natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The judgment cited did not concern the specific situation in which a guarantee might be invoked.
Osutatud kohtuasjas ei käsitletud täpselt sellist olukorda, milles peaks eeldatavalt rakendama garantiid.
A guarantee mechanism does not require the State to pay a debt of a publicly owned establishment whenever a creditor so requests.
Garantiimehhanism ei tähenda, et ainuüksi võlausaldaja nõude peale oleks riik kohustatud riigiasutuse võla tagasi maksma.
The Commission’s analysis of the Campoloro case is set out in section 4.1.1.A(b)(3) of this Decision.
Käesoleva otsuse jaotise 4.1.1 A osa punkti b alapunktis 3 on esitatud komisjoni analüüs Campoloro kohtuasja kohta.
It will be shown that the judgment in Campoloro establishes a scheme of state liability in proceedings for the recovery of the debts of publicly owned establishments which displays all the characteristics of a guarantee mechanism.
Nagu alljärgnevalt näidatakse, ilmneb Campoloro kohtuasjast vastupidiselt, et kui riigiasutuste võlgade sissenõudmise menetluses rakendatakse riigi vastutust, on sel olemas kõik garantiimehhanismi tunnused.
The guarantee links the State and La Poste; creditors of La Poste benefit only indirectly; and the guarantee covers not just the payment of individual claims (see Section 4.1.1.A of this Decision) but also the continued existence of La Poste or its obligations or both (see Section 4.1.1.B).
Käesoleval juhul uuritav garantii on riiki ja La Poste’i siduv (La Poste’i võlausaldajad on ainult kaudsed kasusaajad) – muu hulgas ei ole garantii seotud mitte üksnes üksikute võlanõuete rahuldamisega (vt käesoleva otsuse jaotise 4.1.1 A osa), vaid ka La Poste’i ja/või selle kohustuste säilitamisega (vt käesoleva otsuse jaotise 4.1.1 B osa).
The implied state guarantee to La Poste dates from before 1 January 2005, and the Commission takes the view that the argument that there can be no implied guarantee since 1 January 2005 is false.
Kuna La Poste’i kaudne riigigarantii ulatub aega enne 1. jaanuari 2005, leiab komisjon, et argument, mille kohaselt ei saa alates 1. jaanuarist 2005 kaudset garantiid olemas olla, ei ole asjakohane.
In paragraph 110 of its decision of 25 July 2001 on the Organic Law on the Finance Act, the Constitutional Council found that guarantees which were given before the enactment of the Organic Law governing the Finance Act and which have not been identified and listed have not lapsed as a result.
Konstitutsiooninõukogu täpsustas oma LOLFi käsitleva 25. juuli 2001. aasta otsuse põhjenduses 110, et enne LOLFi jõustumist antud ning LOLFis määratlemata garantiisid ei tühistata.
According to the Commission’s expert, this reasoning applies squarely to implied guarantees, linked to the status of publicly owned establishments, which have not yet been identified and listed but which nevertheless remain valid.
Komisjoni eksperdi arvates sobib selline arutluskäik suurepäraselt kokku riigiasutuste staatusega seotud kaudsete garantiide olemasoluga, mida ei ole veel määratletud, kuid mis on sellegipoolest kehtivad.
But although the Constitutional Council has indeed found that guarantees given without the authorisation of the Finance Act have not lapsed, the French authorities’ expert doubts whether the arguments that led to that conclusion apply without distinction to express guarantees and to implied guarantees.
Prantsusmaa ametiasutuste ekspert väljendab siiski kahtlusi seoses sellega, et põhjendused, millele tuginedes konstitutsiooninõukogu ei tühistanud garantiisid, mille andmine ei olnud finantsseadusega lubatud, kehtivad ühtviisi nii kaudsete kui ka selgesõnaliste võlanõuete puhul.
He takes the view that holders of a supposed implied guarantee cannot claim rights as indisputable and decisive as those conferred by an express guarantee.
Kõnealuse eksperdi arvates ei oleks eeldatava kaudse garantii saajad saanud nõuda sama vaieldamatuid ja lõplikke õigusi kui selgesõnaliste garantiide saajad.
