natgillin/translations-raw huggingface dataset:
End 2004, Q-Cells had 350 employees, an annual turnover of EUR 128,7 million and a balance sheet total of EUR 105,6 million.
aasta lõpus oli Q-Cellsil 350 töötajat, tema aastakäive oli 128,7 miljonit eurot ja aasta bilansimaht 105,6 eurot.
on State aid C 59/07 (ex N 127/06 and NN 13/06) implemented by Italy for Ixfin SpA
riigiabi C 59/07 (ex N 127/06 ja NN 13/06) kohta, mida Itaalia andis äriühingule Ixfin SpA
(notified under document C(2009) 8123)
(teatavaks tehtud numbri K(2009) 8123 all)
Having called on interested parties to submit their comments [1] pursuant to the provisions cited above and having regard to their comments,
olles kutsunud huvitatud isikuid üles [1] esitama oma märkusi vastavalt eespool nimetatud sätetele ja võttes arvesse nende märkusi
On 18 November 2005 Italy adopted a decree on the basis of which the granting of a rescue aid guarantee to Ixfin SpA (hereinafter ‘Ixfin’ or ‘the company’) was envisaged.
novembril 2005 võeti Itaalias vastu dekreet, mille alusel nähti ette garantii vormis päästmisabi andmine äriühingule Ixfin SpA (edaspidi „Ixfin”).
Following notification from the Italian authorities on 23 February 2006, the Commission initially registered the case as N 127/2006.
veebruaril 2006 teatasid Itaalia ametiasutused kõnealusest abist, mille komisjon registreeris algselt numbri all N 127/2006.
Once it was ascertained that the aid had already been granted as from December 2005, in breach of the standstill clause, the case was reregistered under number NN 13/2006.
Kui tehti kindlaks, et abi oli antud juba alates 2005. aasta detsembrist, rikkudes seejuures sätteid, millega keelatakse anda riigiabi enne sellest teatamist, registreeriti juhtum numbri all NN 13/2006.
By letter registered as received on 13 June 2006, Italy informed the Commission that, following a request from Ixfin to increase the aid amount up to EUR 17,3 million, the Italian authorities had expressed their provisional agreement, subject, however, to a favourable opinion by the Commission.
juunil 2006. aastal registreeritud kirjas teatas Itaalia komisjonile, et Ixfin oli palunud suurendada abisummat kuni 17,3 miljoni euroni ja et Itaalia ametiasutused olid andnud selleks esialgse nõusoleku, mille lõplik kinnitamine sõltus siiski komisjoni positiivsest otsusest.
By letter dated 19 June 2006, the Commission requested further information, which Italy supplied by letter registered as received on 26 June 2006.
Komisjon küsis 19. juuni 2006. aasta kirjas täiendavat teavet, mille Itaalia esitas 26. juunil 2006 registreeritud kirjas.
On 5 July 2006 the Commission sent a reminder concerning the restructuring plan that had been announced.
juulil 2006 saatis komisjon meeldetuletuse lubatud ümberkorralduskava saatmise kohta.
By letter dated 14 March 2007, Italy replied confirming the cessation of all activities.
Itaalia vastas 14. märtsi 2007. aasta kirjaga, milles kinnitas äriühingu Ixfin kogu tegevuse lõpetamist.
In the same letter, however, Italy explained that it was not possible at that point to indicate whether the business activities of the company could potentially be resumed due to difficulties in gathering the relevant information.
Samas kirjas Itaalia siiski lisas, et praegu ei ole võimalik hinnata, kas äriühingu äritegevust võidakse jätkata, sest asjaomase teabe kogumine on keeruline.
On 14 June 2007 the Commission asked Italy to keep it updated about any further measures in the insolvency proceedings while specifying which information would be deemed crucial.
juunil 2007 palus komisjon Itaaliat, et see annaks talle teavet maksejõuetusmenetluses võetavate edasiste meetmete kohta, ja täpsustas, millist teavet peetakse eriti oluliseks.
In October 2007 the Commission learned in the press about the possibility of Ixfin receiving restructuring aid.
aasta oktoobris sai komisjon ajakirjandusest teada äriühingu Ixfin võimalikust ümberkorraldusabist.
