natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In practice, Alcoa was nominally charged the full price, but benefited from a direct discount on its bill. ENEL financed this discount by retaining the proceeds of a newly introduced parafiscal charge by way of component A4 of the electricity tariff which was paid by all users [27].
ENEL rahastas seda allahindlust tuluga, mida ta sai äsja kehtestatud maksutaolise lõivu kogumisest kõigilt kasutajatelt elektriarve ühe kuluelemendi, elektritariifi komponendi A4 kujul [27].
In 2002, Alcoa concluded a bilateral contract with ENEL at a nominal price corresponding approximately to the standard tariff charged by the utility for the supply of high-voltage electricity.
aastal sõlmis Alcoa ENELiga kahepoolse lepingu, sätestades nominaalhinna, mis vastas umbkaudu standardtariifile, mida küsiti kõrgepingeelektri tarnimise eest.
A further significant change occurred in 2004 with the adoption by the AEEG of Decision No 148/04, which entrusted the full administrative management of the tariffs to the Equalisation Fund.
Järgmine oluline muutus toimus 2004. aastal, kui võeti vastu elektrienergia- ja gaasiameti otsus nr 148/04, millega anti tariifide täielik haldamine üle tasakaalustusfondile.
Under this system, ENEL no longer retained the proceeds of the A4 component, but transferred them entirely to the Equalisation Fund, which carried out the calculations and reimbursed Alcoa.
Selle süsteemi kohaselt ei jätnud ENEL enam alles A4 komponendist saadavat tulu, vaid kandis selle täielikult üle tasakaalustusfondile, kelle ülesandeks oli hüvitiste arvutamine ja tasumine Alcoale.
In practice, by this mechanism Alcoa paid the price contractually agreed with ENEL and received ex post from the Equalisation Fund a compensatory contribution enabling it in reality to continue paying the Alumix price.
Tegelikkuses maksis Alcoa selle mehhanismi alusel ENELiga sõlmitud lepingus sätestatud hinda ja sai seejärel tasakaalustusfondist hüvitist, mis võimaldas Alcoal jätkata Alumixi hinna maksmist.
For Alcoa, this new administrative arrangement came into effect in September 2004 and still applies to date [28].
Alcoa jaoks jõustus uus halduskord 2004. aasta septembris ning kehtib tänaseni [28].
The first disputed extension of the Alcoa tariff
Alcoa tariifi kohaldamisaja esimene vaidlustatud pikendamine
By the 2004 Decree the Italian government extended to 30 June 2007 the preferential electricity tariff established by the Decree of 19 December 1995 for ‘supplies of electricity for the production of aluminium, lead, silver and zinc, limited to plants already in existence at the time of entry into force of the present Decree, located in insular areas having insufficient or no connections to the national electricity and gas networks’ [29].
Itaalia valitsus pikendas 2004. aasta dekreediga selle elektrienergia soodustariifi kohaldamisaega, mis oli kehtestatud 19. detsembri 1995. aasta dekreediga „elektrienergia tarnimiseks alumiiniumi, plii, hõbeda ja tsingi tootmiseks nende tehaste puhul, mis on juba käigus käesoleva dekreedi jõustumise ajal ning asuvad saartel, mille puhul ühendus riigi elektri- ja gaasivõrkudega on ebapiisav või puudub üldse” kuni 30. juunini 2007 [29].
In practice, the 2004 Decree was designed to (a) prolong the existing tariff applicable to Alcoa until June 2007 and (b) extend the same treatment to three other companies located in Sardinia: Portovesme, ILA and Euroallumina.
Tegelikult oli 2004. aasta dekreet koostatud nii, et a) sellega pikendati Alcoa suhtes kohaldatava tariifi kohaldamisaega 2007. aasta juunini ja b) laiendati samasugust kohtlemist kolmele teisele Sardiinias asuvale ettevõtjale: Portovesmele, ILA-le ja Euroalluminale.
The extension of the Alcoa tariff set out by the 2004 Decree was implemented, at the regulatory level, by AEEG Decision No 148/04/EC which also introduced the changes to the financing mechanism mentioned in recital 43 above.
aasta dekreedis sätestatud Alcoa tariifi kohaldamisaja pikendamist rakendati regulatiivsel tasandil elektrienergia- ja gaasiameti otsusega nr 148/04, millega kehtestati ka eespool põhjenduses 43 viidatud rahastamismehhanismi muutused.
