natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Court has also held that the principle of legitimate expectations cannot be extended to the point of generally preventing a new rule from applying to the future effects of situations which arose under the earlier rule [41].
Kohus otsustas ka, et õiguspärase ootuse kaitse põhimõtet ei saa laiendada nii, et see takistaks üldiselt uut eeskirja kohaldamast varasema eeskirja kehtimise ajal tekkinud olukorra tulevaste mõjude suhtes [41].
Fifth, the Court has held that the substantive rules of EU law must be interpreted as applying to situations existing before their entry into force only in so far as it clearly follows from their terms, their objectives or their general scheme that such effect must be given to them [42].
Viiendaks leidis komisjon, et Euroopa Liidu materiaalõiguslikke eeskirju võib tõlgendada nii, et need ei hõlma nende jõustumise eelseid olukordi, üksnes juhul, kui nende tekstist, eesmärgist või ülesehitusest tuleneb selgelt, et neile tuleb selline mõju omistada [42].
The latter condition is clearly fulfilled in the case of Regulation (EC) No 1370/2007, as indicated above.
Nimetatud tingimus on aga määruse (EÜ) nr 1370/2007 puhul selgelt täidetud, nagu eespool on osutatud.
Sixth, the Commission also notes that in the aforementioned judgment the Court concluded as a consequence that, where the legal rules under which a Member State notified proposed aid have changed before the Commission takes its decision, the Commission must give its decision on the basis of the new rules [43].
Kuuendaks märgib komisjon samuti, et samas kohtuotsuses järeldas kohus, et sellest tulenevalt peab komisjon, juhul kui õiguskord, mille raames liikmesriik teatas riigiabi andmise kavatsusest, muutub enne komisjoni otsuse vastuvõtmist, võtma otsuse vastu uute eeskirjade alusel [43].
The Court also stated that the notification by a Member State of a proposed aid scheme does not give rise to a definitively-established legal situation and does not confer any legitimate expectation which requires the Commission to rule on the aid’s or the scheme’s compatibility with the internal market by applying the rules in force at the date on which that notification took place.
Kohus täpsustas ka, et liikmesriigi poolt kavandatavast abist või abikavast teatamine ei loo lõplikult määratletud õiguslikku olukorda ega anna alust õiguspäraseks ootuseks, mis nõuaks, et komisjon kohaldaks selle abi ühisturuga kokkusobivuse hindamisel teatamise kuupäeval kehtinud eeskirju.
It would be contrary to this reasoning to allow a Member State which, conversely, had not complied with the notification requirement, to establish a definitively-established legal situation by awarding unlawful aid.
Järelikult oleks vastuoluline anda liikmesriigile, kes ei täida teatamise kohustust, õigus luua õigusvastuse riigiabi andmise kaudu lõplikult määratletud õiguslik olukord.
Finally, the Commission considers that the judgment in SIDE is not relevant in this case [44].
Samuti leiab komisjon, et kohtuotsus SIDE ei ole käesoleval juhul asjakohane [44].
That judgment concerns the question of the application of a provision of primary law, namely Article 87(3)(d) of the EC Treaty.
Nimetatud kohtuasi käsitleb esmase õigusakti, konkreetsel juhul EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 3 punkti d kohaldamist.
As the Court of First Instance established in that case, the EC Treaty did not lay down transitional provisions for the application of that Article or give any indication of how it should be applied to situations which arose prior to the date when it entered into force [45].
Nagu kohus kõnealuses kohtuasjas otsustas, ei leidu EÜ asutamislepingus nimetatud artikli kohaldamisega seoses ühtki üleminekusätet ega viidet sellele, et kõnealust sätet tuleks kohaldada enne selle jõustumist kehtinud olukordade suhtes [45].
That situation is consequently not comparable to the present case.
Olukord pole niisiis käesoleva juhtumiga võrreldav.
Indeed, Regulation (EC) No 1370/2007 provides for transitional provisions on the basis of which the Commission is able to infer that the Regulation applies to public service contracts concluded before its entry into force, with the exception of the rules on the actual conclusion of contracts.