On 11 December 2007 the Commission adopted a decision to open the formal investigation procedure [2] (hereinafter referred to as ‘the opening Decision’) as well as issuing an information request asking the Italian authorities a series of questions to be answered in one month, and inviting third parties to submit their comments.
detsembril 2007 võttis komisjon vastu otsuse ametliku uurimismenetluse algatamise kohta [2] (edaspidi „algatusotsus”), saatis Itaalia ametiasutustele mitme küsimusega teabenõude, millele tuli vastata ühe kuu jooksul, ning kutsus kolmandaid isikuid üles esitama märkusi.
On 7 January 2008 Italy asked for an extension to the time limit for comments on the opening Decision.
jaanuaril 2008 palus Itaalia algatusotsusele märkuste esitamise tähtaega pikendada.
On 25 March 2008 the Commission received third-party comments from the special administrator appointed in the insolvency proceedings (hereinafter ‘the Administrator’) which were forwarded to Italy on 18 April 2008 together with a request for information.
märtsil 2008 sai komisjon kõnealuses maksejõuetusmenetluses määratud erakorraliselt haldurilt (edaspidi „haldur”) kui kolmandalt isikult märkused, mis edastati 18. aprillil 2008 koos teabenõudega Itaaliale.
On 24 April 2008 Italy replied to this request and commented on the third-party observations.
Itaalia vastas nimetatud teabenõudele ja esitas oma märkused kolmanda isiku seisukohtade kohta 24. aprillil 2008.
Ixfin is a large company based in Marcianise (Caserta), in the Campania Region.
Ixfin on suurettevõtja, kes asub Campania maapiirkonnas Marcianises (Caserta).
Ixfin is an Italian company active in the contract manufacturing sector, producing and assembling disks and other electronic products, as well as in call centres and logistics.
Ixfin on Itaalia äriühing, kes tegutseb alltöövõtjana tootmissektoris (trükkplaatide ja muude elektroonikatoodete tootmine ja monteerimine) ning kõnekeskuste ja logistika valdkonnas.
Until 1999 it was a subsidiary of the Olivetti Group and its output was sold under the Olivetti brand.
Kuni 1999. aastani oli Ixfin kontserni Olivetti Group tütarettevõtja ja tema toodangut müüdi Olivetti kaubamärgi all.
In 1999 Olivetti decided to divest all its production activities and Ixfin was sold to Finmek SpA.
aastal otsustas Olivetti kogu oma tootmistegevuse võõrandada ja Ixfin müüdi äriühingule Finmek SpA.
Since 2003 Ixfin has been controlled by Maxfin Srl, which, in turn, is controlled by Pufin Srl. Pufin Srl, which operates in business services (commercial, administrative, logistic), is the parent company of the Pufin Group, owned by the Pugliese family.
Alates 2003. aastast on äriühingu Ixfin üle valitsev mõju äriühingul Maxfin Srl, kelle üle on valitsev mõju äriühingul Pufin Srl, kes tegutseb äriteenuste valdkonnas (äri-, haldus- ja logistikateenused) ning on kontserni Pufin Group emaettevõtja, kuuludes Pugliese perekonnale.
The origin of Ixfin’s difficulties lay, among other causes, in the fact that the company acted essentially as a subcontractor for third parties and was therefore dependent on their orders.
Äriühingu Ixfin probleemide põhjuseks on muu hulgas asjaolu, et ta tegutses eelkõige kolmandate isikute alltöövõtjana ja sõltus seega nende tellimustest.
In the last decade the electronics market has suffered a general crisis, which the companies belonging to this market segment have overcome either by raising efficiency through economies of scale or by relocating production to low-labour-cost countries.
Viimase kümne aasta jooksul on elektroonikaturg olnud üldises kriisis ja sellest ülesaamiseks on sellel turul tegutsevad äriühingud kas suurendanud mastaabisäästu abil tõhusust või suunanud tootmise ümber väiksema tööjõukuluga riikidesse.
As soon as Ixfin began to experience serious difficulties it was sold in March 2004 to an investor willing to provide the resources necessary to re-launch the company’s activities.
Esimeste suurte raskuste ilmnemisel müüdi Ixfin 2004. aasta märtsis investorile, kes oli valmis äriühingu tegevuse taaskäivitamiseks andma vajalikke vahendeid.
The investor’s plan was not implemented, however, with the result that as of September 2004 the company encountered solvency problems.
