natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Having regard to Council Regulation (EU) No 53/2010 of 14 January 2010 fixing for 2010 the fishing opportunities for certain fish stocks and groups of fish stocks, applicable in EU waters and, for EU vessels, in waters where catch limitations are required and amending Regulations (EC) No 1359/2008, (EC) No 754/2009, (EC) No 1226/2009 and (EC) No 1287/2009 [1], and in particular point 7.5 of Annex IIB thereto,
võttes arvesse nõukogu 14. jaanuari 2010. aasta määrust (EL) nr 53/2010, millega määratakse 2010. aastaks kindlaks teatavate kalavarude ja kalavarurühmade püügivõimalused, mida kohaldatakse liidu vetes ning ühenduse kalalaevade suhtes püügipiirangutega vetes ning millega muudetakse määrusi (EÜ) nr 1359/2008, (EÜ) nr 754/2009, (EÜ) nr 1226/2009 ja (EÜ) nr 1287/2009, [1] eriti selle IIB lisa punkti 7.5,
Point 5.1 of Annex IIB to Regulation (EU) No 53/2010 specifies the maximum number of days on which EU vessels of an overall length equal to or greater than 10 meters carrying on board trawls, Danish seines and similar gears of mesh size equal to or larger than 32 mm and gill-nets of mesh size equal to or larger than 60 mm and bottom long-lines may be present within ICES Divisions VIIIc and IXa, excluding the Gulf of Cadiz, from 1 February 2010 to 31 January 2011.
Määruse (EL) nr 53/2010 IIB lisa punktis 5.1 on täpsustatud maksimaalne päevade arv, mille jooksul ELi laevad, mille kogupikkus on vähemalt 10 meetrit ning mille pardal on traalid, ankurdatud põhjanoodad ja samalaadsed püügivahendid, mille võrgusilma suurus on vähemalt 32 mm; nakkevõrgud, mille võrgusilma suurus on vähemalt 60 mm, ja põhjaõngejadad, võivad viibida ICES VIIIc ja IXa rajoonis, välja arvatud Cádizi lahes, 1. veebruarist 2010 kuni 31. jaanuarini 2011.
Point 7.5 of Annex IIB enables the Commission to take a decision that reassesses additional number of days resulting from a permanent cessation of fishing activity previously allocated by the Commission.
IIB lisa punkti 7.5 kohaselt võib komisjon võtta vastu otsuse tema poolt püügitegevuse alalise lõpetamisega seoses varem määratud lisapäevade ümberhindamise kohta.
The reassessment of additional fishing days previously allocated by the Commission should take account of the calculation method provided for in the second paragraph of point 7.1 of Annex IIB and be computed on the basis of the current gear groupings and limitations on days at sea.
Komisjoni poolt varem määratud lisapäevade ümberhindamisel tuleks arvesse võtta IIB lisa punkti 7.1 teises lõigus esitatud arvutusmeetodit ning võtta aluseks kasutatavate püügivahendite rühmad ja püügipäevade piirangud.
On 8 and 23 February, 25 March and 22 April 2010 Portugal submitted data and requested the Commission to reassess the number of days previously allocated by the Commission.
Portugal esitas 8. veebruaril, 23. veebruaril, 25. märtsil ja 22. aprillil 2010 andmed ning palus komisjonil talle varem määratud püügipäevad ümber hinnata.
Having regard to Commission Decision 2007/474/EC of 4 July 2007 on the allocation to Portugal of additional days at sea within ICES Divisions VIIIc and IXa excluding the Gulf of Cadiz [2], and on the basis of the current gear groupings and limitations on days at sea, fourteen additional days at sea for vessels carrying on board the fishing gears specified in point 2 a) of Annex IIB to Regulation (EU) No 53/2010 should be allocated to Portugal for the period from 1 February 2010 to 31 January 2011.
Võttes arvesse komisjoni 4. juuli 2007. aasta otsust 2007/474/EÜ täiendavate püügipäevade eraldamise kohta Portugalile ICES VIIIc ja IXa rajoonis, välja arvatud Cádizi lahes, [2] ning võttes aluseks kasutatavate püügivahendite rühmad ja püügipäevade piirangud, tuleks Portugalile määrata ajavahemikuks 1. veebruarist 2010 kuni 31. jaanuarini 2011 täiendavalt neliteist püügipäeva laevade jaoks, mille pardal on määruse (EL) nr 53/2010 IIB lisa punkti 2 alapunktis a nimetatud kalapüügivahendeid.