On ju määruses (EÜ) nr 1370/2007 ette nähtud üleminekusätted, millest komisjon võib järeldada, et määrust kohaldatakse ka enne määruse jõustumist sõlmitud avaliku teenindamise lepingute suhtes, välja arvatud seoses lepingute sõlmimisega.
Consequently, Regulation (EC) No 1370/2007 is applicable in the present case.
Järelikult tuleb käesoleval juhul kohaldada määrust (EÜ) nr 1370/2007.
COMPATIBILITY WITH THE INTERNAL MARKET ON THE BASIS OF REGULATION (EC) No 1370/2007
SISETURUGA KOKKUSOBIVUS MÄÄRUSE (EÜ) nr 1370/2007 ALUSEL
Article 3(1) of Regulation (EC) No 1370/2007 provides that ‘where a competent authority decides to grant the operator of its choice an exclusive right and/or compensation, of whatever nature, in return for the discharge of public service obligations, it shall do so within the framework of a public service contract’.
Määruse (EÜ) nr 1370/2007 artikli 3 lõikes 1 on sätestatud, et „kui pädev asutus otsustab valitud teenusepakkujale anda avaliku teenindamise kohustuste täitmise eest ainuõiguse ja/või määrata ükskõik millise hüvitise, peab ta seda tegema avaliku teenindamise lepingu raames”.
In the present case, the public transport service missions were entrusted to DSB by means of several public service contracts as indicated in recital 247 above.
Käesoleval juhul on avaliku teenindamise kohustused DSBle pandud mitme avaliku teenindamise lepingu alusel, nagu on osutatud põhjenduses 247.
Article 4 of Regulation (EC) No 1370/2007 defines the mandatory content of public service contracts.
Määruse (EÜ) nr 1370/2007 artiklis 4 on määratletud avaliku teenindamise lepingu kohustuslik sisu.
Below, the Commission will examine in turn each of the various aspects of that provision of the Regulation.
Järgmiseks vaatleb komisjon määruse kõnealuses sättes kirjeldatud elemente.
According to Article 4(1)(a), public service contracts shall ‘clearly define the public service obligations with which the public service operator is to comply, and the geographical areas concerned’.
Artikli 4 lõike 1 punkti a kohaselt avaliku teenindamise lepingud „määratlevad selgesõnaliselt avaliku teenindamise kohustused, mida avaliku teenuse osutaja peab täitma, ning asjaomased territoriaalsed piirkonnad”.
It follows from the assessment of the contracts at issue made by the Commission in the light of the first criterion of the judgment in Altmark, both in its decision initiating the procedure and as described above (see recital 274), that this condition is fulfilled in this case.
Hinnangust, mille komisjon on kõnealustele lepingutele kohtuotsust Altmark silmas pidades andnud nii menetluse algatamise otsuses kui ka eespool (vt põhjendus 274), nähtub, et käesoleval juhul on see tingimus täidetud.
In its assessment of the second criterion of the judgment in Altmark (see recital 269), the Commission concluded that the contractual payments were calculated on the basis of parameters established in advance in an objective and transparent manner, which allows it to consider that Article 4(1)(b) of Regulation (EC) No 1370/2007 is also fulfilled in this case.
Kohtuotsuse Altmark teise kriteeriumi hindamisel (vt põhjendus 269) järeldas komisjon, et lepingujärgsed maksed on arvestatud objektiivselt ja läbipaistvalt kindlaks määratud parameetrite alusel, mistõttu võib öelda, et ka määruse (EÜ) nr 1370/2007 artikli 4 lõike 1 punkt b on käesoleval juhul täidetud.
That provision provides that public service contracts shall ‘establish in advance, in an objective and transparent manner, i) the parameters on the basis of which the compensation payment, if any, is to be calculated, and ii) the nature and extent of any exclusive rights granted, in a way that prevent overcompensation’.