Investori kava siiski ei rakendatud ja selle tulemusena tekkisid 2004. aasta septembris äriühingul likviidsusprobleemid.
In December 2004 it ceased its activities.
aasta detsembris lõpetas äriühing oma tegevuse.
Ixfin’s financial position at the time when aid was granted is outlined in the table below.
Äriühingu Ixfin finantsseisund abi andmise ajal on esitatud järgnevas tabelis.
Net profit/(loss)
Puhaskasum (puhaskahjum)
Tax arrears
Maksuvõlg
Social Security arrears
Sotsiaalkindlustusmaksete võlg
On 18 November 2005 the Ministry of Economic Development (hereinafter ‘the Ministry’) issued a decree on the basis of which it envisaged the granting of a rescue aid guarantee to Ixfin.
novembril 2005 võttis majandusarengu ministeerium (edaspidi „ministeerium”) vastu dekreedi, mille alusel nähti ette garantii vormis päästmisabi andmine äriühingule Ixfin.
Financing was to come from funds established on the basis of Decree Law No 35 of 14 March 2005 [5] (the ‘decreto competitività’), as later amended by Article 11 of Law No 80 of 14 May 2005 [6] and clarified by Decision No 101 of the Comitato Interministeriale per la Programmazione Economica (Interministerial Economic Planning Committee) of 29 June 2005, which stipulates that any such support must be given solely by way of a guarantee and for the purpose of rescuing a company in difficulty.
Garantii rahastamiseks kavatseti kasutada vahendeid, mis tehti kättesaadavaks 14. märtsi 2005. aasta dekreet-seadusega nr 35 (decreto competitività), [5] mida on muudetud 14. mai 2005. aasta seaduse nr 80 [6] artikliga 11 ja selgitatud ministeeriumidevahelise majandusliku planeerimise komitee (Comitato Interministeriale per la Programmazione Economica) 29. juuni 2005. aasta otsusega nr 101. Nimetatud otsuses on kindlaks määratud, et kõnealust abi tohib anda ainult garantii vormis ja eesmärgiga päästa raskustes olev äriühing.
The guarantee was given to cover a loan from BancApulia (hereinafter ‘the Bank’) for EUR 15 million, at the EURIBOR 3-month rate plus 1,25 p.p., i.e. an initial interest rate of 3,591 %.
Garantii anti pangalt BancApulia (edaspidi „pank”) saadavale 15 miljoni euro suurusele laenule, mille esialgne intressimäär oli kolme kuu Euribor pluss 1,25 protsendipunkti, st 3,591 %.
The duration of the loan was six months beginning from 30 December 2005.
Laenu kestus oli kuus kuud alates 30. detsembrist 2005.
The aid was used mainly to pay a part of the company’s debts.
Abi kasutati peamiselt äriühingu teatavate võlgade katmiseks.
Italy claimed that these payments were urgent since some of the creditors had already begun court proceedings to enforce their claims.
Itaalia väitis, et selliste maksete tegemine oli hädavajalik, sest mõned võlausaldajad olid oma nõuete täitmiseks juba algatanud kohtumenetluse.
The Italian authorities, moreover, informed the Commission that Ixfin had asked for the amount covered by the guarantee to be raised to EUR 17,3 million.
Lisaks teatasid Itaalia ametiasutused komisjonile, et Ixfin oli palunud garantiiga tagatud summat suurendada 17,3 miljoni euroni.
Ixfin’s insolvency
Äriühingu Ixfin maksejõuetus
On 5 July 2006 the company was formally declared bankrupt and liquidation proceedings (hereinafter referred to as ‘procedura fallimentare’ or ‘fallimento’) were opened [7].
juulil 2006 kuulutati ametlikult välja äriühingu Ixfin pankrot ja algatati likvideerimismenetlus (procedura fallimentare) [7].