Having regard to Commission Decision 2010/415/EU of 26 July 2010 on the allocation to Portugal of additional days at sea within ICES Divisions VIIIc and IXa excluding the Gulf of Cadiz [3], and on the basis of the current gear groupings and limitations on days at sea, nineteen additional days at sea for vessels carrying on board the fishing gears specified in point 2 a) of Annex IIB to Regulation (EU) No 53/2010 should be allocated to Portugal for the period from 1 February 2010 to 31 January 2011,
Võttes arvesse komisjoni 26. juuli 2010. aasta otsust 2010/415/EL täiendavate püügipäevade eraldamise kohta Portugalile ICES VIIIc ja IXa rajoonis, välja arvatud Cádizi lahes, [3] ning võttes aluseks kasutatavate püügivahendite rühmad ja püügipäevade piirangud, tuleks Portugalile määrata ajavahemikuks 1. veebruarist 2010 kuni 31. jaanuarini 2011 täiendavalt üheksateist püügipäeva laevade jaoks, mille pardal on määruse (EL) nr 53/2010 IIB lisa punkti 2 alapunktis a nimetatud kalapüügivahendeid,
The maximum number of days on which a fishing vessel flying the flag of Portugal and carrying on board the fishing gear grouping mentioned in point 2 a) of Annex IIB to Regulation (EU) No 53/2010 and not subject to any of the special conditions listed in point 5.2 of that Annex may be present within ICES Divisions VIIIc and IXa excluding the Gulf of Cadiz, as laid down in Table I of that Annex, shall be amended to 191 days per year.
Maksimaalne päevade arv, mil määruse (EL) nr 53/2010 IIB lisa punkti 2 alapunktis a märgitud püügivahendite rühmasid pardal hoidvad Portugali lipu all sõitvad laevad, mille kohta ei kehti kõnealuse lisa punktis 5.2 loetletud eritingimused, võivad kõnealuse lisa I tabeli kohaselt viibida ICES VIIIc ja IXa rajoonis, välja arvatud Cádizi lahes, muudetakse 191 päevaks aastas.
OJ L 179, 7.7.2007, p. 53.
ELT L 179, 7.7.2007, lk 53.
OJ L 195, 27.7.2010, p. 76.
ELT L 195, 27.7.2010, lk 76.
of 26 January 2010
jaanuar 2010,
on State aid C 56/07 (ex E 15/05) granted by France to La Poste
riigiabi C 56/07 (ex E 15/05) kohta, mida Prantsusmaa andis ettevõtjale La Poste
(notified under document C(2010) 133)
(teatavaks tehtud numbri K(2010) 133 all)
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union (‘TFEU’), and in particular the first subparagraph of Article 108(2) thereof,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 108 lõike 2 esimest lõiku,
Having called on interested parties to submit their comments pursuant to the provisions cited above,
olles kutsunud huvitatud isikuid üles esitama märkusi vastavalt osutatud sätetele
On 21 December 2005 the Commission approved the transfer of the banking and financial business of the French Post Office (La Poste) to its subsidiary La Banque Postale.
detsembril 2005 kiitis komisjon heaks ettevõtja La Poste pangandus- ja finantstegevuse ülemineku tema tütarettevõtjale La Banque Postale.
In its Decision the Commission stated that the question of the unlimited state guarantee in favour of La Poste would be the subject of a separate proceeding.
Komisjon rõhutas oma otsuses, et ettevõtjale La Poste piiramatu riigigarantii andmise küsimust käsitletakse eraldi menetluse korras.
On 21 February 2006, in accordance with Article 17 of Council Regulation (EC) No 659/1999 laying down detailed rules for the application of Article 108 of the Treaty on the Functioning of the European Union (‘the Procedural Regulation’), the Commission informed the French authorities of its preliminary finding as to the existence of an unlimited state guarantee which resulted from the legal form of La Poste and which constituted State aid within the meaning of Article 107(1) TFEU, and it invited them to submit their comments.
veebruaril 2006 teavitas komisjon kooskõlas nõukogu määruse (EÜ) nr 659/1999 (millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 kohaldamiseks) (edaspidi „menetlusmäärus”) artikliga 17 Prantsusmaa ametiasutusi oma esialgsest seisukohast piiramatu riigigarantii olemasolu kohta, mis tuleneb ettevõtja La Poste staatusest ning on riigiabi Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses, ning kutsus Prantsusmaa ametiasutusi üles esitama märkusi.