Kõnealune säte näeb nimelt ette, et avaliku teenindamise lepingud „kehtestavad eelnevalt objektiivsel ja läbipaistval viisil: i) näitajad, mille põhjal hüvitis (kui seda makstakse) tuleb arvutada, ja ii) ainuõiguste korral nende laadi ja ulatuse, selliselt, et välditakse ülekompenseerimist”.
The question of the existence or otherwise of overcompensation in the contracts under examination will be the subject of a detailed analysis below.
Seda, kas vaadeldavate lepingute puhul on tegemist liigse hüvitisega, analüüsitakse üksikasjalikult edaspidi.
Similarly, the Commission would point out that these public transport service contracts define the arrangements for the allocation of costs relating to the provision of the services.
Komisjon märgib samuti, et kõnealustes avaliku teenindamise lepingutes määratletakse teenuste osutamisega seotud kulude jaotamise kord.
Regarding the existence of a reasonable profit, the Commission refers to the reasoning below.
Seoses mõistliku kasumiga viitab komisjon järgmisele mõttekäigule.
The Commission notes that the public transport service contracts at issue lay down how large a proportion of the revenues from the sale of tickets the operator of the public transport service may keep in accordance with Article 4(2).
Komisjon märgib, et kõnealustes avaliku teenindamise lepingutes määratletakse kooskõlas nimetatud artikli lõikega 2 piletimüügist saadava tulu jaotamise kord.
In this case, those revenues are kept by DSB.
Käesoleval juhul jääb piletitulu DSBle.
Moreover, the public transport service contracts are limited in term to 5 and 10 years respectively, which is in accordance with the requirements in Article 4(3), which sets the maximum duration of contracts for passenger transport services by rail or other track-based modes at 15 years.
Lisaks on ka avaliku teenindamise lepingute kestus, mis on vastavalt 5 ja 10 aastat, kooskõlas artikli 4 lõikega 3, mille kohaselt reisijateveoteenuste puhul raudteel või muudel rööbasteedel ei või lepingute kestus ületada 15 aastat.
Since the other provisions are not relevant in this case, the Commission concludes that the public transport service contracts concluded between the Danish Ministry and DSB comply with Article 4 of Regulation (EC) No 1370/2007.
Et muud sätted ei ole käesoleval juhul asjakohased, järeldab komisjon, et Taani ministeeriumi ja DSB vahel sõlmitud avaliku teenindamise lepingud on kooskõlas määruse (EÜ) nr 1370/2007 artikliga 4.
Article 5 of Regulation (EC) No 1370/2007 lays down rules on the award of public transport service contracts.
Määruse (EÜ) nr 1370/2007 artiklis 5 on sätestatud avaliku teenindamise lepingute sõlmimise eeskirjad.
However, Article 8 of the Regulation lays down certain transitional rules in this respect.
Sama määruse artiklis 8 aga on ette nähtud teatavad sellega seotud üleminekusätted.
The Commission points out that all of the public transport service contracts under consideration concern passenger transport services by rail and that they were all awarded directly to DSB by the Danish Ministry of Transport.
Komisjon märgib, et kõik asjaomased avaliku teenindamise lepingud on seotud reisijate raudteeveo teenustega ning kõik lepingud on Taani transpordiministeerium sõlminud otse DSBga.
The Commission therefore notes that the award of the public transport service contracts is in accordance with the transitional provisions in Article 8(3) of Regulation (EC) No 1370/2007.
Komisjon nendib niisiis, et avaliku teenindamise lepingud on sõlmitud kooskõlas määruse (EÜ) nr 1370/2007 artikli 8 lõike 3 üleminekusätetega.
That provision also states that ‘during this transitional period Member States shall take measures to gradually comply with Article 5 in order to avoid serious structural problems in particular relating to transport capacity’.
Lisaks näeb nimetatud säte ette, et „selle üleminekuperioodi jooksul võtavad liikmesriigid meetmeid vastavuse järkjärguliseks saavutamiseks artikliga 5, et vältida tõsiseid struktuurilisi probleeme eelkõige veojõudlusega seoses”.
It should be noted that Article 5(6) maintains the option for the competent authorities to make direct awards of public service contracts concerning transport by rail.
