natgillin/translations-raw huggingface dataset:
At any one time, plants compete on the basis of their marginal costs and are called to produce according to their ranking in the merit order: hydroelectric plants first, then nuclear, gas, oil, until the output of all the plants called meets demand.
Jaamad võistlevad igal ajahetkel oma piirkulu alusel ja neid käitatakse vastavalt nende positsioonile tõhususe pingereas: kõigepealt käivitatakse hüdroelektrijaamad, seejärel tuumaelektrijaamad, gaasi- ja õliküttega elektrijaamad, kuni kõikide käitatavate jaamade toodang kokku katab nõudluse.
The last plant is known as the marginal plant, and its marginal costs set the price of the electricity at this time (the system clearing price).
Viimane jaam on marginaalne elektrijaam ning selle piirkulu põhjal määratakse kindlaks elektrihind konkreetsel ajal (süsteemi arveldushind).
Judgment of the Court of Justice in Case C-241/94 France v Commission [1996] ECR I-4551, paragraph 34.
Euroopa Kohtu 26. septembri 1996. aasta otsus kohtuasjas C-241/94: Prantsusmaa vs. komisjon (EKL 1996, lk I-4551, punkt 34).
See for example PreussenElektra, paragraph 58.
Vt nt PreussenElektra kohtuasi, punkt 58.
See for example judgment of the Court of Justice in Case C-482/99 France v Commission (Stardust Marine) [2002] ECR I-4397, paragraph 24.
Vt näiteks Euroopa Kohtu 16. mai 2002. aasta otsus C-482/99: Prantsusmaa vs. komisjon (Stardust Marine) (EKL 2002, lk I-4397, punkt 24).
See the judgments of the Court of Justice in Case C-78/76 Steinike & Weinlig [1977] ECR 595 and in Case C-47/69, French textiles [1970] ECR 487.
Vt Euroopa Kohtu 22. märtsi 1977. aasta otsus kohtuasjas C-78/76: Steinicke & Weinlig (EKL 1977, lk 595) ja 25. juuni 1970. aasta otsus kohtuasjas C-47/69: Prantsusmaa vs. komisjon (Prantsuse tekstiil) (EKL 1970, lk 487).
See footnote 45.
Vt joonealune märkus 45.
See footnote 46.
Vt joonealune märkus 46.
Judgment of the Court of First Instance in Case T-136/05 Earl Salvat v Commission, not yet reported, paragraphs 137-165.
Esimese Astme Kohtu 20. septembri 2007. aasta otsus kohtuasjas T-136/05: Salvat père & fils jt vs. komisjon (siiani avaldamata, punktid 137–165).
Judgment of the Court of Justice in Case C-57/86 Greece v Commission [1988] ECR I-2855, paragraph 12; PreussenElektra, ibid.; preliminary ruling of the Court of Justice in Case C-126/01 Gemo [2003] ECR I-13769, paragraph 23.
Euroopa Kohtu 7. juuni 1988. aasta otsus kohtuasjas C-57/86: Kreeka vs. komisjon (EKL 1988, lk 2855, punkt 12); PreussenElektra, ibid., ja Euroopa Kohtu eelotsus kohtuasjas C-126/01: Gemo, milles otsus tehti 20. novembril 2003 (EKL 2003, lk I-13769, punkt 23).
Judgments Stardust Marine, ibid.; Pearle, ibid.; and Earl Salvat, ibid.
Kohtuotsused Stardust Marine, ibid.; Pearle, ibid., ja Earl Salvat, ibid.
Alcoa submits that, under the tariff arrangement prior to the introduction of Article 11(11) of Law No 80/2005, the funds required to finance the tariff were handled by privately-owned distributors, and therefore did not constitute State resources.
Alcoa väidab, et enne seaduse nr 80/2005 artikli 11 lõike 11 jõustumist kehtinud tariifikorra alusel tegelesid tariifi rahastamiseks nõutavate vahenditega eraõiguslikud turustajad, ning seega ei kujutanud need endast riigi ressursse.