This first prolongation was the subject of the formal investigation proceedings concerning the 2004 Decree opened in Case C 38/04 [30].
Esimese pikendamise suhtes teostati ametlik uurimismenetlus (juhtum C 38/04) seoses 2004. aasta dekreediga [30].
According to Italy [31], the 2004 Decree was not implemented with respect to Alcoa, which continued to benefit from the tariff based on its original legal basis, the 1995 Decree.
Itaalia sõnul [31] ei rakendatud 2004. aasta dekreeti Alcoa suhtes, kelle suhtes kohaldati endiselt tariifi algse õigusliku aluse põhjal, s.o 1995. aasta dekreedi alusel.
The second disputed extension of the Alcoa tariff
Alcoa tariifi kohaldamisaja teine vaidlustatud pikendamine
By Article 11(11) of Law No 80/2005, the Italian authorities extended until 2010 the preferential tariff for Alcoa at the tariff conditions in force on 31 December 2004 [32].
Seaduse nr 80/2005 artikli 11 lõikega 11 pikendasid Itaalia ametiasutused Alcoa soodustariifi kohaldamisaega kuni 2010. aastani 31. detsembril 2004 kehtinud tingimustel [32].
In order to determine the price which Alcoa should pay beyond 2005, Law No 80/2005 introduced an indexation mechanism whereby, from 1 January 2006, the preferential price (that is the price set in the Alumix decision for the year 2005) was to increase by 4 % yearly, or, alternatively, by the average percentage increase in the Amsterdam and Frankfurt electricity exchanges [33].
Selleks et määrata kindlaks, millist hinda peaks Alcoa maksma pärast 2005. aastat, kehtestati seadusega nr 80/2005 indekseerimise mehhanism, mille alusel suurendati alates 1. jaanuarist 2006 soodushinda (st Alumixi otsuses 2005. aastaks määratud hinda) kas 4 % aastas või Amsterdami ja Frankfurdi elektribörsi keskmise protsendimäära suurenemise võrra [33].
However, after consultations with the beneficiaries, the AEEG gave a different interpretation to the updated mechanism.
Pärast konsulteerimist abisaajatega tõlgendas elektrienergia- ja gaasiamet ajakohastatud korda siiski teisiti.
AEEG Decision No 217/05 stipulated that the annual tariff increase would follow average wholesale prices, but could not increase by more than 4 %.
Elektrienergia- ja gaasiameti otsuses nr 217/05 oli sätestatud, et tariifi suurendatakse igal aastal vastavalt keskmistele hulgihindadele, kuid see ei tohi tõusta üle 4 %.
This updated mechanism resulted de facto in lower annual increases in the preferential tariff compared to what was originally provided for in the legislation.
Ajakohastatud korra rakendamise tulemusel kasvas soodustariif aastas tegelikult vähem, kui oli õigusaktis esialgu ette nähtud.
The second extension was the subject of the formal investigation proceedings opened in Case C 36/06.
Teistkordse pikendamise suhtes teostati ametlik uurimismenetlus, mis algatati juhtumis C 36/06.
When the Commission opened formal investigation proceedings in respect of Article 11(12) of Law No 80/2005, the AEEG, by Decision No 190/06, made payments under Law No 80/2005 conditional upon the provision by Alcoa of a bank or parent company guarantee to cover the risk of recovery of the aid.
Kui komisjon algatas seoses seaduse nr 80/2005 artikli 11 lõikega 12 ametliku uurimismenetluse, seadis elektrienergia- ja gaasiamet otsusega nr 190/06 seaduse nr 80/2005 kohaste maksete tegemise tingimuseks panga- või emaettevõtja tagatise esitamise Alcoa poolt abi tagasinõudmise riski katmiseks.
The payments made by the Equalisation Fund to Alcoa over the period from January 2006 to January 2009 are indicated in the table below.
Alljärgnevas tabelis on esitatud tasakaalustusfondist Alcoale ajavahemikus 2006. aasta jaanuarist 2009. aasta jaanuarini tehtud maksed.
