natgillin/translations-raw huggingface dataset:
These guidelines do not set out to replace other guidelines that may address very specific products or may be specifically provided for in legislation, such as in the area of chemicals, cosmetics, pharmaceuticals or medical devices.
Käesolevate suunistega ei püüta asendada teisi suuniseid, milles võidakse käsitleda konkreetseid tooteid või mis on õigusaktidega ette nähtud, näiteks kemikaalide, kosmeetika-, farmaatsiatoodete või meditsiiniseadmete valdkonnas.
It is highly recommended to use this specific guidance, since it is tailor-made, but it will always be for the risk assessor to decide how best to assess the risks of a product.
Käesolevaid erisuuniseid soovitatakse tungivalt kasutada, kuna need on koostatud just kõnealuste toodete jaoks, kuid alati jääb riskihindaja otsustada, kuidas tootega kaasnevat ohtu kõige paremini hinnata.
Nor are these guidelines to be used by manufacturers ‘just to avoid serious risks’ when designing and manufacturing products.
Samuti ei ole käesolevad suunised ette nähtud selleks, et tootjad neid toodete kavandamisel ja tootmisel lihtsalt tõsiste ohtude vältimiseks kasutaksid.
Consumer products have to be safe, and these guidelines aim at helping authorities to identify serious risks when, despite the best efforts of the manufacturer, a product is not safe.
Tarbekaubad peavad olema ohutud ning kõnealuste suunistega püütakse aidata ametiasutustel tuvastada tõsiseid ohte, kui hoolimata tootja jõupingutustest toode seda ei ole.
Risk is generally understood as something that threatens the health or even the lives of people, or that may cause considerable material damage.
Riski all mõistetakse üldiselt midagi, mis ohustab inimeste tervist või isegi elu või võib põhjustada märkimisväärset varalist kahju.
Nevertheless, people take risks while being aware of the possible damage, because the damage does not always happen.
Inimesed siiski riskivad, olles teadlikud võimalikust kahjust, sest kahju ei pruugi alati tekkida.
Climbing a ladder always includes the possibility of falling off and injuring oneself.
redelil ronides on alati võimalus alla kukkuda ja end vigastada.
‘Falling off’ is therefore ‘built into the ladder’; it is an intrinsic part of using a ladder and cannot be excluded.
„Allakukkumisoht” on seega „redelisse sisse ehitatud”, see on redeli kasutamisele iseloomulik ning seda ei saa välistada.
‘Falling off’ is thus called the intrinsic hazard of a ladder.
„Allakukkumisohtu” peetakse seega redelile iseloomulikuks ohuks.
This hazard, however, does not always materialise, since many people climb ladders without falling off and injuring themselves.
See oht ei realiseeru aga alati, sest paljud inimesed ronivad redelil ilma sellelt alla kukkumata ja end vigastamata.
This suggests that there is a certain likelihood (or probability), but no certainty, of the intrinsic hazard materialising.
See näitab, et on olemas teatav tõenäosus (või võimalikkus), kuid puudub kindlus, et tootele iseloomulik oht realiseerub.
Whereas the hazard always exists, the probability of it materialising can be minimised, for example by the person climbing the ladder being careful.
Kuigi oht on kogu aeg olemas, võib ohu realiseerumise tõenäosust minimeerida näiteks redelil roniva inimese ettevaatlikkusega;
Using a household cleaner with sodium hydroxide to free blocked sewage water pipes always entails the possibility of very severe damage to the skin, if the product comes into contact with skin, or even of permanent blindness if drops of the product get into the eye.
naatriumhüdroksiidi sisaldava puhastusvahendi kasutamisega ummistunud äravoolutorude puhastamiseks kaasneb väga tõsise nahakahjustuse tekkimise võimalus, kui toode satub nahale, või isegi eluks ajaks pimedaksjäämise võimalus, kui toote tilgad satuvad silma.
This is because sodium hydroxide is very corrosive, meaning that the cleaner is intrinsically hazardous.
See on tingitud sellest, et naatriumhüdroksiid on väga söövitav, mis tähendab seda, et puhastusvahend on oma olemuselt ohtlik.