Tuleb aga nentida, et artikli 5 lõikes 6 jäetakse pädevatele asutustele ka võimalus sõlmida reisijate raudteeveo valdkonnas avaliku teenindamise otselepinguid.
Consequently, the Commission considers that the public transport service contracts in question are in accordance with the rules on the award of contracts laid down in Article 5 of Regulation (EC) No 1370/2007.
Seega on komisjon seisukohal, et vaadeldavad avaliku teenindamise lepingud on määruse (EÜ) nr 1370/2007 artiklis 5 sätestatud lepingute sõlmimise eeskirjadega kooskõlas.
Article 6(1) of Regulation (EC) No 1370/2007 provides that ‘all compensation connected with a general rule or a public service contract shall comply with the provisions laid down in Article 4, irrespective of how the contract was awarded.
Määruse (EÜ) nr 1370/2007 artikli 6 lõikes 1 on sätestatud: „Sõltumata lepingu sõlmimise viisist peavad kõik üldeeskirjaga või avaliku teenindamise lepinguga seotud hüvitised olema kooskõlas artikli 4 sätetega.
All compensation, of whatever nature, connected with a public service contract awarded directly in accordance with Article 5(2), (4), (5) or (6) or connected with a general rule shall also comply with the provisions laid down in the Annex’.
Kõik hüvitised, mis on seotud vastavalt artikli 5 lõigetele 2, 4, 5 või 6 sõlmitud avaliku teenindamise otselepinguga, või üldeeskirjaga, peavad sõltumata oma laadist vastama ka lisas esitatud sätetele.”
Consequently, the compatibility of the public service compensation should be assessed in the light of the provisions of the Annex to Regulation (EC) No 1370/2007, because the contracts in question were awarded directly in accordance with Article 5(6) of Regulation (EC) No 1370/2007.
Seega tuleb avaliku teenindamise eest makstavate hüvitiste kokkusobivust hinnata määruse (EÜ) nr 1370/2007 lisa valguses, kuna vaadeldavad lepingud on sõlmitud kooskõlas määruse (EÜ) nr 1370/2007 artikli 5 lõikega 6.
The Annex states that ‘the compensation may not exceed an amount corresponding to the net financial effect equivalent to the total of the effects, positive or negative, of compliance with the public service obligation on the costs and revenue of the public service operator’.
Nimetatud lisas täpsustatakse, et „hüvitis ei või ületada summat, mis vastab avaliku teenindamise kohustuse täitmisest tulenevalt avaliku teenuse osutaja kulude ja tulude suhtes avalduvale kogu positiivse või negatiivse finantsmõjuga võrdsele finantsmõjule”.
This means essentially that the Commission must check that the contractual payments have not given rise to overcompensation, taking account of a reasonable profit for DSB.
See tähendab sisuliselt, et komisjon peab veenduma, et lepingujärgsed maksed ei ole kaasa toonud liigse hüvitise maksmist, võttes arvesse DSB mõistlikku kasumit.
In so doing, it relies on the criteria laid down in the Annex.
Seda tehes toetub komisjon lisas määratletud kriteeriumidele.
In this case, the Commission points out that the calculation of costs and revenue was carried out in accordance with the tax and accounting rules in force.
Komisjon märgib, et käesoleval juhul on kulude ja tulude arvestus kooskõlas kehtivate raamatupidamis- ja maksueeskirjadega.
It notes that the legal framework applicable to DSB in terms of accounting standards and national rules on competition requires the undertaking to keep separate accounts for its different activities.
Komisjon tuletab meelde, et tulenevalt DSB suhtes kohaldatavatest raamatupidamisnormidest ja siseriiklikest konkurentsieeskirjadest peab ettevõte pidama eri tegevusvaldkondade kohta eraldi raamatupidamisarvestust.
Those rules therefore make it possible to avoid any form of cross-subsidisation.
Sellised eeskirjad võimaldavad vältida ristsubsideerimist.