The figures for 2009 are incomplete, inasmuch as they reflect only the payments made in January 2009, whereas Alcoa continued to receive payments over the following months.
aasta andmed ei ole täielikud, kuna need kajastavad üksnes 2009. aasta jaanuaris tehtud makseid, kuigi Alcoa sai toetust ka sellele järgnevatel kuudel.
Portovesme, Sardinia
Portovesme, Sardiinia
DECISION TO INITIATE PROCEEDINGS UNDER ARTICLE 88(2) OF THE EC TREATY
EÜ ASUTAMISLEPINGU ARTIKLI 88 LÕIKE 2 KOHASE MENETLUSE ALGATAMISE OTSUS
The Commission’s decision to initiate formal investigation proceedings was based on the following grounds:
Komisjoni otsus algatada ametlik uurimismenetlus tugines järgmistele väidetele.
The Commission classified the tariffs introduced by the 2004 Decree as operating aid and assessed whether such aid could be authorised on the basis of the regional aid guidelines [34], since in 2004 Sardinia was an assisted region pursuant to Article 87(3)(a) of the EC Treaty.
Komisjon liigitas 2004. aasta dekreediga kehtestatud tariifid tegevusabiks ning hindas, kas sellist abi oleks võinud lubada regionaalabi suuniste [34] alusel, kuna Sardiinia oli 2004. aastal EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 3 kohaselt abistatav piirkond.
The Commission expressed doubts on the possibility of authorising the aid on that basis, since such ad hoc aid, granted to a limited number of undertakings, did not seem to promote regional development.
Komisjon kahtles võimaluses lubada abi selle alusel, kuna selline sihtotstarbeline abi, mida antakse vähestele ettevõtjatele, ei tundunud edendavat regionaalarengut.
As for the specific case of Alcoa, the Commission pointed out that the new tariff appeared to differ from the Alumix tariff in that the Alumix tariff had been granted by ENEL, Italy’s electricity supply monopoly, whereas the new tariff involved the selective intervention of the State to compensate for the difference between a market price agreed with an electricity producer and the preferential price fixed in 1996.
Komisjon märkis konkreetselt Alcoa kohta, et uus tariif näis erinevat Alumixi tariifist selle poolest, et Alumixi tariifi võimaldas ENEL, kellele kuulus Itaalia elektritarnimise monopol, samal ajal kui uus tariif hõlmas riigipoolset valikulist sekkumist, et hüvitada elektritootjaga kokku lepitud turuhinna ja 1996. aastal kehtestatud soodushinna vahe.
In addition, the Commission wondered whether the measure might have the effect of reducing the level of taxation applicable to the company.
Lisaks tahtis komisjon teada, kas meede võib vähendada äriühingu suhtes kohaldatavat maksustamistaset.
Such a reduction would have to derive its legal basis from Council Directive 2003/96/EC of 27 October 2003 restructuring the Community framework for the taxation of energy products and electricity [35].
Selline vähendamine peaks tulenema selle õiguslikust alusest, s.o nõukogu 27. oktoobri 2003. aasta direktiivist 2003/96/EÜ, millega korraldatakse ümber energiatoodete ja elektrienergia maksustamise ühenduse raamistik [35].
The 2006 Decision to open formal investigation proceedings focused on the Alcoa tariff [36].
aasta otsuses ametliku uurimismenetluse algatamise kohta keskenduti Alcoa tariifile [36].
Therefore, the Commission considered it necessary to re-examine the presence of State aid in the Alcoa tariff.
Seetõttu pidas komisjon vajalikuks uurida uuesti, kas Alcoa tariifi puhul on tegemist riigiabiga.
The Commission took the view that the tariff constituted State aid, on the grounds that (a) the reduction of the electricity tariff constituted an economic advantage; (b) the decision to grant the tariff was taken by the Italian authorities and was financed by a transfer of State resources in the form of a parafiscal levy; (c) the measure threatened competition; and (d) the measure had an impact on intracommunity trade, given that aluminium was extensively traded on world markets.
Komisjon asus seisukohale, et tariif kujutas endast riigiabi, kuna a) elektritariifi vähendamine andis majandusliku eelise; b) soodustariifi andmise otsuse tegid Itaalia ametiasutused ja seda rahastati riigi ressursside ülekandmisega maksutaolise lõivu kujul; c) meede kujutas ohtu konkurentsile; d) meede mõjutas ühendusesisest kaubandust, võttes arvesse asjaolu, et alumiiniumiga kaubeldi maailmaturgudel laiaulatuslikult.