Even though that tariff arrangement is not in dispute in the present proceedings, the considerations outlined in this paragraph mean that the Commission must dismiss Alcoa’s argument.
Isegi kui seda tariifikorda käesolevas menetluses ei vaidlustata, tähendavad käesolevas punktis esitatud kaalutlused, et komisjon peab Alcoa väite tagasi lükkama.
The private nature of the distributors is not, in itself, determinant for the purpose of defining the nature of the resources involved.
Turustajate eraõiguslik iseloom ei ole iseenesest määrav asjaomaste ressursside iseloomu kindlaksmääramisel.
Judgment of 17 July 2008 in Case C-206/06 Essent Netwerk Noord v Aluminium Delfzijl, not yet reported, paragraphs 69 and 70.
juuli 2008. aasta otsus kohtuasjas C-206/06: Essent Netwerk Noord vs. Aluminium Delfzij (siiani avaldamata, punktid 69–70).
Commission Decision C(2004) 4333 of 1 December 2004, case No 490/2000 Italy — stranded costs.
Komisjoni 1. detsembri 2004. aasta otsus K(2004) 4333, juhtum nr 490/2000, Itaalia – luhtunud kulud.
Judgment of 11 February 2009 in Case T-25/07 Iride, not yet reported, paragraph 39.
veebruari 2009. aasta otsus kohtuasjas T-25/07: Iride ja Iride Energia vs. komisjon (siiani avaldamata, punkt 39).
Ibid., paragraph 28.
Ibid., punkt 28.
See the judgments of the Court of Justice in Case C-303/88 Italy v Commission [1988] ECR I-1433 and Case C-47/69 France v Commission [1970] ECR 4393; see also the judgment of the Court of First Instance in Case T-351/02 Deutsche Bahn v Commission [2006] ECR II-1047.
Vt Euroopa Kohtu 21. märtsi 1991. aasta otsus kohtuasjas C-303/88: Itaalia vs. komisjon (EKL 1991, lk I-1433), ja 25. juuni 1970. aasta otsus kohtuasjas C-47/69: Prantsusmaa vs. komisjon (EKL 1970, lk 487). Vt ka Esimese Astme Kohtu 5. aprilli 2006. aasta otsus kohtuasjas T-351/02: Deutsche Bahn vs. komisjon (EKL 2006, lk II-1047).
See, for example, Decision M.2404 Elkem/Sapa of 26 June 2001 and Decision M.1663 Alcan/Alusuisse of 14 March 2000.
Vt nt 26. juuni 2001. aasta otsus M.2404 Elkem/Sapa, ja 14. märtsi 2000. aasta otsus M.1663 Alcan/Alusuisse.
Judgment of the Court of Justice in Case C-301/87 France v Commission [1990] ECR I-307, paragraphs 32 and 33; judgment of the Court of First Instance in Case T-214/95 Vlaamse Gewest v Commission [1998] ECR II-717, paragraph 67; and judgment of the Court of First Instance in Alzetta v Commission, ibid., paragraph 79.
Euroopa Kohtu 14. veebruari 1990. aasta otsus kohtuasjas C-301/87: Prantsusmaa vs. komisjon (EKL 1990, lk I-307, punktid 32 ja 33); Esimese Astme Kohtu 30. aprilli 1998. aasta otsus kohtuasjas T-214/95: Vlaamse Gewest vs. komisjon (EKL 1998, lk II-717, punkt 67), ja Esimese Astme Kohtu otsus Alzetta vs. komisjon (ibid., punkt 79).
Judgment of the Court of Justice in Case C-102/87 France v Commission [1988] ECR-4067, paragraph 19; judgment of the Court of Justice in Case C-305/89 Italy v Commission [1991] ECR I-1603, paragraph 26.
Euroopa Kohtu 13. juuli 1988. aasta otsus kohtuasjas C-102/87: Prantsusmaa vs. komisjon (EKL 1988, lk 4067, punkt 19), ja Euroopa Kohtu 21. märtsi 1991. aasta otsus kohtuasjas C-305/89: Itaalia vs. komisjon (EKL 1991, lk I-1603, punkt 26).
See footnote 65.