Nevertheless, when the cleaner is handled properly, the hazard does not materialise.
Oht ei realiseeru siiski, kui puhastusvahendit kasutatakse nõuetekohaselt.
Proper handling may include wearing plastic gloves and protective glasses.
Nõuetekohane kasutamine võib tähendada kummikinnaste ja kaitseprillide kandmist.
Skin and eyes are then protected, and the probability of damage is much reduced.
Sellisel juhul on nahk ja silmad kaitstud ning kahju tekkimise tõenäosus oluliselt väiksem.
Risk is thus the combination of the severity of possible damage to the consumer and the probability that this damage should occur.
Risk on seega tarbijale tekitatava võimaliku kahju tõsiduse ja kahju tekke tõenäosuse kombinatsioon.
It takes three steps to determine the risk:
Riski kindlaksmääramiseks tuleb läbida järgmised kolm etappi.
Anticipate an injury scenario in which the intrinsic product hazard harms the consumer (see table 1).
Lähtepunktiks on vigastusstsenaarium, mille järgi saab tarbija tootele iseloomuliku ohu tõttu vigastada (vt tabel 1).
Determine how severe the consumer’s injury is.
Kindlaks tuleb teha tarbija vigastuse raskus.
A yardstick for quantifying the intrinsic product hazard is the extent of the adverse effect that it can cause to the health of a consumer.
Tootele iseloomuliku ohu suurust hinnatakse tarbija tervisele avalduva kahjuliku mõju ulatuse järgi.
The risk assessor therefore anticipates an ‘injury scenario’ that describes step by step how the hazard leads to the injury of a consumer (see table 2).
Riskihindaja näeb seega ette vigastusstsenaariumi, milles kirjeldatakse samm sammult, kuidas oht viib tarbijale vigastuse tekitamiseni (vt tabel 2).
In short, the injury scenario describes the accident that the consumer has with the product in question, and the severity of the consumer’s injury caused by that accident.
Lühidalt kirjeldatakse vigastusstsenaariumis õnnetusjuhtumit, millesse tarbija kõnealuse toote tõttu sattus, ning õnnetusjuhtumi tagajärjel saadud vigastuse raskust.
An injury can vary in severity, depending on the hazard of the product, on the way the product is used by the consumer, on the type of consumer who uses the product, and much more (see section 3).
Õnnetusjuhtumid võivad erineda üksteisest oma raskuse poolest, sõltuvalt tootega kaasnevast ohust, viisist, kuidas tarbija toodet kasutab, toodet kasutava tarbija tüübist ja paljust muust (vt 3. jagu).
The more severe the injury, the more severe the hazard that caused it, and vice versa.
Mida raskem on vigastus, seda tõsisem on oht, mis vigastuse põhjustas ning vastupidi.
The ‘severity of the injury’ is therefore a means of quantifying the hazard.
„Vigastuse raskus” on seega ohu suuruse määramise vahend.
These guidelines propose 4 levels of severity, from injuries that are normally completely reversible to very serious injuries that cause more than approximately 10 % of permanent disability or even death (see table 3).
Käesolevates suunistes esitatakse neli vigastuse raskusastet, alates vigastustest, millest on võimalik täielikult paraneda, lõpetades väga raskete vigastustega, mis põhjustavad püsivat rohkem kui 10protsendilist invaliidsust või isegi surma (vt tabel 3).
Determine the probability of the consumer being injured in practice by the intrinsic product hazard.
Teha kindlaks, kui suur on tõenäosus, et tarbija saab ka tegelikult vigastada tootele iseloomuliku ohu tõttu.
While the injury scenario describes how the consumer is injured by the hazard, the scenario only happens with a certain probability.
Vigastusstsenaariumis kirjeldatakse, kuidas tarbija ohu tõttu vigastada saab, kuid tuleb arvestada, et stsenaarium teostub tegelikult üksnes teatava tõenäosusega.
The probability can be expressed as a fraction, such as ‘> 50 %’ or ‘> 1/1000’ (see left-hand side of table 4).