The Commission regarded the measure as operating aid.
Komisjon pidas meedet tegevusabiks.
The Commission also stated that the previous finding that the Alumix tariff did not constitute State aid did not mean that the new measure constituted existing aid.
Komisjon väitis samuti, et varasem järeldus, et Alumixi tariif ei kujuta endast riigiabi, ei tähendanud seda, et uus meede kujutas endast olemasolevat abi.
The Commission approval of the Alumix tariff, based on the economic assessment of the circumstance prevailing at that moment, was limited in time and could not cover the extension of the tariff provided for by Law No 80/2005.
Komisjonipoolne Alumixi tariifi heakskiitmine, mis tugines sel ajal valitsenud olukorra majanduslikule hinnangule, oli ajaliselt piiratud ega saanud hõlmata seadusega nr 80/2005 ettenähtud tariifi kohaldamisaja pikendamist.
As regards compatibility, the Commission assessed whether the preferential tariff could be authorised on the basis of the guidelines on national regional aid.
Seoses kokkusobivusega hindas komisjon, kas soodustariifi võidakse lubada regionaalabi suuniste alusel või mitte.
As far as the Veneto plant was concerned, the Commission noted that it was not located in a region eligible for aid under Article 87(3)(a) of the EC Treaty, and as such did not qualify for regional aid.
Veneto tehase puhul täheldas komisjon, et see ei asunud piirkonnas, mis on abikõlblik EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 3 punkti a alusel, ning ei olnud sellisena regionaalabi kõlblik.
Sardinia was an assisted region pursuant to Article 87(3)(a) until the end of 2006.
Sardiinia oli artikli 87 lõike 3 punkti a kohaselt abistatav piirkond kuni 2006. aasta lõpuni.
However, the Commission expressed doubts as to the possibility of authorising the measure on the basis of the guidelines on national regional aid [37] covering that period.
Komisjon kahtles siiski võimaluses lubada meedet regionaalabi suuniste alusel [37] kõnealusel ajavahemikul.
Despite Italy’s insistence that high electricity prices in Sardinia constituted a handicap for the development of the island, the Commission found that Italy had not demonstrated the existence of significantly higher prices in Sardinia, either on average or, specifically, for energy-intensive undertakings (Italy did not provide data on the bilateral contracts established between energy-intensive companies and their suppliers, arguing that such data were not publicly available).
Hoolimata Itaalia väitest, et Sardiinia kõrged elektrihinnad takistavad saare arengut, leidis komisjon, et Itaalia ei olnud tõendanud oluliselt kõrgemate hindade olemasolu Sardiinias ei keskmiselt ega ka konkreetselt energiamahukate ettevõtjate jaoks (Itaalia ei esitanud andmeid kahepoolsete lepingute kohta energiamahukate ettevõtjate ja nende tarnijate vahel, väites, et sellised andmed ei ole avalikkusele kättesaadavad).
In addition, Italy did not explain why higher prices constituted a regional handicap, or how the tariff contributed to regional development.
Lisaks ei selgitanud Itaalia, miks kõrgemad hinnad pärsivad piirkondlikku arengut või kuidas edendab tariif piirkondlikku arengut.
The Commission recalled that in case C 34/02 [38], it had not accepted that the lack of energy connections in Sardinia should be considered a handicap for the development of SMEs in the region (and had reached a negative decision).
Komisjon tuletas meelde, et juhtumis C 34/02 [38] ei nõustunud ta sellega, et energiaühenduste puudumist Sardiinias tuleks pidada maakonna väikese ja keskmise suurusega ettevõtjate arengut pärssivaks (ning langetas negatiivse otsuse).
The Commission therefore expressed doubts as to the necessity of the aid.
Komisjon kahtles seega abi vajalikkuses.
The Commission further doubted that such ad hoc aid was proportional to the regional handicaps, bearing in mind in addition the method used to calculate the preferential price, which bore no relation to prices practised in the rest of Italy.
Lisaks kahtles komisjon, kas selline sihtotstarbeline abi oli proportsionaalne piirkondlike puudustega, pidades silmas ka soodushinna arvutamise meetodit, mis ei olnud kuidagi seotud mujal Itaalias kehtinud hindadega.