Although the public transport service contracts contain provisions on the monitoring and review of compensation, the Commission points out however that those mechanisms do not enable any overcompensation to be avoided and that the contracts do not contain any mechanism allowing for refunds of overcompensation.
Ehkki avaliku teenindamise lepingud sisaldavad hüvitise kontrolli ja läbivaatamist käsitlevaid sätteid, märgib komisjon siiski, et need mehhanismid ei võimalda liigse hüvitise maksmist vältida ning et lepingutes ei ole ette nähtud võimaliku liigse hüvitise tagastamise mehhanismi.
The Commission considers that overcompensation can be avoided only by establishing a refund mechanism.
Komisjon on nimelt seisukohal, et liigse hüvitise maksmist aitab vältida üksnes tagastamismehhanismi kasutuselevõtmine.
Consequently, the public service contracts concluded between the Danish Ministry of Transport and DSB should be amended so that they comply with the conditions mentioned above, particularly by introducing a refund mechanism.
Seega tuleb Taani transpordiministeeriumi ja DSB vahel sõlmitud avaliku teenindamise lepinguid muuta, et need vastaksid eespool nimetatud tingimustele, võttes kasutusele tagastamismehhanismi.
In its decision initiating the procedure, the Commission expressed doubts about whether the level of compensation was limited to the amount needed to cover the costs entailed by fulfilling a public service obligation.
Menetluse algatamise otsuses väljendas komisjon kahtlust selle suhtes, kas hüvitise summa piirdub avaliku teenindamise ülesannete täitmiseks vajalikuga.
Those doubts were based on the reasons set out in the assessment of compliance or otherwise with the third criterion established in the Altmark case-law, that is to say:
Komisjoni kahtlused tulenesid kohtuotsuses Altmark määratletud kolmanda kriteeriumi täitmise hindamisel nimetatud põhjustest, mis olid järgmised:
The Copenhagen–Ystad link
Kopenhaageni ja Ystadi vaheline liin
The Commission will examine these three aspects in turn in order to assess the existence or otherwise of overcompensation in the discharging of the public transport service contracts and to assess the measures needed in order to avoid any overcompensation in the future.
Komisjon uurib nimetatud kolme aspekti järgemööda ja püüab hinnata, kas avaliku teenindamise lepingute raames on makstud liigset hüvitist ning milliseid meetmeid oleks vaja tulevikus liigse hüvitise vältimiseks.
To do so, the Commission takes account of the definition of reasonable profit given in point 6 of the Annex, namely ‘a rate of return on capital that is normal for the sector in a given Member State and that takes account of the risk, or absence of risk, incurred by the public service operator by virtue of public authority intervention’.
Selleks võtab komisjon arvesse lisa punktis 6 esitatud määratlust, mille kohaselt mõistlik kasum on „selle sektori tavapärane kapitali tootlus antud liikmesriigis, mis võtab arvesse ametivõimude sekkumise läbi avaliku teenuse osutajale põhjustatavaid riske või riskide puudumist”.
The Commission has examined the changes in DSB’s equity capital and profits, as far as its public service activities are concerned, for the term of the contracts in question.
Komisjon uuris DSB omakapitali ja tulemi muutusi avaliku teenindamisega seotud tegevuse valdkonnas kõnealuste lepingute kestuse ajal.
That examination is based essentially on the detailed analysis of DSB’s financial situation over the period 1999-2006 carried out by KPMG on 30 January 2008 on behalf of the Danish State.
Uurimisel lähtuti peamiselt DSB ajavahemiku 1999–2006 finantsolukorra üksikasjalikust analüüsist, mille KPMG teostas Taani riigi ülesandel ja mis on avaldatud 30. jaanuaril 2008.
The Danish authorities have also provided additional information concerning the 2007 and 2008 financial years, as well as clarification in the context of the formal investigation procedure.
Taani asutused esitasid ametliku uurimismenetluse raames ka täiendavat teavet 2007. ja 2008. majandusaasta kohta ja muid selgitusi.
The Commission takes note in particular of the information provided by the Danish authorities to explain these changes in relation to the 10-year budgets, particularly with regard to the establishment of DSB’s founding budget in 1999 and the modification of certain accounting rules and of the level of taxation.