Tõenäosust võib väljendada murdosana, nagu „> 50 %” või „> 1/1000” (vt tabeli 4 vasak pool).
Combine the hazard (in terms of severity of the injury) with the probability (in terms of a fraction) to obtain the risk.
Riski kindlaksmääramiseks tuleb omavahel kombineerida oht (vigastuse raskus) ja tõenäosus (väljendatud murdosana).
This combination can be made by looking up both values in the appropriate table (see table 4); the table will provide the level of risk in terms of ‘serious’, ‘high’, ‘medium’ and ‘low’ risk.
Kombineerimisel võib lähtuda mõlema väärtustest, mis on esitatud vastavas tabelis (vt tabel 4); tabelis on esitatud riskitase järgmiste astmetena: „tõsine”, „suur”, „keskmine” ja „väike”.
Where different injury scenarios are foreseeable, the risk for each of those scenarios should be determined the highest risk being labelled as ‘the risk’ of the product.
Kui on võimalik ette näha mitmesuguseid vigastusstsenaariume, tuleks iga stsenaariumi puhul määrata risk kindlaks suurima riski põhjal, mida nimetatakse „toote riskiks”.
The highest risk is normally crucial because only action on the highest risk can effectively provide a high level of protection.
Suurim risk on tavaliselt väga oluline, kuna üksnes suurima riski suhtes võetud meetmete abil on võimalik tagada kõrgetasemelist kaitset.
On the other hand, an identified risk may be lower than the highest risk, but require specific risk reduction action.
Teisest küljest võib kindlaks tehtud risk olla väiksem kui suurim risk, kuid selle puhul võib olla vajalik võtta konkreetseid riski vähendamise meetmeid.
It is then important also to take measures against that risk so that all risks are effectively reduced.
Seetõttu on oluline, et kõikide riskide tõhusaks vähendamiseks võetaks meetmeid ka selle riski suhtes.
Once the above steps have been carried out, the risk assessment is basically complete.
Kui eespool nimetatud etapid on läbitud, on riskihindamine põhimõtteliselt lõpetatud.
A flow chart on building a risk assessment is at the end of section 5.
Diagramm riskihinnangu ülesehituse kohta on esitatud 5. peatüki lõpus.
Seek information
Teabe hankimine
As can be seen from the above examples, each of the above steps of a risk assessment requires anticipation of what might happen and how likely it is to happen, since the product under consideration will normally not have caused an accident, and thus the risk will not have materialised (yet).
Eespool esitatud näidetest ilmneb, et iga riskihindamise etapi puhul tuleb ette näha, mis võib juhtuda ning kui tõenäoline on, et see juhtub, kuna vaatlusalune toode ei põhjusta tavaliselt õnnetusjuhtumeid ning seega ei pruugi oht olla (veel) realiseerunud.
Previous experience with similar products will help in this exercise, as will any other information about the product, such as design, mechanical stability, chemical composition, operation, instructions for use, including possible risk management advice, type of consumers it is intended for (and those for which it is not), test reports, accident statistics, the EU Injury Database (IDB) [27], information about consumer complaints, about the behaviour of different consumers when they are using the product, and about product recalls.
Seda ülesannet aitavad lahendada eelnevad kogemused sarnase tootega ning mistahes teave toote kohta, nagu ehitus, mehhaaniline stabiilsus, keemiline koostis, töötamine, kasutusjuhend, sealhulgas võimalikud riskijuhtimisalased nõuanded, tarbija tüüp, kellele toode on mõeldud (ning kellele mitte), katsearuanded, õnnetusjuhtumite statistika, ELi vigastuste andmebaas (IDB), [27] teave tarbijate kaebuste ja eri tarbijate käitumise kohta toote kasutamisel ning toote tagasinõudmise kohta.
Product requirements laid down in legislation, in product standards or in checklists (such as in ISO 14121: Safety of machinery – Risk assessment) can also be useful sources of information.
Kasulikuks teabeallikaks võivad olla ka õigusaktides, tootestandardites või kontrollnimekirjas (ISO 14121 Safety of machinery - Risk assessment) toodetele kehtestatud nõuded.