In March 2007 the Ministry, which had its claim registered under the bankruptcy proceedings, asked the relevant court to have the fallimento proceedings changed into extraordinary administration proceedings, a court-administered procedure which, when complete, may allow the undertaking concerned to continue to operate (hereinafter ‘amministrazione straordinaria’) [8], a measure established by the Legislative Decree No 270 of 8 July 1999 (hereinafter ‘Legislative Decree No 270/1999’).
aasta märtsis palus ministeerium, kes oli oma nõude pankrotimenetluses registreerinud, asjaomasel kohtul muuta likvideerimismenetlus erakorraliseks kohtu hallatavaks pankrotimenetluseks (amministrazione straordinaria), [8] mis lõpule viimise korral võimaldaks asjaomasel äriühingul oma tegevust jätkata. Selline meede on ette nähtud 8. juuli 1999. aasta dekreet-seadusega nr 270.
Moreover, the Commission, before opening the formal investigation procedure, learned in the press that Ixfin could possibly be admitted to amministrazione straordinaria thanks to an agreement for the industrial regeneration of the Caserta area (‘Protocollo d’intesa per la reindustrializzazione della Provincia di Caserta’, hereinafter ‘the Protocollo’).
Enne ametliku uurimismenetluse algatamist sai komisjon ajakirjandusest teada, et äriühingu Ixfin suhtes võidakse kasutada erakorralist pankrotimenetlust tänu ühiste kavatsuste protokollile, mis hõlmab tööstuse taastamist Caserta piirkonnas (Protocollo d’intesa per la reindustrializzazione della Provincia di Caserta).
This agreement, signed by the Italian institutions, the unions and the employers’ organisation Confindustria, allowed, by way of various measures, for an investment amounting to between EUR 40 million and EUR 60 million.
Sellele protokollile on alla kirjutanud Itaalia institutsioonid, ametiühingud ja tööandjate organisatsioon Confindustria ning selles on nähtud ette mitmesuguste meetmete abil 40–60 miljoni euro investeerimine.
According to the information available to the Commission at that stage, it appeared that this agreement was aimed at restoring production and preserving employment at the industrial sites in the province of Caserta.
Sel ajal komisjoni käsutuses olnud teabe põhjal näis kõnealuse protokolli eesmärk olevat taastada tootmine ja säilitada tööhõive Caserta piirkonna tööstusettevõtetes.
DOUBTS EXPRESSED BY THE COMMISSION WHEN INITIATING THE ARTICLE 88(2) PROCEDURE
KOMISJONI TÕSTATATUD KAHTLUSED ARTIKLI 88 LÕIKE 2 KOHASE MENETLUSE ALGATAMISE AJAL
In its decision initiating the procedure, the Commission, on the basis of the information available at that stage, expressed doubts regarding the compatibility of the rescue aid with the Community guidelines on State aid for rescuing and restructuring firms in difficulty [9] (hereinafter ‘the Guidelines’).
Algatusotsuses väljendas komisjon sel ajal kättesaadava teabe alusel kahtlust päästmisabi kokkusobivuse suhtes ühenduse suunistega raskustes olevate äriühingute päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antava riigiabi kohta (edaspidi „suunised”) [9].
The Commission asked Italy to provide further information to demonstrate Ixfin’s eligibility for the aid and, in order to show that the difficulties were too serious to be dealt with by the group itself, the balance sheets for Pufin and Maxfin.
Komisjon palus Itaalial esitada täiendavat teavet, mis tõendaks äriühingu Ixfin abikõlblikkust, ning äriühingute Pufin ja Maxfin bilanss, mis tõendaks, et raskused olid liiga suured, et kontsern oleks saanud neid ise lahendada.
As regards the compatibility of the rescue aid with the Guidelines, the Commission questioned whether point 25(d) of the Guidelines was met.
Seoses päästmisabi kokkusobivusega suunistega pidas komisjon küsitavaks suuniste punkti 25 alapunktis d esitatud tingimuse täitmist.
In order to fulfil that condition, the amount of rescue aid should be limited to the minimum required to keep the firm in business for the period during which the aid is authorised.
Selleks et täita osutatud tingimus, peaks päästmisabi olema piiratud miinimumsummaga, mis on vajalik äriühingu tegevuse jätkamiseks ajavahemikul, milleks abi on lubatud.
In this respect, Italy was asked to provide more information on the suitability of the amount of rescue aid, among other points, confirmation that the guarantee was limited to a EUR 15 million loan and not to be increased to EUR 17,3 million as requested by the company.
Seega paluti Itaalial esitada täiendavat teavet päästmisabi summa asjakohasuse kohta, muu hulgas kinnitus, et garantii oli piiratud 15 miljoni euro suuruse laenuga ja seda ei suurendatud 17,3 miljoni euroni, nagu seda oli taotlenud äriühing Ixfin.