Vt joonealune märkus 65.
See, for example, the Commission decisions to open proceedings in respect of regulated electricity tariffs in France (case C 17/07, Commission Decision of 13 June 2007 No C/2007/2392, OJ C 164, 18.7.2007, p. 9) and Spain (case C 3/07, Commission Decision of 24 January 2007 No C/2007/123/3, OJ C 43, 27.2.2007, p. 9).
Vt nt komisjoni otsused uurimismenetluse algatamise kohta seoses reguleeritud elektritariifidega Prantsusmaal (juhtum C 17/07, komisjoni 13. juuni 2007. aasta otsus nr C/2007/2392, ELT C 164, 18.7.2007, lk 9) ja Hispaanias (juhtum C 3/07, komisjoni 24. jaanuari 2007. aasta otsus nr C/2007/123/3, ELT C 43, 27.2.2007, lk 9).
Judgment of the Court of Justice in Joined Cases 6/69 and 11/69 Commission v France [1969] ECR 523.
Euroopa Kohtu 10. detsembri 1969. aasta otsus liidetud kohtuasjades 6/69 ja 11/69: komisjon vs. Prantsusmaa (EKL 1969, lk 523).
See for example the judgments of the Court of Justice in Case 730/79 Philip Morris v Commission [1980] ECR 2671, paragraph 11 and in Joined Cases C-393/04 and C-41/05 Air Liquide Industries v Ville de Seraing et Province de Liège [2006] ECR I-5293.
Vt nt Euroopa Kohtu 17. septembri 1980. aasta otsus kohtuasjas 730/79: Philip Morris vs. komisjon (EKL 1980, lk 2671, punkt 11), ja 15. juuni 2006. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-393/04 ja C-41/05: Air Liquide Industries/Ville de Seraing ja Province de Liège (EKL 2006, lk I-5293).
This definition has in any event the sole purpose of limiting the temporal scope of recovery of incompatible aid, and is therefore of no utility at this stage of the assessment.
Igal juhul on selle määratluse ainus eesmärk piirata ühisturuga kokkusobimatu abi tagasinõudmise ajalist ulatust ning sellest ei ole seetõttu selles hindamisetapis mingit kasu.
And therefore the Commission does not need to examine the legal arguments put forward by Alcoa to substantiate this conclusion (see recitals 95 and 96 above).
Seetõttu ei pea komisjon käesoleva järelduse põhjendamiseks uurima Alcoa esitatud õiguslikke argumente (vt põhjendused 95 ja 96 eespool).
Judgment in Joined Cases C-182/03 and C-217/03 Belgium v Commission [2006] ECR I-5479.
Euroopa Kohtu 22. juuni 2006. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-182/03 ja C-217/03: Belgia vs. komisjon (EKL 2006, lk I-5479).
See footnote 48.
Vt joonealune märkus 48.
A distinction must be made between the general assessment criteria set out in the Alumix decision and the application of those criteria to a material case.
Eristada tuleb Alumixi otsuses sätestatud üldisi hindamiskriteeriume ning nende kriteeriumide kohaldamist konkreetsel juhul.
The general criteria of the Alumix decision hold that, in the absence of alternative market outlets and in order to avoid aggravating a situation of overcapacity, a rational electricity supplier will sell electricity to its best customers at a price covering its marginal costs of production, plus a small contribution to fixed costs.
Alumixi otsuse üldistes kriteeriumides sätestati, et alternatiivsete turuväljundite puudumisel ning liigse tootmisvõimsuse süvendamise vältimiseks müüb mõistlik elektritarnija elektrienergiat oma parimatele klientidele hinnaga, mis katab tootmise piirkulu, millele lisandub väike püsikulude osa.
These general criteria remain valid irrespective of the temporal scope of the decision in which they were laid down, and the Commission has no intention of questioning them here.
Need üldised kriteeriumid kehtivad hoolimata selle otsuse ajalisest ulatusest, milles need sätestati, ning komisjon ei kavatse neid siin kahtluse alla seada.
See footnote 40.
Vt joonealune märkus 40.