The French authorities’ expert merely expresses doubt, so his argument is not decisive, and the Commission notes that it is not suggested in this paragraph 110 of the Constitutional Council’s decision that guarantees given expressly do not lapse whereas implied guarantees do.
Peale selle, et Prantsusmaa ametiasutuste eksperdi argument piirdub kahtluste sõnastamisega ega ole seega lõplik, märgib komisjon, et põhjenduses 110 ei viita miski sellele, et tühistamata jäävad ainult selgesõnalised garantiid.
Article 61 of the Organic Law on the Finance Act, to which the paragraph relates, does not confine itself to express guarantees either.
LOLFi artikkel 61, millele selles põhjenduses osutatakse, ei piirdu samuti ainult selgesõnaliste garantiidega.
The Commission believes that the opinion of the Constitutional Council that a guarantee does not come to an end merely because it is not authorised in the Finance Act applies whether the guarantee is express or implied.
Seetõttu leiab komisjon, et konstitutsiooninõukogu seisukoht, et finantsseaduses võimaliku loa puudumise korral garantiid ei tühistata, on kohaldatav nii kaudsete kui ka selgesõnaliste garantiide suhtes.
The Commission takes the view, therefore, that the fact that the implied guarantee given by the State to La Poste has not been authorised in the Finance Act does not mean that it has lapsed.
Seetõttu leiab komisjon, et asjaolu, et finantsseaduse alusel ei ole lubatud anda La Poste’ile kaudset riigigarantiid, ei muuda seda garantiid kehtetuks.
In addition, as the Commission’s expert pointed out, the obligation to enter state guarantees in a Finance Act is confined to the ‘giving’(octroi) of such guarantees.
Nagu komisjoni ekspert lisaks osutas, piirdub finantsseaduses riigigarantiide loetlemise kohustuse kohaldamisala selliste garantiide andmisega.
To ‘give’ a guarantee the State must by an express manifestation of its intention confer a guarantee on an organisation or an operation.
Garantii andmine hõlmab juhtumeid, kus riik otsustab selgesõnalise tahteavalduse kaudu anda garantii teatavale organile või tehingule.
The scope of the obligation to enter guarantees in the Finance Act does not extend to guarantees that arise out of the legal form of an organisation, or out of an obligation established in case law, which are guarantees of an implied and automatic character.
Seega ei hõlma finantsseaduses garantiide loetlemise kohustus neid garantiisid, mis tulenevad staatusest või kohtuotsusega määratud kohustusest ning millel on kaudne ja automaatne iseloom.
This category is not the result of a decision of the State, but of the fact that the State places itself in an existing legal framework, the guarantee being only one effect of that framework.
See teine kategooria ei sõltu riigi otsusest, vaid asjaolust, et riik tegutseb eelnevalt kindlaks määratud õiguslikus raamistikus, mille puhul garantii on üksnes tagajärjeks.
The Commission concludes that the argument put forward by the French authorities on the basis of the Organic Law on the Finance Act is not convincing, and that the fact that it is not stated in any Finance Act that the State extends a guarantee to La Poste by reason of its legal form does not mean that there is no such guarantee.
Komisjon järeldab, et LOLFile tuginev Prantsusmaa ametiasutuste argument ei ole veenev ning et asjaolu, et üheski finantsseaduses ei täpsustata, et riik annab La Poste’ile tema staatusest tuleneva garantii, ei välista sellise garantii olemasolu.
The Commission would emphasise that it is not in any event bound by the description of the measure as a ‘guarantee’ for purposes of French law, or by the fact that a guarantee is or is not caught by the Organic Law on the Finance Act.
Igal juhul rõhutab komisjon, et see ei ole seotud sellega, et Prantsuse õiguses liigitatakse meede garantiiks, ega isegi mitte sellega, et tegemist on LOLFi kohaldamisalasse kuuluva garantiiga.
From the Commission’s point of view the only relevant consideration is how the measure is to be described for purposes of Community law, and the Guarantees Notice in particular.