The Commission, moreover, emphasised that the rescue aid could not be essentially aimed at delaying insolvency but must be channelled towards restructuring.
Komisjon rõhutas, et päästmisabi peamine eesmärk ei tohiks olla maksejõuetuse edasilükkamine, vaid selle abil tuleks teha ümberkorraldusi.
Still, it appeared to the Commission that the purpose of the rescue aid seemed to be solely to reschedule debt repayments and thereby to save the company from insolvency.
Komisjonile näis, et päästmisabi eesmärk oli ainult võlgade tagasimaksmise graafiku muutmine ja seega äriühingu Ixfin päästmine maksejõuetusest.
The Commission asked, among other things, for evidence that Ixfin was attempting to draw up a restructuring plan during this period.
Muu hulgas küsis komisjon tõendeid, mis kinnitaksid, et Ixfin püüdis sel ajal koostada ümberkorralduskava.
The Commission also questioned whether the aid abided by point 25(c) of the Guidelines, which stipulates that the Member State must communicate, not later than six months after the first implementation of a rescue aid measure, a restructuring plan or a liquidation plan or proof that the guarantee has been terminated.
Lisaks kahtles komisjon, kas abi andmisel täideti suuniste punkti 25 alapunktis c esitatud tingimust, mille kohaselt on liikmesriikidel kohustus edastada komisjonile hiljemalt kuus kuud pärast päästmisabimeetme lubamist ümberkorralduskava või likvideerimiskava või tõend garantii lõppemise kohta.
The Commission further expressed doubts if the ‘one time, last time’ principle as stipulated in points 72 et seq. of the Guidelines was complied with.
Komisjon kahtles ka selles, kas suuniste punktis 72 ja sellele järgnevates punktides esitatud ühekordse abi põhimõttest on kinni peetud.
Moreover, in the opening Decision the Commission expressed doubts whether Ixfin benefited from additional aid (see recital 25 of the present Decision) in order to facilitate the outcome of the bankruptcy proceedings.
Algatusotsuses tõstatas komisjon ka kahtluse, et Ixfin võis saada täiendavat abi (vt käesoleva otsuse põhjendus 25) eesmärgiga lihtsustada pankrotimenetlust.
The Commission noted that, even if such aid had been granted under Law No 181 of 1989 (or its later prolongations), it would not make it compatible with the Commission Decision in case N 214/2003, since the authorisation was allegedly based on the exclusion pursuant to Article 9 of companies in difficulty.
Komisjon märkis, et isegi kui sellist abi oleks antud 1989. aasta seaduse nr 181 (või selle hilisemate pikendamiste) alusel, ei oleks see kooskõlas komisjoni otsusega juhtumis N 214/03, sest sellise abi lubamise aluseks oli artikkel 9, mille kohaselt on raskustes olevad äriühingud osutatud seadusest välja jäetud.
Ixfin is, however, clearly a company in difficulty on the basis of point 10(c) of the Guidelines since it is the subject of bankruptcy proceedings.
Ixfin on aga suuniste punkti 10 alapunkti c alusel selgelt raskustes olev äriühing, sest tema suhtes kohaldati pankrotimenetlust.
Therefore, the Commission observed that any such support can only be considered compatible as restructuring aid if it complies with the conditions stipulated in points 31-51 of the Guidelines.
Seega märkis komisjon, et sellist abi saab pidada nõuetekohaseks ümberkorraldusabiks juhul, kui see vastab suuniste punktides 31–51 kindlaks määratud tingimustele.
However, the Commission did not receive any restructuring aid notification nor was it informed of any restructuring plan, which might have enabled the aid to fulfil the basic conditions required for authorisation as restructuring aid under the Guidelines.
Komisjonile ei teatatud ümberkorraldusabist ega ümberkorralduskavast, kuigi see oleks võimaldanud abi andmisel täita suuniste kohaseid ümberkorraldusabi lubamise põhitingimusi.
In particular, the Commission had serious doubts as to whether, had a restructuring plan existed, it would have been capable of restoring the operational and financial profitability of the company.