Paragraph 105 states: ‘it is very clear both from the application, which states that the tariff that the applicant’s plants paid was authorised by the 1995 Decree-Law, and the very wording of that Decree-Law that the privatisation of [Alumix] requires the support of the Italian Government … in order to define an energy tariff [for the two plants] with ENEL, possibly by agreeing on a future long-term contract (10 years) at prices that are competitive at the European level and that the manner of handling the excess charges [sovrapprezzi] laid down in [IPC decision No 13/92]… is abolished from 31 December 2005 onwards’.
Punktis 105 on sätestatud: „hagiavalduse, milles väidetakse, et tariif, mida hageja tehased maksid, oli heaks kiidetud 1995. aasta dekreetseadusega, ning kõnealuse dekreetseaduse sõnastuse põhjal on täiesti selge, et [Alumixi] erastamine eeldab Itaalia valitsuse toetust […] et määrata koos ENELiga kindlaks elektritariif [kahe tehase jaoks], sõlmides võimaluse korral pikaajalise lepingu (10 aastaks) Euroopa tasandil konkurentsivõimeliste hindadega ning [CIPi otsuses nr 13/92] sätestatud lisamaksu käsitlemise viis [sovrapprezzi] […] tühistatakse alates 31. detsembrist 2005”.
Judgment of the Court of First Instance in Joined Cases T-127/99, T-129/99 and T-148/99 Diputación Foral de Álava and others v Commission [2002] ECR II-1275, paragraph 175, cited in paragraph 114 of the Court’s judgment.
Esimese Astme Kohtu 6. märtsi 2002. aasta otsus liidetud kohtuasjades T-127/99, T-129/99 ja T-148/99: Diputación Foral de Álava jt vs. komisjon (EKL 2002, lk II-1275, punkt 175, viidatud kohtuotsuse punktis 114).
Joined Cases C-15/98 and C-105/99 [2000] ECR I 8855, paragraph 74 of the Opinion.
oktoobri 2000. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-15/98 ja C-105/99 (EKL 2000, lk I-8855, ettepaneku punkt 74).
Judgment of the Court of First Instance in Joined Cases T-195/01 and T-207/01 Government of Gibraltar v Commission [2002] ECR II-2309, paragraph 111: ‘Accordingly, it is only where the alteration affects the actual substance of the original scheme that the latter is transformed into a new aid scheme.
Esimese Astme Kohtu 30. aprilli 2002. aasta otsus liidetud kohtuasjades T-195/01 ja T-207/01: Government of Gibraltar vs. komisjon (EKL 2002, lk II-2309, punkt 111): „Algne abikava muutub uueks abikavaks ainult siis, kui muudatus mõjutab algse abikava tegelikku sisu.
There can be no question of such a substantive alteration where the new element is clearly severable from the initial scheme’.
Sisulises muudatuses ei ole kahtlust, kui uus element on algsest kavast selgelt eraldatav.”
See judgment of the Court of Justice in Case C-86/89 Italy v Commission [1990] ECR I-3891; Case C-301/87 France v Commission [1990] ECR I-307, paragraph 50.
novembri 1990. aasta otsus (EKL 1990, lk I-3891); 14. veebruari 1990. aasta otsus kohtuasjas C-301/87: Prantsusmaa vs. komisjon (EKL 1990, lk I-307, punkt 50).
See judgment of the Court of First Instance in Case T-459/93 Siemens v Commission [1995] ECR II-1675, paragraph 48.
Esimese Astme Kohtu 8. juuni 1995. aasta otsus kohtuasjas T-459/93: Siemens vs. komisjon, EKL 1995, lk II-1675, punkt 48).
OJ C 37, 3.2.2001, p. 3, and OJ C 82, 1.4.2008, p. 1.
EÜT C 37, 3.2.2001, lk 3, ja ELT C 82, 1.4.2008, lk 1.
Source: Indagine conoscitiva sullo stato della liberalizzazione dei settori dell’energia elettrica e del gas naturale, May 2005.
Allikas: Indagine conoscitiva sullo stato della liberalizzazione dei settori dell’energia elettrica e del gas naturale, mai 2005.