Inasmuch as this presumed unlimited state guarantee was in force before 1 January 1958, the Commission applied the rules of procedure concerning existing aid in accordance with Article 1(b) of the Procedural Regulation.
Kuivõrd kõnealune väidetav piiramatu riigigarantii oli jõus enne 1. jaanuari 1958, kohaldas komisjon olemasolevat abi käsitlevaid menetluseeskirju kooskõlas eespool osutatud menetlusmääruse artikli 1 punktiga b.
The Commission received the French authorities’ reply on 24 April 2006.
Komisjon sai Prantsusmaa ametiasutustelt vastuse 24. aprillil 2006.
On 4 October 2006, in accordance with Article 18 of the Procedural Regulation, the Commission called on France to withdraw, by 31 December 2008, the guarantee given, on all its liabilities, to La Poste by virtue of its legal form.
oktoobril 2006 kutsus komisjon kooskõlas menetlusmääruse artikliga 18 Prantsusmaad üles tühistama hiljemalt 31. detsembriks 2008 ettevõtjale La Poste tema staatuse alusel kõikide kohustuste suhtes antud garantii.
On 6 December 2006 the Commission received a memorandum from the French authorities challenging the findings presented by the Commission in its letter of 4 October 2006.
detsembril 2006 sai komisjon Prantsusmaa ametiasutustelt teatise, milles vaidlustati komisjoni 4. oktoobri 2006. aasta kirjas esitatud järeldused.
Following a meeting with the Commission department in charge of competition questions (‘DG Competition’), by letter dated 16 January 2007 the French authorities submitted to the Commission a draft amendment to the Decree implementing Law No 80-539 of 16 July 1980 on the penalties imposed in administrative matters and on the execution of judgments by legal entities governed by public law (‘the Law of 16 July 1980’), namely Decree No 81-501 of 12 May 1981 adopted for the implementation of the Law of 16 July 1980 on the penalties imposed in administrative matters and on the execution of judgments by legal entities governed by public law (‘the Decree of 12 May 1981’).
Pärast komisjoni konkurentsiküsimuste eest vastutavate talitustega (edaspidi „konkurentsi peadirektoraat”) kohtumist esitasid Prantsusmaa ametiasutused 16. jaanuari 2007. aasta kirjaga komisjonile eelnõu, mille eesmärk oli muuta 16. juuli 1980. aasta seaduse (milles käsitletakse haldusküsimustes määratud trahve ning avalik-õiguslike juriidiliste isikute otsuste täideviimist) (edaspidi „16. juuli 1980. aasta seadus”) rakendusmäärust, st 12. mai 1981. aasta määrust nr 81–501, milles käsitletakse 16. juuli 1980. aasta seaduse (milles käsitletakse haldusküsimustes määratud trahve ning avalik-õiguslike juriidiliste isikute otsuste täideviimist) rakendamist (edaspidi „12. mai 1981. aasta määrus”).
Following a request from the Commission for clarification, the French authorities sent a memorandum, which was received on 1 February 2007, explaining the situation of creditors of La Poste should the latter find itself in financial difficulties.
Pärast seda, kui komisjon oli palunud selgitust, edastasid Prantsusmaa ametiasutused teatise, mille komisjon sai kätte 1. veebruaril 2007 ning milles selgitati ettevõtja La Poste võlausaldajate olukorda kõnealuse ettevõtja finantsraskustesse sattumise korral.
By memorandum dated 19 March 2007 the French authorities made an additional proposal consisting in undertaking, together with La Poste, to mention in any financing agreement or issuing prospectus of La Poste the fact that no guarantee was being provided.
märtsi 2007. aasta teatises tegid Prantsusmaa ametiasutused lisaettepaneku, et võtavad koos ettevõtjaga La Poste kohustuse lisada märge garantii puudumise kohta kõikidesse ettevõtja rahastamislepingutesse ja prospektidesse.