Komisjoni seisukoha järgi on asjakohane ainult kõnealuse meetme liigitamine ühenduse õiguse alusel ning eelkõige garantiisid käsitlevat teatist silmas pidades.
Community law recognises the existence of a guarantee once a Member State legally has to repay a claim on another person in the event of that person’s defaulting.
Komisjon rõhutab, et ühenduse õiguses tunnustatakse sellise kaudse garantii olemasolu, kui liikmesriik on õiguslikult kohustatud tagasi maksma teise isiku võlad, kui viimane oma kohustusi ei täida.
Fourth, the French authorities contend that if EPICs enjoyed a state guarantee, any change in their legal form would necessitate measures to preserve the rights of creditors arising before the change.
Neljandaks, Prantsusmaa ametiasutused on seisukohal, et kui avalik-õiguslikel tööstus- ja äriasutustel oleks riigigarantii, oleks nende staatuse muutmisel vaja rakendada garantiimeetmeid, millega säilitada võlausaldajate enne asjaomase avalik-õigusliku isiku staatuse muutmist tekkinud õigused.
No such mechanism has ever been set up (for example in connection with the conversions of France Télécom, Gaz de France, EDF or ADP), which proves, it is claimed, that there is no guarantee.
Kuna sellist mehhanismi ei ole kunagi kehtestatud (vt eelkõige France Télécomi, Gaz de France’i, EDFi ja ADP ümberkujundamine), tõendab see mis tahes garantii puudumist.
The Commission’s expert explains that this assertion is based on a very broad interpretation of the constitutional protection of the right of property.
Nagu selgitab komisjoni ekspert, tooks selline kinnitus kaasa omandiõiguse põhiseadusliku kaitse väga laia tõlgendamise.
According to the French authorities’ argument, the protection of the right of property requires that all claims be preserved.
Prantsusmaa ametiasutuste argumendi kohaselt nõuaks omandiõiguse kaitsmine kõikide nõuete säilitamist.
The constitutional protection of the right of property is not confined to cases where the right of property depends on a public body; on the French authorities’ interpretation, therefore, claims would have to be protected whenever they were rendered more fragile by any event in the life of any company.
Võttes arvesse, et omandiõiguse põhiseaduslik kaitse ei hõlma mitte üksnes juhtumeid, kus see sõltub avalik-õiguslikust isikust, tähendaks selline tõlgendamine, et kõigi äriühingu tegevuses tehtavate muudatuste korral peaksid kaitstud olema kõik nõuded, juhul kui muudatus neid negatiivselt mõjutab.
But in French positive law as it stands there is nothing to preserve such claims.
Prantsusmaa kehtivas õiguses ei ole ühtegi nõuete säilitamist käsitlevat sätet.
If the argument is confined to claims guaranteed by the State, it would mean that a right of property that had once been guaranteed by the State would enjoy constitutional protection superior to other property rights.
Kui seejärel piirata kõnealust argumenti riigi garanteeritud nõuetega, tähendaks see, et riigi garanteeritud omandiõigusel oleks suurem põhiseaduslik kaitse kui muudel omandiõigustel.
There is nothing to suggest that this is so.
Sellele ei viita miski.
Lastly, a claim is a right in personam, not to be confused with a right of property, which by its nature is a right in rem.
Võlanõude puhul on tegemist isikliku õigusega, mida ei tuleks segamini ajada omandiõigusega, mis on oma olemuselt asjaõigus.
Rights in personam cannot be brought within the more far-reaching protection extended to rights in rem.
Seega ei saa kõne alla tulla asjaõigusi hõlmava suurema kaitse laiendamine isiklike õiguste suhtes.
The Commission concludes that, when an EPIC is converted into a company that can be made the subject of court proceedings for administration or winding up, the right of property does not require that a specific measure be taken to preserve the entitlements of creditors.
Komisjon järeldab, et omandiõigus ei nõua erimeetme võtmist eesmärgiga tagada võlausaldajate õigused avalik-õigusliku tööstus- ja äriasutuse äriühinguks muutmisel, mille suhtes on kohaldatavad saneerimis- ja likvideerimismenetlused.