Nevertheless, the products to be assessed may be quite specific and thus these sources may not contain the information required.
Siiski võivad hinnatavad tooted olla küllaltki spetsiifilised ning seega ei pruugi nimetatud allikad sisaldada vajalikku teavet.
The information collected may also be incomplete, inconsistent, or not fully plausible.
Kogutud teave võib olla ebapiisav, vastuoluline ning see ei pruugi olla täielikult usaldusväärne.
This may be the case in particular for accident statistics, when only the product category is registered.
Eelkõige võib see nii olla õnnetusjuhtumite statistika puhul, kui on märgitud üksnes toote kategooria.
The absence of an accident history, a small number of accidents or low severity of accidents should not be taken as a presumption of low risk.
Õnnetusjuhtumite puudumine või üksikud või kerged õnnetused ei tähenda, et risk on madal.
Product-specific statistics also have to be viewed with great care, since the product may have changed over time, be it in design or composition.
Konkreetse toote statistikasse tuleb suhtuda ettevaatusega, kuna toode võib olla aja jooksul muutunud kas ehituse või koostise poolest.
The information must always be critically assessed.
Teavet tuleb alati kriitiliselt hinnata.
Feedback from expert colleagues can be particularly useful, since they can draw from their real-life experience and provide suggestions that are not immediately obvious when assessing a product risk.
Eriti kasulik võib olla asjatundlikelt kolleegidelt saadud tagasiside, kuna nad saavad teha järeldusi tegelike kogemuste põhjal ning esitada soovitusi, mis ei ole toote ohu hindamisel kohe enesestmõistetavad.
They may also give advice when assessing the risk for different types of consumers, including vulnerable consumers such as children (see table 1), since the latter may handle a product differently.
Samuti võivad nad anda nõu riski hindamisel eri tüüpi tarbijate puhul, sealhulgas kaitsetute tarbijate puhul, nagu lapsed (vt tabel 1), kuna viimased võivad toodet kasutada teistmoodi.
They may also help to assess the risk for different injuries that a product may cause, and the way in which those injuries emerge through the use of the product.
Samuti võivad nad aidata hinnata riske eri vigastuste puhul, mida toode võib põhjustada ning kuidas need vigastused seda toodet kasutades tekivad.
They can also judge whether an injury scenario is ‘totally unperceived’, too unlikely, and then guide the risk assessor towards more realistic assumptions.
Samuti võivad nad otsustada, kas vigastusstsenaarium on täielikult kujutlematu ehk väga ebatõenäoline ning juhtida seejärel riskihindaja realistlikumate eelduste juurde.
Thus, feedback from experienced colleagues, although not an obligation, can be helpful in several aspects.
Seega võib kogenud kolleegidelt saadud tagasiside (kuigi see ei ole kohustuslik) olla mitmes mõttes kasulik.
A risk assessor from an authority could seek advice from colleagues in that same authority, in other authorities, in industry, in other countries, in scientific groupings, and elsewhere.
Ametiasutuse riskihindaja võib küsida nõu oma kolleegidelt, kes töötavad samas asutuses, teistes asutustes, tööstuses, teistes riikides, teadusrühmades või mujal.
Conversely, any risk assessor in industry could use his contacts with authorities and others when a new or improved product is to be assessed before it is placed on the market.
Samas võib iga tööstuse riskihindaja kasutada oma sidemeid ametiasutuste ja teistega, kui uut või parandatud toodet on vaja enne turuleviimist hinnata.
New information obtained should of course be used to update any existing risk assessment.
Uut teavet tuleks loomulikult kasutada mistahes olemasoleva riskihindamise ajakohastamiseks.
Make a sensitivity analysis of your risk assessment
Muutke oma riskihindamine tundlikkuse analüüsiks
If all information searches and queries to expert colleagues do not provide the required, very specific data, a so-called sensitivity analysis might help.
Kui teabeotsingute ega asjatundlike kolleegide küsitlemise tulemusel ei saada vajalikku ja väga konkreetset teavet, siis võib aidata nn tundlikkuse analüüs.