By letter dated 29 November 2007 the Commission informed France of its decision to open the procedure provided for in Article 108(2) TFEU in respect of the measure (‘the opening decision’).
novembri 2007. aasta kirjaga teavitas komisjon Prantsusmaad oma otsusest algatada kõnealuse meetme suhtes Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 lõikega 2 ette nähtud menetlus (edaspidi „menetluse algatamise otsus”).
The opening decision was published in the Official Journal of the European Union.
Menetluse algatamise otsus avaldati Euroopa Liidu Teatajas.
The Commission received no comments from interested parties.
Komisjon ei saanud selle küsimuse kohta huvitatud isikutelt märkusi.
By letter dated 23 January 2008 the Commission received comments from France.
Komisjon sai 23. jaanuari 2008. aasta kirjaga Prantsusmaa ametiasutuste märkused.
The Commission published on DG Competition’s website an invitation to tender for carrying out a study into the unlimited guarantee given by the French Republic to La Poste.
Komisjon avaldas konkurentsi peadirektoraadi veebisaidil pakkumiskutse Prantsuse Vabariigi poolt ettevõtjale La Poste antud piiramatu garantii suhtes uuringu korraldamiseks.
Four bids were received before the deadline of 21 April 2008.
aprilliks 2008 kindlaksmääratud tähtpäevaks laekus neli pakkumist.
The study was entrusted to Ms Sophie Nicinski, professeur des universités, agrégée de droit public, Doctor of Laws and author of publications on the subject of state guarantees for publicly owned establishments of an industrial and commercial character.
Uuringu korraldamine tehti ülesandeks Sophie Nicinskile, kes tegutseb professorina eri ülikoolides, on erakorraline professor avaliku õiguse erialal, õigusteaduste doktor ning avaldanud artikleid avalik-õiguslikele tööstus- ja äriasutustele antud riigigarantiide teemal.
The expert (‘the Commission’s expert’) submitted her report on 17 November 2008.
Kõnealune ekspert (edaspidi „komisjoni ekspert”) esitas oma aruande 17. novembril 2008.
Following the appearance in the French press of information about the adoption by the French Government of a draft law approving the change of La Poste’s legal form, on 20 July 2009 the Commission asked France whether it would agree to undertake to convert La Poste into a public limited company subject to the compulsory administration and winding-up procedures provided for under ordinary law.
Pärast meedias ilmunud teavet selle kohta, et Prantsusmaa valitsus võttis vastu seaduseelnõu, millega kiidetakse heaks ettevõtja La Poste staatuse muutmine, küsis komisjon 20. juulil 2009 Prantsusmaa ametiasutustelt, kas nad on nõus võtma endale kohustuse muuta La Poste aktsiaseltsiks, mille suhtes kohaldataks tavaõigusega ettenähtud saneerimis- ja likvideerimismenetlusi.
Under cover of its letter, the Commission forwarded its expert’s report to the French authorities.
Sama kirjaga edastas komisjon Prantsusmaa ametiasutustele oma eksperdi aruande.
After two reminder letters from the Commission dated 9 September and 6 October 2009, France made known, by memorandum transmitted on 27 October 2009, its comments on the Commission’s expert’s report and forwarded an opinion by Mr Guy Carcassonne, professeur des universités and agrégé des facultés de droit (‘the French authorities’ expert’).
Pärast kahte komisjoni meeldetuletust 2009. aasta 9. septembri ja 6. oktoobri kirjadega esitas Prantsusmaa 27. oktoobri 2009. aasta kirjaga oma märkused komisjoni eksperdi aruande kohta ning edastas õigusteaduskonna erakorralise professori Guy Carcassonne’i (edaspidi „Prantsusmaa ametiasutuste ekspert”) seisukoha.
An amendment to the draft law on La Poste and postal activities was tabled on 11 December 2009, postponing La Poste’s conversion into a public limited company until March 2010.
detsembril 2009 esitati muudatusettepanek ettevõtjat La Poste ja postitoiminguid käsitleva seaduseelnõu kohta, millega La Poste’i muutmine aktsiaseltsiks lükati edasi 2010. aasta märtsini.
Law No 90-568 of 2 July 1990 on the organisation of public postal and telecommunication services (‘the Law of 2 July 1990’) converted the former Directorate-General for Posts and Telecommunications into two legal entities governed by public law: La Poste and France Telecom.
juuli 1990. aasta seadusega nr 90–568 side- ja telekommunikatsioonivaldkonna avaliku teenuse osutamise korralduse kohta (edaspidi „2. juuli 1990. aasta seadus”) muudeti endine side- ja telekommunikatsiooniamet kaheks eraldiseisvaks avalik-õiguslikuks juriidiliseks isikuks: La Poste ja France Télécom.