The fact that no such measure has been taken, therefore, does not constitute evidence that there is no implied guarantee.
Seetõttu ei ole selliste meetmete puudumine märgiks kaudse garantii puudumisest.
Contrariwise, the French authorities argue that, if La Poste had enjoyed a state guarantee by reason of its legal form, there would have been no need to give an express guarantee for the debts contracted by the old Administration of Posts and Telecommunications which were transferred to La Poste.
Prantsusmaa ametiasutused on seisukohal, et vastupidiselt eelmisele olukorrale ei olnuks La Poste’ile üle kantud side- ja telekommunikatsiooniameti võlgade puhul vaja selgesõnalist garantiid, kui viimasel oleks olnud staatusest tulenev riigigarantii.
But, they argue, such a guarantee was in fact given, in an order dated 31 December 1990.
Ometi anti see 31. detsembri 1990. aasta otsusega.
The Commission points out that the fact that the French authorities may have decided to give an express guarantee does not mean that there was no implied guarantee.
Komisjon rõhutab, et asjaolu, et Prantsusmaa ametiasutused otsustasid anda selgesõnalise garantii, ei tõenda kaudse garantii puudumist.
The same reasoning applies to an argument put forward by the French authorities regarding the guarantee given by the State for certain activities of ERAP or the French Development Agency.
Samasugune arutluskäik on kohaldatav Prantsusmaa ametiasutuste argumendi suhtes, mis käsitleb riigigarantiid ERAPi ja Prantsuse Arenguagentuuri teatavale tegevusele.
In choosing to give an express guarantee in certain cases even though there was already an implied guarantee, the State may have been motivated for example by a concern for transparency and a desire to augment the creditors’ legal certainty.
Asjaolu, et riik on teatavatel juhtudel otsustanud anda selgesõnalise garantii isegi juhul, kui oli juba olemas kaudne garantii, võib selgitada eelkõige läbipaistvuse ja võlausaldajate õigusliku kindluse suurendamise sooviga.
As the French authorities’ expert asserts, ‘holders of a supposed implied guarantee cannot claim rights as indisputable and decisive as those conferred by an express guarantee’.
Nagu kinnitab Prantsusmaa ametiasutuste ekspert, „ei oleks eeldatava kaudse garantii saajad saanud nõuda sama vaieldamatuid ja lõplikke õigusi kui selgesõnalise garantii saajad”.
Last, the French authorities cite an article by Mr Labetoulle, former president of the litigation division of the Council of State.
Lõpuks, Prantsusmaa ametiasutused tsiteerivad riiginõukogu vaidluste lahendamise koja endise presidendi Labetoulle’i artiklit.
This article will be considered along with the judgment in Campoloro in the section of this Decision dealing with the liability of the State.
Seda artiklit ning Campoloro kohtuasja uuritakse käesoleva otsuse jaotises, milles käsitletakse riigi vastutuse rakendamist.
The Commission concludes that:
Eespool esitatud elementidele tuginedes järeldab komisjon, et
contrary to the affirmations of the French authorities, there is no legislation or decision that excludes the existence of a state guarantee to La Poste; and
vastupidiselt Prantsusmaa ametiasutuste kinnitustele ei ole ühest küljest ühegi õigusakti ega otsusega välistatud La Poste’ile antud riigigarantii olemasolu;
the fact that there is no legislation expressly providing for such a guarantee does not mean that there can be no implied guarantee.
teisest küljest ei välista asjaolu, et ühegi õigusaktiga ei ole selgesõnaliselt sellist garantiid ette nähtud, kaudse garantii olemasolu.
The existence of implied guarantees arising out of the legal form of publicly owned establishments is confirmed by a memorandum of the Council of State
Riigiasutuste staatusega seotud kaudsete garantiide olemasolu kinnitab Prantsusmaa riiginõukogu teatis.
The existence of an implied guarantee arising out of the legal form of publicly owned establishments is confirmed by a memorandum of the Council of State drawn up in 1995 in the Crédit Lyonnais case, which was cited in the opening decision.