Sardinia is currently connected to mainland Italy via a 270 MWh interconnector (SACOI).
Sardiinia on praegu ühendatud Itaalia maismaaosaga 270 MWh ühendusega (SACOI).
See footnote 43.
Vt joonealune märkus 43.
The HHI index in Sardinia varies between 3000 and 3500.
HHI indeks Sardiinias varieerub 3000–3500.
In the South zone, however, the HHI is higher.
Lõunatsoonis on HHI siiski kõrgem.
In Sardinia, E.ON can set the price for 67 % of the hours, ENEL for 29 % of the hours.
Sardiinias saab E.ON kehtestada hinna 67 % ööpäevast, ENEL 29 % ööpäevast.
If adjacent zones are also considered, ENEL is price-setting in the macrozone Macrosud-Sardegna for 63 % of the hours.
Kui arvesse võtta ka külgnevaid alasid, siis ENEL kehtestab hinna makropiirkonnas Macrosud-Sardegna 63 % ööpäevast.
However, in the region MacroSud, ENEL is price-setting for 100 % of the hours.
MacroSud’i piirkonnas kehtestab ENEL hinna siiski 100 % ööpäevast.
For example, in 2007 the average wholesale price in Italy (for baseload power on the day-ahead market) on IPEX (Italy’s electricity exchange) was EUR 70,99 per MW/h compared with EUR 37,97 on Germany’s EEX exchange and EUR 40,78 on France’s Powernext exchange.
aastal oli keskmine hulgimüügihind Itaalias (baaskoormuselektri puhul üks-päev-ette-turul) Itaalia elektribörsil IPEX näiteks 70,99 eurot/MWh, Saksamaa börsil EEX oli see 37,97 eurot/MWh ja Prantsusmaa börsil Powernext 40,78 eurot.
2008 Report of the AEEG, based on data from the GME (Gestore del Mercato Elettrico).
aasta elektrienergia- ja gaasiameti aruanne GME (Gestore del Mercato Elettrico) andmete põhjal.
See footnote 38.
Vt joonealune märkus 38.
Even supposing that average prices in the EU increase by less than 4 %, the tariff advantage for Alcoa would still increase in absolute terms.
Isegi kui eeldada, et keskmine hind ELis tõusis vähem kui 4 %, suurenes tariifist tulenev eelis Alcoa jaoks ikkagi absoluutarvudes.
For example, if the Alcoa price was EUR 30 and the average electricity price in Europe was EUR 60 (advantage: EUR 30), a 3 % increase would mean an Alcoa price of EUR 30,9 versus an average European price of EUR 61,8 (new advantage: EUR 30,9).
Nt kui Alcoa hind oli 30 eurot ja keskmine elektrihind Euroopas 60 eurot (eelis: 30 eurot), siis 3 % tõus tähendaks Alcoa jaoks 30,9 euro suurust hinda, samal ajal kui Euroopa keskmine hind on 61,8 eurot (uus eelis: 30,9 eurot).
For example, in the Third Report of February 2007, the High Level Group states ‘Against this background, the use of incentives, including general purpose subsidies and state aids can be justified as a policy instrument.
Näiteks väidab kõrgetasemeline töörühm oma kolmandas, 2007. aasta veebruari aruandes: „Selle põhjal võib stiimulite, sealhulgas üldotstarbeliste toetuste ja riigiabi andmine olla õigustatud poliitikavahendina.
They may promote responsible social and environmental behaviour, regional cohesion, sustainable development and cultural diversity.
Nende abil võidakse edendada vastutustundlikku sotsiaalset ja keskkonnakäitumist, piirkondlikku ühtekuuluvust, säästlikku arengut ja kultuurilist mitmekesisust.
However, they should only be used where there is a clear market failure, where subsidies prove to be the appropriate instrument for meeting a well defined common interest objective, and when they do not distort competition or harm the environment… Action is justified when such subsidies undermine other policy objectives such as fighting climate change, the Lisbon Strategy for Jobs and Growth, proper functioning of energy markets, or access to raw materials, without meetingtheir initial objective.’