In this analysis a lower and a higher value than previously chosen is assumed for each parameter of the risk assessment, and taken through the entire risk assessment procedure.
Selles analüüsis võetakse riskihindamise iga parameetri puhul aluseks varem valitust väiksem ja suurem väärtus ning seda kasutatakse kogu riskihindamise menetluse käigus.
The resulting risk levels will show how sensitive the risk level reacts to the input of lower and higher values.
Tulemuseks saadud riskitase näitab, kui oluliselt mõjutab riskitaset lähtumine väiksematest ja suurematest väärtustest.
In this way the range in which the real risk of the product will be can be estimated.
Sellisel viisil saab hinnata toote tegeliku riski ulatust.
If the most likely value of each parameter can be estimated, then those most likely values should be taken through the procedure, and the resulting risk level will be the most likely risk.
Kui on võimalik hinnata iga parameetri kõige tõenäolisemat väärtust, siis tuleks neid kõige tõenäolisemaid väärtusi kasutada kogu menetluse käigus ning tulemuseks saadud riskitase on kõige tõenäolisem risk.
An example of a sensitivity analysis is illustrated in section 6 below.
Tundlikkuse analüüsi näide on esitatud allpool 6. peatükis.
Let others check your risk assessment
Lubage teistel teie riskihindamist kontrollida
Feedback from colleagues will also help when finalising the risk assessment.
Kolleegidelt saadud tagasiside on abiks ka riskihindamise lõplikul vormistamisel.
They will be able to provide advice on the assumptions and estimations made during the three steps above.
Nemad võivad osata anda nõu eespool nimetatud kolme etapi jooksul tehtud eelduste ja hinnangute kohta.
They will feed in their experience and thus help to generate a more robust, more solid, more transparent and ultimately more acceptable risk assessment.
Nad kasutavad oma kogemusi ja aitavad seega koostada kindlama, usaldusväärsema, läbipaistvama ja kindlasti vastuvõetavama riskihinnangu.
It is therefore recommended that, ideally, advice be sought from expert colleagues, possibly in the form of a group discussion, before concluding a risk assessment.
Seetõttu soovitatakse enne riskihindamise lõpetamist küsida nõu asjatundlikelt kolleegidelt ja teha seda võimaluse korral rühmaarutelu vormis.
These groups, of perhaps 3 to 5 members, should include a combination of expertise appropriate to the product under assessment: engineers, chemists, (micro-)biologists, statisticians, product safety managers, and others.
Neisse (vahest kolme- kuni viieliikmelistesse) rühmadesse peaks kuuluma mitmesugused hindamisaluse toote asjatundjad: insenerid, keemikud, (mikro)bioloogid, statistikud, tooteohutusosakondade juhid jt.
Group discussion will be particularly useful when a product is new on the market and has never been assessed before.
Rühmaarutelud on eriti kasulikud siis, kui toode on turul uus ja seda ei ole varem hinnatud.
Risk assessments should be solid and realistic.
Riskihinnangud peaksid olema usaldusväärsed ja realistlikud.
However, since they require a number of assumptions, different risk assessors may come to different conclusions in view of the data and other evidence they have been able to find or because of their diverging experience.
Kuna nende puhul tuleb arvesse võtta mitmeid eeldusi, võivad eri riskihindajad jõuda siiski eri järeldusteni, kas andmete ja muude tõendite tõttu, mida nad on suutnud leida, või teistsuguste kogemuste tõttu.
It is thus necessary for risk assessors to talk to one another in order to reach agreement or, at least, consensus.
Seega peavad riskihindajad omavahel rääkima, et jõuda kokkuleppele või vähemalt üksmeelele.
The step-by-step risk assessment described in these guidelines, however, should make such discussions more productive.
Käesolevates suunistes kirjeldatud etapiviisiline riskihindamine peaks siiski tegema sellised arutelud tulemuslikumaks.
Each step in a risk assessment must be clearly described in detail.
Iga riskihindamise etappi tuleb kirjeldada selgelt ja üksikasjalikult.
