 95/2/EÜ alusel lubatud toidu lisaaine, mis toimib konservandina alkoholivabades maitsestatud jookides, alkoholivabas veinis ja vedelates teekontsentraatides.
In 2001, the SCF was requested to investigate the safety of use of DMDC in wine.
aastal paluti toidu teaduskomiteel uurida dimetüüldikarbonaadi veinis kasutamise ohutust.
At that time the SCF considered that the formation of methanol and other reaction products, such as methylcarbamate resulting from the use of DMDC for the treatment of alcoholic beverages and wine is similar to that formed in non-alcoholic beverages, and even a heavy consumption of wine would not pose any hazard from methanol and methylcarbamate.
Sel ajal leidis toidu teaduskomitee, et metanool ja teised reaktsioonisaadused nagu metüülkarbamaat, mis tekivad dimetüüldikarbonaadi kasutamisel alkohoolsete jookide ja veini töötlemisel, tekivad sarnaselt ka alkoholivabades jookides ning et ka rohke veini tarbimine ei kujutaks endast ohtu metanooli ja metüülkarbamaadi tõttu.
The use of DMDC has been requested in order to prevent spoilage as a result of fermentation in unopened non-sterile filled bottles of cider, perry and fruit wines, alcohol-reduced wine, wine-based drinks and all other products covered by Council Regulation (EEC) No 1601/91 [7].
On esitatud taotlus lubada dimetüüldikarbonaadi kasutamist, et hoida ära riknemine, mis tuleneb õuna ja pirnisiidri, puuviljaveini, vähese alkoholisisaldusega veini, veinipõhiste jookide ja kõikide teiste nõukogu määrusega (EMÜ) nr 1601/91 [7] hõlmatud toodete käärimisest avamata mittesteriilsetes täis pudelites.
These additional uses are not considered as being of safety concern for the consumer.
Nimetatud täiendav kasutus ei põhjusta ohtu tarbija ohutusele.
Moreover, the use of DMDC could contribute to the reduction of the sulphur dioxide exposure.
Peale selle võib dimetüüldikarbonaadi kasutamine aidata kaasa vääveldioksiidiga kokkupuute vähendamisele.
It is therefore appropriate to authorise the additional uses of DMDC in cider, perry and fruit wines, alcohol-reduced wine, wine-based drinks and other products covered by Regulation (EEC) No 1601/91.
Seetõttu on asjakohane lubada, et dimetüüldikarbonaadi kasutatakse täiendavalt õuna ja pirnisiidris, puuviljaveinis, vähese alkoholisisaldusega veinis, veinipõhistes jookides ja muudes nõukogu määrusega (EMÜ) nr 1601/91 hõlmatud toodetes.
The EFSA assessed the information on the safety of use of extracts of rosemary when used as an antioxidant in foodstuffs.
Toiduohutusamet hindas teavet, mis käsitleb rosmariiniekstrakti ohutust toiduainetes antioksüdandina kasutamise korral.
Extracts of rosemary are derived from Rosmarinus officinalis L. and contain several compounds which exert antioxidative functions (mainly phenolic acids, flavonoids, diterpenoids and triterpenes).
Rosmariiniekstrakti saadakse taimest Rosmarinus officinalis L. ja see sisaldab mitut antioksüdantse toimega koostisosa (peamiselt fenoolhapet, flavonoide, diterpenoide ja triterpeene).
Although the toxicological data on extracts of rosemary were insufficient for the EFSA to establish a numerical ADI, the EFSA considered in its opinion on 7 March 2008 [8] that the margin of safety was high enough to conclude that dietary exposure resulting from the proposed uses and use levels were of no safety concern.
Ehkki toksikoloogilised andmed rosmariiniekstrakti kohta olid ebapiisavad selleks, et toiduohutusamet saaks kindlaks määrata numbrilist lubatud päevast tarbitavat kogust, pidas toiduohutusamet oma 7. märtsi 2008. aasta arvamuses [8] ohutuse piirväärtust piisavalt kõrgeks, et teha järeldus, mille kohaselt ei põhjusta kavandatud viisil kasutamise korral toidu kaudu saadav kogus ja kasutatud määr ohtu tervisele.
Extracts of rosemary can therefore be authorised where there is a technological justification for their use.
Rosmariiniekstrakti võib seega lubada, kui selle kasutamiseks on tehnoloogiline põhjendus.
The proposed uses of extracts of rosemary as antioxidant should be authorised and E 392 should be assigned as E number for extracts of rosemary.
Tuleks lubada rosmariiniekstrakti kasutamist kavandatud viisil ja anda rosmariiniekstrakti tähistamiseks E-number E 392.
Whey is a by-product of cheese manufacturing.
Vadak on juustutootmise kõrvalsaadus.