Siiski tuleks neid kasutada üksnes selge turutõrke korral, mil toetused on asjakohased vahendid hästi kindlaksmääratud ühise huvi eesmärgi saavutamiseks ning kui need ei moonuta konkurentsi ega kahjusta keskkonda. […] Meetmed on põhjendatud, kui sellised toetused ohustavad teisi poliitilisi eesmärke, nagu kliimamuutusega võitlemine, majanduskasvu ja tööhõivet käsitlev Lissaboni strateegia, energiaturgude nõuetekohane toimimine või juurdepääs toorainele ilma esialgseid eesmärke saavutamata.”
Commission Decision of 20 November 2007 on the State aid C 36/A/06 implemented by Italy in favour of ThyssenKrupp, Cementir and Nuova Terni Industrie Chimiche, paragraphs 144 and 145.
Komisjoni 20. novembri 2007. aasta otsus riigiabi C 36/A/06 kohta, mida Itaalia andis äriühingutele ThyssenKrupp, Cementir ja Nuova Terni Industrie Chimiche, punktid 144 ja 145.
The letter read: ‘We would like to emphasise that it should be clear to all that the gradual withdrawal must be strictly limited to the time required for the VPP to take effect (which we calculate to be around two years) and will be subject to the “one time, last time” condition ’.
Kirjas seisis: „Me peame oluliseks rõhutada, et kõik peaksid mõistma, et soodustariifi järkjärguline kaotamine peab olema rangelt piiratud ajavahemikuga, mida on vaja virtuaalse elektrijaama käivitamiseks (mis meie arvutuste järgi peaks kestma ligikaudu kaks aastat), ning tegemist on ühekordse abiga.”
The VPP provides for the release of virtual generation capacity by dominant operators within the framework of contract award procedures.
Virtuaalne elektrijaam võimaldab turgu valitsevatel ettevõtjatel pakkuda hankemenetluse kaudu virtuaalset tootmisvõimsust.
VPPs are commonly used to promote competition in the wholesale market, insofar as they remove the incentive for the dominant operator to use its market power to maintain prices at a high level in the spot and futures markets.
Virtuaalseid elektrijaamu kasutatakse sageli konkurentsi edendamiseks hulgimüügiturul, kuna need kaotavad turgu valitseva ettevõtja stiimuli kasutada oma turuvõimu hindade hoidmiseks kõrgel tasemel hetke- ja futuuriturul.
The price paid by the purchaser from the VPP consists of a strike price which typically reflect the variable costs of the generating capacity concerned, plus a premium which is set under the terms of the procurement rules.
Hind, millega ostja ostab virtuaalsest elektrijaamast elektrit, sisaldab täitmishinda, mis tavaliselt kajastab vastava tootmisvõimsuse muutuvkulu, millele lisandub vastavalt hanke-eeskirjadele kehtestatud optsioonihind.
Using the following reasoning: ‘Other undertakings located on the mainland do not appear to be in the same exceptional market circumstances that prevail in Sardinia.
Kasutades järgmisi põhjendusi: „Teised maismaaosas asuvad ettevõtjad ei tundu olevat samades erakordsetes turutingimustes kui need, mis esinevad Sardiinias.
The Directorate-General for Competition is of the opinion that there is no reason to derogate from the principles on State aid’.
Konkurentsi peadirektoraat on seisukohal, et ei ole põhjust teha erandit riigiabi põhimõtetest.”
The VPP takes the form of a contract which grants the automatic right to its purchaser to obtain the difference, when positive, between the price paid to generators in Sardinia in the day ahead market and the strike price.
Virtuaalne elektrijaam tähendab lepingut, mis annab selle ostjale automaatse õiguse saada endale elektritootjatele Sardiinias üks-päev-ette-turul makstava ja täitmishinna vahe, kui see on positiivne.
The purchaser pays the vendor the premium fixed by the contract awards procedure and receives from the vendor the difference, when positive, between the price on the day-ahead market and the strike price.
Ostja maksab müüjale hankemenetluses kindlaks määratud optsioonihinna ning saab müüjalt endale üks-päev-ette-turul makstava ja täitmishinna vahe, kui see on positiivne.