The Commission noted that the aid was not degressive in real terms, in view of the 4 % cap imposed on the tariff increases.
Komisjon märkis, et tegelikkuses abi ei kahanenud, pidades silmas tariifi suurenemise suhtes kehtestatud 4 % suurust piiri.
Turning to the period covered by the guidelines on national regional aid for 2007-2013 [39], the Commission noted that Sardinia would cease to qualify for regional aid under Article 87(3)(a) of the EC Treaty, and in particular for operating aid.
Regionaalabi suunistega aastateks 2007–2013 hõlmatud ajavahemiku [39] kohta märkis komisjon, et Sardiinia ei olnud enam kõlblik saama EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 3 punkti a alusel regionaalabi ja eelkõige tegevusabi.
It considered that, while a two-year transitional period could be authorised, under the guidelines for the linear phasing-out of existing operating aid schemes, it did not seem appropriate to allow new operating aid to be introduced for a few months with a programmed phasing-out, bearing in mind in addition the doubts expressed and the distortive nature of the aid.
Komisjon leidis, et kuigi kaheaastast üleminekuperioodi võis lubada vastavalt olemasoleva tegevusabi kavade järkjärgulise kaotamise suunistele, ei tundunud olevat asjakohane uue tegevusabi kehtestamine mõneks kuuks koos selle järkjärgulise kaotamise kavaga, võttes lisaks arvesse avaldatud kahtlusi ning abi konkurentsi moonutavat iseloomu.
In conclusion, the Commission expressed doubts as to the possibility of authorising the preferential tariff for Alcoa, either as regional aid, or on any other grounds, which Italy had in any event failed to identify.
Kokkuvõttes kahtles komisjon Alcoa soodustariifi lubamise võimalikkuses regionaalabina või mõnel muul alusel, mida Itaalia nagunii ei olnud suutnud kindlaks teha.
Alcoa’s challenge to the 2006 decision to initiate proceedings
Alcoa vaidlustas 2006. aasta otsuse uurimismenetluse algatamise kohta
The 2006 Decision to initiate proceedings was challenged by Alcoa before the Court of First Instance.
Alcoa vaidlustas 2006. aasta otsuse uurimismenetluse algatamise kohta Esimese Astme Kohtus.
On 25 March 2009, the Court handed down its judgment (hereinafter ‘the Court’s judgment’) upholding the Decision and rejecting Alcoa’s arguments in their entirety [40].
märtsil 2009. aastal langetas kohus otsuse (edaspidi „kohtuotsus”), kinnitades komisjoni otsust ja lükates täielikult tagasi Alcoa argumendid [40].
OBSERVATIONS SUBMITTED BY INTERESTED PARTIES
HUVITATUD ISIKUTE MÄRKUSED
The Commission’s invitation to submit comments on the two decisions to open in-depth investigations prompted reactions from Alcoa and from third parties concerned.
Komisjoni üleskutsele esitada kõnealuse kahe otsuse kohta märkusi, et algatada põhjalik uurimine, vastasid Alcoa ja asjaomased kolmandad isikud.
Only the observations relevant to the Alcoa tariff are summarised here.
Siin on kokkuvõtlikult esitatud üksnes Alcoa tariifi käsitlevad märkused.
Observations submitted by Alcoa
Alcoa märkused
According to Alcoa, the tariff is meant to address a market failure, namely the failure of the recently liberalised electricity market to deliver competitive prices due to the significant market power of incumbent operators.
Alcoa sõnul püütakse tariifiga kõrvaldada turutõrget, nimelt hiljuti liberaliseeritud elektrituru suutmatust pakkuda konkurentsivõimelisi hindu turgu valitsevate ettevõtjate märkimisväärse turuvõimu tõttu.
This market failure is said to be particularly evident in Sardinia.
Turutõrge avalduvat eriti selgelt Sardiinias.
In such circumstances, there is alleged to be a need for regulatory action, including action in the form of tariff arrangements, to accompany the transition from a monopoly to full competition.
Sellises olukorras on väidetavalt vajadus reguleerivate meetmete järele, sealhulgas meetmete järele soodustariifi korra kujul, et aidata üleminekut monopolilt täielikule konkurentsile.