Some legal entities governed by public law are not, legally speaking, publicly owned establishments of an administrative character (établissements publics à caractère administratif — EPAs) or publicly owned establishments of an industrial and commercial character (établissements publics à caractère industriel et commercial — EPICs).
Teatavaid avalik-õiguslikke juriidilisi isikuid ei ole seadusega liigitatud ei avalik-õiguslikeks haldusasutusteks (établissements publics à caractère administratif, EPA) ega avalik-õiguslikeks tööstus- ja äriasutusteks (établissements publics à caractère industriel et commercial, EPIC).
Such is the case with La Poste.
See kehtib La Poste’i puhul.
In its judgment of 18 January 2001 (2nd Civil Division), the Court of Cassation nevertheless held that La Poste is to be deemed equivalent to an EPIC.
Kassatsioonikohus lähtus oma 18. jaanuari 2001. aasta kohtuotsuses (tsiviilasjade teine koda) siiski põhimõttest, et La Poste’i samastatakse avalik-õigusliku tööstus- ja äriasutusega.
The legal consequences of La Poste’s legal form are as follows:
La Poste’i staatuse õiguslikud tagajärjed on järgmised.
INAPPLICABILITY OF INSOLVENCY AND BANKRUPTCY PROCEDURES TO LA POSTE
LA POSTE’I SUHTES EI KOHALDATA MAKSEJÕUETUS- EGA PANKROTIMENETLUSI
Article 1 of the Law of 2 July 1990 states that La Poste is a legal entity governed by public law.
juuli 1990. aasta seaduse artiklis 1 liigitatakse La Poste avalik-õiguslikuks juriidiliseks isikuks.
Now, in France, legal entities governed by public law are not subject to ordinary law as regards the compulsory administration and winding up of firms in difficulty.
Prantsusmaal ei kohaldata avalik-õiguslike juriidiliste isikute suhtes raskustes olevate äriühingute jaoks tavaõigusega ette nähtud saneerimis- ega likvideerimismenetlusi.
The inapplicability of insolvency and bankruptcy procedures to legal entities governed by public law apparently derives from the general principle of the immunity from seizure of the assets of legal entities governed by public law, which has been recognised by the French courts, including the Court of Cassation, since the late 19th century.
Asjaolu, et avalik-õiguslike juriidiliste isikute suhtes ei kohaldata maksejõuetus- ega pankrotimenetlusi, tuleneb juriidiliste isikute vara puutumatuse üldpõhimõttest, mida on Prantsusmaa kohtupraktikas ning eelkõige kassatsioonikohtus tunnustatud alates 19. sajandi lõpust.
Moreover, Article 2 of Law No 85-98 of 25 January 1985 on the compulsory administration and winding up of undertakings (‘the Law of 25 January 1985’), which defines the scope of the ordinary-law procedures of compulsory administration and winding up of undertakings in France, and which has become Article L 620-2 of the Commercial Code, provides that ‘administration and winding-up procedures shall apply to traders, persons registered with the craftsmen’s register, farmers and private-law entities’.
Peale selle sätestatakse 25. jaanuari 1985. aasta seaduse nr 85–98 (äriühingute saneerimise ja likvideerimise kohta; edaspidi „25. jaanuari 1985. aasta seadus”), millega määrati kindlaks saneerimis- ja likvideerimismenetluste üldine kohaldamisala Prantsusmaal, artiklis 2 (nüüd äriseadustiku artikkel L620-2) järgmist: „Saneerimine ja likvideerimine on kohaldatav kõikide ettevõtjate, kutsealade registrisse kantud isikute, põllumajandusettevõtjate ja eraõiguslike juriidiliste isikute suhtes.”
It follows from the wording of that article and from the interpretation of it by the French courts that ordinary-law collective procedures do not apply to legal entities governed by public law.
Selle artikli sõnastusest ning selle tõlgendamisest Prantsusmaa kohtupraktikas tuleneb, et tavaõigusega ette nähtud ühismenetlusi ei kohaldata avalik-õiguslike juriidiliste isikute suhtes.