To this end, the Commission has based itself on the analysis made by the AEEG in its reports.
Selleks on komisjon tuginenud analüüsidele, mida elektrienergia- ja gaasiamet on oma aruannetes esitanud.
Judgments of the Court of Justice in Case C-24/95 Alcan Deutschland [1997] ECR I-1591, paragraphs 25, 30 and 31, and in Joined Cases C-183/02 P and C-187/02 Demesa and Territorio histórico de Álava v Commission [2004] ECR I-10609, paragraph 45.
Euroopa Kohtu 20. märtsi 1997. aasta otsus kohtuasjas C-24/95: Alcan Deutschland (EKL 1997, lk I-1591, punktid 25, 30 ja 31) ning 11. novembri 2004. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-183/02 P ja C-187/02: Demesa ja Territorio Histórico de Álava vs. komisjon (EKL 2004, lk I-10609, punkt 45).
Judgment of the Court of Justice in Case C-5/89 Germany v Commission [1990] ECR I-3437, paragraph 16.
Euroopa Kohtu 20. septembri 1990. aasta otsus kohtuasjas C-5/89: Saksamaa vs. komisjon (EKL 1990, lk I-3437, punkt 16).
See the judgments in Case C-78/77, Lührs [1978] ECR I-169, paragraph 6; Case C-265/85 Van den Bergh en Jurgens v Commission [1987] ECR I-1155, paragraph 44; and Case T-489/93 Unifruit Hellas v Commission, [1994] ECR II-1201, paragraph 51.
Vt Euroopa Kohtu 1. veebruari 1978. aasta otsus kohtuasjas C-78/77: Lührs (EKL 1978, lk I-169, punkt 6); 11. märtsi 1987. aasta otsus kohtuasjas C-265/85: Van den Bergh en Jurgens vs. komisjon (EKL 1987, lk I-1155, punkt 44), ja Esimese Astme Kohtu 15. detsembri 1994. aasta otsus kohtuasjas T-489/93: Unifruit Hellas vs. komisjon (EKL 1994, lk II-1201, punkt 51).
See the Judgments in Case C-265/85 Van den Bergh en Jurgens v Commission Ibid., paragraph 44; Case C-152/88 Sofrimport v Commission [1990] ECR I-2477, paragraph 26; Case T-290/97 Mehibas Dordtselaan v Commission [2000] ECR II-15, paragraph 59; and Case T-223/00 Kyowa Hakko Kogyo v Commission [2003] ECR II-2553, paragraph 51.
Vt Euroopa Kohtu 11. märtsi 1987. aasta otsus kohtuasjas C-265/85: Van den Bergh en Jurgens vs. komisjon (ibid., punkt 44); Euroopa Kohtu 26. juuni 1990. aasta otsus kohtuasjas C-152/88: Sofrimport vs. komisjon (EKL 1990, lk I-2477, punkt 26); Esimese Astme Kohtu 18. jaanuari 2000. aasta otsus kohtuasjas T-290/97: Mehibas Dordtselaan vs. komisjon (EKL 2000, lk II-15, punkt 59), ja Esimese Astme Kohtu 9. juuli 2003. aasta otsus kohtuasjas T-223/00: Kyowa Hakko Kogyo vs. komisjon (EKL 2003, lk II-2553, punkt 51).
See footnote 51.
Vt joonealune märkus 51.
The Commission does not possess the data required to carry out an exact calculation of this amount.
Komisjonil ei ole vajalikke andmeid summa täpseks arvutamiseks.
In the Terni case, the preferential tariff, which was also prolonged by Article 11(11) of Law No 80/2005 was calculated, financed and paid out in substantially the same way as for Alcoa (albeit with a different end-price for the beneficiaries).
Terni juhtumi puhul arvutati, pikendati ja maksti soodustariifi, mille kohaldamisaega oli samuti pikendatud seaduse nr 80/2005 artikli 11 lõikega 11, suuresti samal viisil nagu Alcoa tariifi puhul (kuigi erineva lõpphinnaga abisaajate jaoks).