Komisjon võtab teadmiseks ennekõike teabe, mida Taani asutused on esitanud selleks, et selgitada kõnealuseid muutusi võrreldes kümne aasta eelarvetega, seoses näiteks 1999. aastal DSB moodustamisel koostatud eelarvega, teatavate raamatupidamiseeskirjade ja maksumäärade muutumisega.
The changes in depreciation, financial management or interest rates are also explained.
Samuti tuleb selgitusena arvesse amortisatsioonitoetuse määra, finantsjuhtimise ja intressimäärade muutumine.
The Danish authorities accept that DSB could have achieved efficiency gains enabling it to improve its results and its financial situation.
Samuti möönab komisjon, et DSB on tegevust tõhustanud ning tänu sellele tulemusi ja finantsolukorda parandanud.
The Commission considers, however, that all of those factors were such as to modify the level of DSB’s costs or charges for the operation of the transport services provided for in the different public transport service contracts.
Komisjon on siiski seisukohal, et kõik need elemendid võisid DSB avaliku teenindamise lepingutega seotud teenuste osutamise kulude ja kohustuste taset mõjutada.
Consequently, the improvement in DSB’s financial situation should have resulted in a decrease in the costs to the Danish State for the operation of those services compared with the forecasts in the 10-year budgets.
Seega pidanuks DSB finantsolukorra paranemisega seoses Taani riigi osa nimetatud teenuste osutamisega seotud kohustuste täitmisel kümne aasta eelarveprognoosidega võrreldes vähenema.
That decrease implied an overall reduction in the public service compensation.
See aga eeldanuks avaliku teenindamise eest makstavate hüvitiste vähendamist.
In the absence of a corresponding correction to the contractual payments, the Commission considers that these different factors reflect the fact that DSB received compensation in excess of the costs incurred in discharging a public service obligation plus a reasonable profit set at 6 %.
Et lepingujärgseid makseid ei ole vastavalt korrigeeritud, on komisjon seisukohal, et DSB on saanud hüvitist rohkem, kui olnuks vaja avaliku teenindamise kohustustega seotud kulude hüvitamiseks, võttes täiendavalt arvesse ka 6 %-list mõistlikku kasumit.
The Commission notes that the contractual payments were reduced only for the years 2002, 2003 and 2004, by a total of DKK 1018 billion.
Komisjon märgib, et lepingujärgseid makseid on vähendatud üksnes aastatel 2002, 2003 ja 2004 kokku 1018 miljardi Taani krooni võrra.
However, the Commission observes that it is not disputed by the Danish authorities that, taking all of these factors into account, DSB had higher levels of profitability than had initially been predicted in the 10-year budgets on which the calculation of the public service compensation was based.
Komisjon märgib siiski, et Taani asutused ei eita, et kõiki nimetatud elemente arvesse võttes on DSB tasuvus olnud suurem kui algselt prognoositud kümne aasta eelarvetes, mille alusel avaliku teenuse eest makstava hüvitise suurus välja arvestati.
That finding also follows from the observations submitted by the interested parties, even though the basis for comparing the performances of rail undertakings in Denmark and the rest of Europe remains insecure, as indicated above (see recitals 290-292).
Sama tõdemus tuleb välja ka huvitatud isikute esitatud tähelepanekutest, ehkki Taani ja Euroopa raudtee-ettevõtete võrdlemine ei ole kuigi kerge, nagu eespool on osutatud (vt põhjendused 290–292).
The Commission also notes that the results of DSB s-tog a/s, a wholly-owned subsidiary of DSB SV, are consolidated at the level of the parent company and that the level of reasonable profit expected is the same for both companies.
Samuti märgib komisjon, et 100 %-liselt ettevõtte DSB SV omanduses oleva tütarettevõtte DSB s-tog a/s tulemused konsolideeritakse emaettevõtja tasandil ning et oodatava mõistliku kasumi määr on mõlema ettevõtte puhul sama.