Thus, any point of disagreement can be quickly identified, and consensus can more easily be reached.
Nii saab lahkhelid kiiresti tuvastada ning on lihtsam üksmeelele jõuda.
This will make risk assessments more acceptable.
See muudab riskihinnangud vastuvõetavamaks.
Document your risk assessment
Dokumenteerige oma riskihindamine
It is important to document your risk assessment, describing the product and all the parameters that you chose while developing it, such as test results, the type(s) of consumers you chose for your injury scenario(s), and the probabilities with the underlying data and assumptions.
Oluline on riskihindamist dokumenteerida, kirjeldades toodet ja kõiki näitajaid, millest riskihindamisel lähtusite, nagu katsetulemused, vigastusstsenaariumi jaoks valitud tarbija tüüp (tüübid) ning tõenäosus koos asjaomaste andmete ja eeldustega.
This will enable you to demonstrate unambiguously how you estimated the level of risk, and it will also help you to update your assessment while keeping track of all changes.
See võimaldab teil üheselt näidata, kuidas te hindasite riskitaset ning aitab teil ka oma hinnangut ajakohastada ning kõiki muutusi jälgida.
Several hazards, several injuries – but only one risk
Palju ohte, palju vigastusi, kuid ainult üks risk
When several hazards, several injury scenarios or differing severities of injuries or probabilities have been identified, each of those should be carried through the entire risk assessment procedure in order to determine the risk for each.
Kui on kindlaks tehtud mitu ohtu, mitu vigastusstsenaariumi või eri raskusega vigastused või nende tekke võimalused, tuleks neid kõiki kogu riskihindamismenetluse käigus kasutada, et määrata igaühe puhul kindlaks risk.
As a result, the product may have several risk levels.
Selle tulemusena võib tootel olla mitu riskitaset.
The overall risk of the product is then the highest risk level identified, because action on the highest risk level is normally the most effective way of risk reduction.
Toote üldine risk on seega kõrgeim kindlakstehtud riskitase, sest meetmete võtmine kõrgeimast riskitasemest lähtudes on tavaliselt kõige tõhusam riski vähendamise viis.
Only in special cases may a less-than-highest risk be considered particularly important, since it may require specific risk management measures.
Suurimast riskist väiksemat riski võib pidada eriti oluliseks üksnes erijuhtudel, kuna selle puhul võib vaja minna konkreetsete riskijuhtimismeetmete võtmist.
As an example of several risks, a hammer may have a weak head and a weak grip, each of which may break when the hammer is used, and the consumer may be injured.
Mitme riski näiteks võib tuua haamri, millel võib olla nõrk pea ja nõrk vars, mõlemad võivad haamri kasutamise ajal murduda ning tarbija võib viga saada.
If the relevant scenarios lead to different risk levels, the highest risk should be reported as ‘the risk’ of the hammer.
Kui vastavad stsenaariumid annavad tulemuseks erineva riskitaseme, tuleb haamri „riskina” teatada suurim risk.
It could be argued that
Võiks väita, et:
the apparently most significant hazard should be decisive, since it would lead to the most severe injuries.
tõenäoliselt peaks otsustav olema kõige märkimisväärsem oht, kuna see võib põhjustada kõige rängemaid vigastusi.
In the above example of the hammer, this could be the hammer head breaking, since pieces of the broken head could fly into one’s eye, possibly blinding the user.
Eespool esitatud näites haamri kohta võiks selleks olla haamri pea purunemine, kuna puruneva haamripea tükid võivad sattuda silma ja põhjustada kasutaja pimedaksjäämise.
The hammer grip breaking, on the other hand, would never split into small pieces that could do as much damage to the eyes.
Haamri vars aga ei purune kunagi väikesteks tükkideks, nii et need võiks silmadele nii palju kahju teha.
However, this would be a hazard assessment, not a risk assessment.
See oleks siiski ohuhindamine, mitte riskihindamine.
A risk assessment also looks at the probability of an injury actually happening.
Riskihindamisel hinnatakse ka vigastuse tegeliku tekkimise tõenäosust.