Eelkõige on komisjonil tõsiseid kahtlusi, kas ümberkorralduskava olemasolu korral oleks see suutnud taastada äriühingu Ixfin tegevuse majandusliku ja rahalise tasuvuse.
On 15 January 2008 the minutes of the meeting of 9 January 2008 on Ixfin held at the Ministry were forwarded to the Commission.
jaanuaril 2008 edastati komisjonile äriühingu Ixfin küsimuses sama aasta 9. jaanuaril ministeeriumis peetud koosoleku protokoll.
It transpired from those minutes that the Ministry had decided to lodge an appeal against the court’s decision not to admit Ixfin to amministrazione straordinaria.
Protokollist selgus, et ministeerium oli otsustanud edasi kaevata kohtumääruse, millega ei lubatud äriühingu Ixfin suhtes kohaldada erakorralist pankrotimenetlust.
On 12 March 2008 the Italian authorities informed the Commission by email that they had had difficulties obtaining the information requested and asked for an interim solution.
märtsil 2008 teatasid Itaalia ametiasutused e-postiga komisjonile probleemidest soovitud teabe kogumisel ja palusid vahelahendust.
On 25 March 2008 the Italian authorities confirmed that the alleged restructuring aid, amounting to EUR 40 million, had indeed not been granted to Ixfin.
märtsil 2008 kinnitasid Itaalia ametiasutused, et väide, mille kohaselt äriühingule Ixfin on antud ümberkorraldusabi kogusummas 40 miljonit eurot, vastab tõele.
By letter dated 27 March 2008, the Commission received comments from the Administrator of Ixfin.
märtsi 2008. aasta kirjaga sai komisjon äriühingu Ixfin halduri märkused.
As regards the insolvency of Ixfin, the Administrator explained that at that time Ixfin was still the subject of fallimento proceedings.
Seoses äriühingu Ixfin maksejõuetusega märkis haldur, et äriühingu suhtes korraldati sel ajal likvideerimismenetlust.
For fallimento proceedings to be transformed into amministrazione straordinaria proceedings, there were indeed procedural and substantive requirements.
Selleks et likvideerimismenetlust asendada erakorralise pankrotimenetlusega, tuleb täita teatavad menetlus- ja sisulised nõuded.
By its order of 4 January 2008, the Court ruled that that the conditions to restore the economic equilibrium of the company were lacking and thus the fallimento proceedings could not be replaced by amministrazione straordinaria proceedings.
jaanuari 2008. aasta kohtumääruses otsustas kohus, et äriühingu majandusliku tasakaalu taastamise tingimused puuduvad ja seega ei saa likvideerimismenetlust asendada erakorralise pankrotimenetlusega.
That ruling was challenged by the Ministry before the Naples Court of Appeal (hereinafter ‘the Court of Appeal’).
Ministeerium vaidlustas kohtumääruse Napoli apellatsioonikohtus (edaspidi „apellatsioonikohus”).
Moreover, the Administrator explained that, since the company was still engaged in fallimento proceedings, its economic activity had ceased.
Lisaks selgitas haldur, et kuna äriühingu Ixfin suhtes on algatatud likvideerimismenetlus, on tema majandustegevus peatatud.
However, as is apparent from the Administrator’s comments, especially from the Court’s ruling, there was no concrete follow-up on the investment programme, which remained an abstract document containing no indications of the projects to be supported or any funds which might be used.
Halduri märkustest ja eelkõige kohtumäärusest siiski selgub, et investeerimiskava tegelikult ei järgitud ja see jäi üldiseks dokumendiks, mis ei sisaldanud viiteid toetatavatele projektidele ega vahenditele, mida oleks võidud kasutada.
The Administrator further emphasised that no other public resources, apart from the rescue aid, were granted for the rescue and/or restructuring of Ixfin.
Haldur rõhutas, et äriühingu Ixfin päästmiseks ja/või ümberkorraldamiseks muid riigi vahendeid peale päästmisabi ei antud.
The Administrator also indicated that on 23 June 2006 Ixfin submitted a draft restructuring plan to Sviluppo Italia SpA, which had not been acted upon in view of the company’s bankruptcy.
Haldur selgitas, et 23. juunil 2006 esitas Ixfin ümberkorralduskava projekti arenguasutusele Sviluppo Italia SpA, kes ei rakendanud seda, sest Ixfin oli juba pankrotis.