Alcoa’s legal analysis insists on the fact that the tariff does not constitute aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty, since the circumstances which justified the 1996 Alumix decision that no aid was involved are still valid.
Alcoa rõhutab oma õiguslikus analüüsis, et tariif ei kujutanud endast abi EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses, kuna asjaolud, mille alusel Alumixi otsuses leiti, et tegemist ei olnud abiga, kehtivad endiselt.
In particular, the tariff does not confer an advantage, its financing method does not involve a transfer of State resources and, considering the peculiarities of trade in primary aluminium, the tariff does not affect intra-community trade or distort competition.
Tariif ei anna mingisugust eelist, selle rahastamismeetodi puhul ei ole tegemist riigi ressursside ülekandmisega ning võttes arvesse esmase alumiiniumiga kauplemise eripära, ei mõjuta see ühendusesisest kauplemist ega moonuta konkurentsi.
Alcoa further claims that, even if the measure were to be classified as State aid, the Sardinian tariff would be compatible under regional aid rules.
Alcoa väitis veel, et isegi kui meede liigitatakse riigiabiks, oleks Sardiinia tariif regionaalabi eeskirjade kohaselt ühisturuga kokkusobiv.
Alcoa submits that the tariff addresses a market failure, that it does not constitute State aid, that in any event it would constitute existing rather than new aid and that its recovery is precluded by the principle of legitimate expectations.
Alcoa väidab, et tariifiga püütakse kõrvaldada turutõrget, et see ei kujuta endast riigiabi, et igal juhul oleks see pigem olemasolev kui uus abi ning et selle tagasinõudmine on vastuolus õiguspärase ootuse põhimõttega.
Alcoa provides ample background information on aluminium production and trade.
Alcoa esitab alumiiniumi tootmise ja sellega kauplemise kohta põhjaliku taustteabe.
Aluminium smelting is the most energy intensive of all industrial processes (with consumption of 15 kWh/kg of aluminium produced).
Alumiiniumisulatus on kõige energiakulukam tootmisprotsess (15 kWh iga toodetud alumiiniumi kilogrammi kohta).
Total primary aluminium production worldwide in 2006 was approximately 33,7 million tonnes, of which only 4,5 million were produced within the EEA.
aastal toodeti maailmas esmast alumiiniumi kokku ligikaudu 33,7 miljonit tonni, millest üksnes 4,5 miljonit tonni toodeti Euroopa Majanduspiirkonnas.
The EU-25 and the EEA are significant net importers of primary aluminium.
EL 25 ja EMP on esmase alumiiniumi olulised netoimportijad.
In 2006 the EU-25 imported 4,7 million tonnes and imports are expected to rise to 5,5 million tonnes in 2010.
aastal importis EL 25 4,7 miljonit tonni alumiiniumi ning 2010. aastaks prognoositakse impordi kasvu 5,5 miljoni tonnini.
In 2006 the aluminium industry in the EU employed 106000 [41] directly and provided employment to about another 300000 indirectly.
ELi alumiiniumitööstus pakkus 2006. aastal otseselt tööd 106000 [41] ning lisaks kaudselt tööd 300000 inimesele.
At the time when Alcoa submitted its comments a total of 22 primary aluminium smelters were operating within the EU-25 (31 in the EEA), all at full capacity.
Sel ajal kui Alcoa esitas oma märkused, töötas EL 25-s täisvõimsusel kokku 22 (EMPs 31) esmase alumiiniumi tehast.
Primary aluminium is a commodity, and its world reference price is established in the London Metal exchange.
Esmane alumiinium on tooraine ja selle võrdlushind maailmaturul kehtestatakse Londoni metallibörsil.
The two Italian smelters in Fusina and Portovesme produce approximately 200000 tonnes.
Kaks Fusinas ja Portovesmes asuvat Itaalia tehast toodavad ligikaudu 200000 tonni esmast alumiiniumi.
According to Alcoa, this limited output is incapable of affecting primary aluminium prices.
Alcoa sõnul ei suuda selline piiratud toodang mõjutada esmase alumiiniumi hinda.
Power supply arrangements are indispensable
Elektritarnelepingud on hädavajalikud
Electricity is the principal cost item in the production of primary aluminium.
Elektrienergia on esmase alumiiniumi tootmise peamine kuluartikkel.