Riigiasutuse staatusega seotud kaudse garantii olemasolu kinnitab riiginõukogu 1995. aasta teatis Crédit Lyonnais’ kohtuasjas, mida menetluse algatamise otsuses juba tsiteeriti.
The Council of State there took the view that the organisation concerned enjoyed an implied guarantee by reason merely of its character as a publicly owned establishment: ‘In connection with the draft law on state involvement in the recovery plans for Crédit Lyonnais and Comptoir des Entrepreneurs, the Council of State […] took the view that there was a state guarantee for this establishment which derived without any express legislative provision from the very fact that it was a publicly owned establishment’.
Selles teatises toetus riiginõukogu kaudse garantii kindlakstegemisel üksnes sellele, et asutuse puhul oli tegemist riigiasutusega: „Seoses seaduseelnõuga, mis käsitleb riigi tegevust Crédit Lyonnais’ ja Comptoir des Entrepreneursi saneerimiskavades, leidis riiginõukogu, et sellele asutusele antud riigigarantii tuleneb ilma selgesõnalise õigusliku sätteta asjaolust, et asjaomase asutuse puhul on tegemist riigiasutusega.”
The Commission has repeatedly asked the French authorities to send it the full text of this memorandum.
Komisjon palus korduvalt Prantsusmaa ametiasutustel edastada talle selle teatise terviktekst.
The French authorities have replied that the memorandum in question was not drawn up at the request of the Government and was not given formal status in any official document.
Prantsusmaa ametiasutused vastasid, et kõnealust teatist, mida ei esitatud valitsuse taotlusel, ei ole muudetud ametlikuks dokumendiks.
According to the French authorities, the memorandum to which the Commission refers consisted only of the one sentence quoted in the annual report.
Prantsusmaa ametiasutuste sõnade kohaselt saab komisjoni osutatud teatise kokku võtta asjaomase ainsa lausega aastaaruandes.
In addition, the French authorities argue, that opinion cannot be transposed to the case of La Poste, for several reasons: because it concerned a publicly owned establishment with a public accountant set up specifically to manage state support for the recovery of Crédit Lyonnais; because it predated the Organic Law on the Finance Act, which was adopted on 1 August 2001; and because its application is contrary to the subsequent case law of the Council of State.
Peale selle ei oleks kõnealune seisukoht Prantsusmaa ametiasutuste arvates La Poste’ile ülekantav, kuna see on kohaldatav avaliku sektori raamatupidamisarvestusega riigiasutuse suhtes; kuna see on koostatud konkreetselt selleks, et tagada riigi toetuse haldamine Crédit Lyonnais’ saneerimisel; kuna see koostati enne finantsseadusi käsitlevat 1. augusti 2001. aasta alusseadust (LOLF) ning kuna selle kohaldamine oleks vastuolus riiginõukogu hilisema praktikaga.
The Commission would point out that the interpretation put forward by the French authorities according to which the Council of State’s opinion cannot be transposed to the case of La Poste contradicts that opinion’s very wording.
Komisjon osutab asjaolule, et Prantsusmaa ametiasutuste tõlgendus, mille kohaselt ei ole riiginõukogu seisukoht La Poste’ile ülekantav, on vastuolus isegi asjaomase arvamusega.
The Council of State does not refer to the aims of the establishment.
Selles arvamuses ei osuta riiginõukogu mingil moel riigiasutuse ülesannetele.
And it speaks of publicly owned establishments, and not of publicly owned establishments with public accountants.
Muu hulgas osutab ta riigiasutuse ning mitte avaliku sektori raamatupidamisarvestusega riigiasutuse iseloomule.
The French authorities do not explain why it should apply to publicly owned establishments only if they have a public accountant.
Prantsusmaa ametiasutused ei selgita, miks on kõnealune seisukoht kohaldatav ainult avaliku sektori raamatupidamisarvestusega riigiasutuste suhtes.