APPLICABILITY TO LA POSTE OF THE LAW OF 16 JULY 1980 AND OF THE PRINCIPLE OF LAST-RESORT STATE LIABILITY FOR THE DEBTS OF LEGAL ENTITIES GOVERNED BY PUBLIC LAW
VÕIMALUS KOHALDADA ETTEVÕTJA LA POSTE SUHTES 16. JUULI 1980. AASTA SEADUST JA PÕHIMÕTET, ET KUI ÜKSKI MUU LAHENDUS EI OLE VÕIMALIK, VASTUTAB AVALIK-ÕIGUSLIKU JURIIDILISE ISIKU VÕLGADE EEST RIIK
The Law of 16 July 1980 is applicable to La Poste, which is categorised by the Law of 2 July 1990 as a legal entity governed by public law.
juuli 1990. aasta seadusega avalik-õiguslikuks juriidiliseks isikuks liigitatud La Poste’i suhtes kohaldatakse 16. juuli 1980. aasta seadust.
Article 1, Section II, of the Law of 16 July 1980 provides that ‘Where a judicial decision which has become final orders a local authority or a publicly owned establishment to pay a sum of money the amount of which is fixed in the decision itself, payment of the sum must be ordered within two months of notification of the decision.
juuli 1980. aasta seaduse artikli 1 lõikes II sätestatakse: „kui jõustunud kohtuotsusega on kohalikult omavalitsuselt või riigiasutuselt välja mõistetud samas otsuses kindlaks määratud summa, peab kõnealune summa olema makstud või sellekohane maksekorraldus tehtud hiljemalt kahe kuu jooksul pärast kohtuotsuse teatavaks tegemist.
If payment is not ordered within that period, the representative of the State in the département or the supervisory authority shall issue a mandatory payment order.
Kui kõnealuseks tähtajaks ei ole makset või maksekorraldust tehtud, teeb riigi esindaja departemangus või järelevalveasutus selle oma ametikohustustest lähtuvalt.
If insufficient funds are available, the representative of the State in the département or the supervisory authority shall give the authority or establishment formal notice to create the necessary resources; if the decision-making body of the authority or establishment has not released or created the resources, the representative of the State in the département or the supervisory authority shall do so, and if necessary shall issue a mandatory payment order’.
Vahendite ebapiisavuse korral saadab riigi esindaja departemangus või järelevalveasutus omavalitsusele või riigiasutusele märgukirja vajalike ressursside loomise kohta; kui omavalitsuse või asutuse nõuandeorgan ei ole kõnealuseid ressursse eraldanud või loonud, teeb riigi esindaja departemangus või järelevalveasutus vajaduse korral seda ametikohustustest lähtuvalt.”
The fourth subparagraph of Article 3-1 of the Decree of 12 May 1981 provides that ‘If the notice given has had no effect by the time these deadlines expire, the representative of the State or the authority responsible for supervision shall enter the expenditure in the budget of the defaulting authority or publicly owned establishment.
mai 1981. aasta määruse artikli 3 lõike 1 neljandas lõigus sätestatakse: „kui märgukiri ei ole kõnealuseks tähtajaks tulemusi andnud, kirjendab riigi esindaja või järelevalveasutus asjaomase kulu raskustes oleva omavalitsuse või riigiasutuse eelarvesse.
The representative of the State or the authority responsible for supervision shall, as appropriate, release the necessary resources either by reducing the appropriations allocated to other expenditures and still available or by increasing resources.’
Vajaduse korral eraldab ta vajalikud vahendid muudeks kuludeks ettenähtud ja veel kasutamiseks vabasid vahendeid vähendades või siis tulusid suurendades.”
Lastly, the fifth subparagraph of Article 3-1 of the same Decree provides that ‘If within eight days following notification of entry of the appropriation the local authority or publicly owned establishment has not ordered payment of the sum due, the representative of the State or the authority responsible for supervision shall within one month issue a mandatory payment order’.
Kõnealuse määruse artikli 3 lõike 1 viiendas lõigus sätestatakse samuti: „kui kohalik omavalitsus või riigiasutus ei ole kaheksa päeva jooksul pärast vahendite kirjendamise teatavaks tegemist nõutavat summat maksnud, teeb riigi esindaja või järelevalveasutus ühe kuu jooksul ametikohustustest lähtuva maksekorralduse.”