As regards the arguments put forward by the French authorities to the effect that the opinion is not applicable because it predates the Organic Law on the Finance Act, and is contrary to the subsequent case law of the Council of State, the Commission has already shown here that the Organic Law does not stand in the way of an implied guarantee given by the State to La Poste.
Prantsusmaa ametiasutuste argumentide puhul, mille kohaselt ei ole asjaomane seisukoht kohaldatav, kuna see koostati enne LOLFi vastuvõtmist ja on vastuolus riiginõukogu hilisema praktikaga, tõendas komisjon eespool, et LOLF ei ole takistuseks La Poste’ile antud kaudse riigigarantii olemasolule.
The Commission takes the view, therefore, that the Council of State’s opinion is indeed applicable to La Poste, and that it acknowledges the existence of a state guarantee deriving from the public character of an organisation.
Seega leiab komisjon, et riiginõukogu seisukoht on La Poste’i suhtes kohaldatav ning et viimane tunnistab riigigarantii olemasolu, mis tuleneb asjaolust, et asjaomase asutuse puhul on tegemist riigiasutusega.
That there are state guarantees that derive from an administrative or legislative act which ‘produces and entails financial consequences for the State’ is confirmed in a memorandum from the Minister for Economic Affairs, Finance and Industry dated 22 July 2003, concerning a ‘Census of implied and express guarantee arrangements granted by the State’.
Muu hulgas kinnitab kaudsete garantiide olemasolu, mis tulenevad haldus- või õigusaktist, „millel on või mis põhjustab riigi jaoks finantstagajärgi”, majandus-, rahandus- ja tööstusministri 22. juuli 2003. aasta teatis „Riigi kaudsete või selgesõnaliste garantiide arvelevõtmine”.
That memorandum shows that a state guarantee can derive from legal acts of very different kinds.
See teatis tõendab, et riigigarantii võib tuleneda väga erineva iseloomuga õigusaktidest.
In an explanatory note attached to the memorandum, in part 3, under the heading ‘Experience of calls made on guarantees and the judgments of the Council have clarified a number of textbook cases of guarantees which need to be identified’, the French authorities affirm that ‘Some legal forms by their structure entail a liability on the part of their shareholders; this is true in particular of [the forms of partnership known as] the société en nom collectif, or SNC, and the groupement momentané d’entreprises, or GIE.
Samuti osutab komisjon, et ühes kõnealusele teatisele lisatud selgitavas märkuses, täpsemalt 3. osas pealkirjaga „Garantiidega seotud kogemused ja riiginõukogu praktika on võimaldanud selgemalt eristada teatavat arvu tüüpilisi näiteid kaudsetest garantiidest, mis on oluline kindlaks määrata”, märgivad Prantsusmaa ametiasutused, et „teatavate juriidiliste üksuste, eelkõige täisühingute ja GIEde (ühisettevõtted, groupement momentané d’entreprises) puhul rakendatakse juba nende ülesehitusest tulenevalt osanike vastutust.
With these last two forms third parties will always seek out the State shareholder.
Nende kahe viimase vormi puhul pöörduvad kolmandad isikud korrapäraselt riikliku osaniku poole.
The same applies to the creation of publicly owned establishments and to some shareholdings in public limited companies’.
Samuti kehtib see riigiasutuste loomise ja aktsiaseltside teatavate osaluste puhul.”
Here the French authorities themselves point out that the setting up of a publicly owned establishment entails an implied guarantee given by the State to the establishment’s creditors.
Seega tuletavad Prantsusmaa ametiasutused ise meelde, et riigiasutuse loomine tähendab kaudse riigigarantii andmist selle asutuse võlausaldajatele.
A creditor of La Poste can be sure that his claim will be repaid
La Poste’i võlausaldajale on tagatud tema nõude rahuldamine
The Commission will now consider the steps to be taken by creditors of La Poste in order to settle their claims if La Poste were to be in financial difficulty and unable to meet its debts.
Järgmisena kavatseb komisjon uurida La Poste’i võlausaldaja käitumist seoses tema nõude rahuldamisega juhul, kui La Poste oleks rahalistes raskustes ega saaks oma võlgu tagasi maksta.