natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In addition, the following standard laboratory equipment is used:
Lisaks sellele kasutatakse järgmisi tavalisi laboriseadmeid:
shaking table or magnetic stirrers for continuous agitation of the test flasks,
plaatloksuti või magnetsegajad katsenõude pidevaks segamiseks;
centrifuge,
tsentrifuug;
turbidimeter for nephelometric turbidity measurements,
turbidimeeter hägususe nefelomeetriliseks määramiseks;
oven or microwave oven for dry weight determinations,
ahi või mikrolaineahi kuivmassi määramiseks;
membrane filtration apparatus,
membraanfiltrimise seade;
autoclave or oven for heat sterilisation of glassware,
autoklaav või ahi klaasnõude kuumsteriliseerimiseks;
facilities to handle 14C-labelled substances,
vahendid 14C-märgisega aine käitlemiseks;
equipment to quantify 14C-activity in samples from CO2-trapping solutions and, if required, from sediment samples,
seade 14C aktiivsuse mõõtmiseks süsinikdioksiidi neelavast lahusest võetud proovis ja vajaduse korral setteproovis;
analytical equipment for the determination of the test (and reference) substance if specific chemical analysis is used (e.g. gas chromatograph, high-pressure liquid chromatograph).
analüüsiseade uuritava ja standardaine määramiseks, kui kasutatakse spetsiifilist keemilist analüüsi (nt gaasikromatograaf, kõrgefektiivne vedelikkromatograaf).
Stock solutions of test substance
Uuritava aine põhilahus
Deionised water is used to prepare stock solutions of the test and reference substances (see first paragraph in section 1.8.7).
Uuritava ja standardaine põhilahuste valmistamiseks kasutatakse deioniseeritud vett (vt punkt 1.8.7, esimene lõik).
The deionised water should be free of substances that may be toxic to microorganisms, and dissolved organic carbon (DOC) should be no more than 1 mg/L (6).
Deioniseeritud vesi ei tohi sisaldada mikroorganismidele mürgiseid aineid ning üle 1 mg/l lahustunud orgaanilist süsinikku (6).
Collection and transport of surface water
Pinnavee võtmine ja vedu
The sampling site for collection of the surface water should be selected in accordance with the purpose of the test in any given situation.
Pinnavee võtmise koht valitakse igal konkreetsel juhtumil vastavalt katse eesmärgile.
In selecting sampling sites, the history of possible agricultural, industrial or domestic inputs must be considered.
Veevõtukoha valikul tuleb arvestada võimalikke varasemaid põllumajanduse, tööstuse või olmemõjusid.
If it is known that an aquatic environment has been contaminated with the test substance or its structural analogues within the previous four years, it should not be used for the collection of test water, unless investigation of degradation rates in previously exposed sites is the express purpose of the investigator.
Kui on teada, et eelneva nelja aasta jooksul saastati veekogu uuritava ainega või selle struktuurianaloogidega, ei tohi sellest veekogust katsevett võtta, välja arvatud juhul, kui uurija eesmärk ongi lagunemiskiiruse kindlakstegemine eelnevalt saasteainega kokku puutunud keskkonnas.
The pH and temperature of the water should be measured at the site of collection.
Veevõtukohas mõõdetakse vee pH ja temperatuur.
Furthermore, the depth of sampling and the appearance of the water sample (e.g. colour and turbidity) should be noted (see section 3).
Registreeritakse proovivõtu sügavus ja antakse veeproovi väline iseloomustus (nt värvus ja hägusus) (vt punkt 3).
Oxygen concentration and/or redox potential in water and in the sediment surface layer should be measured in order to demonstrate aerobic conditions unless this is obvious as judged from appearance and historic experience with the site.
Aeroobsete tingimuste olemasolu tõendamiseks mõõdetakse hapnikusisaldus ja/või redokspotentsiaal vees ja setete pinnakihis, kui aeroobsete tingimuste olemasolu ei ole ilmne juba eelnevast kogemusest ning veevõtukoha laadist.
The surface water should be transported in a thoroughly cleansed container.
Pinnavett veetakse täiesti puhtas nõus.
During transport, the temperature of the sample should not significantly exceed the temperature used in the test.
Transpordi ajal ei tohi proovi temperatuur oluliselt ületada katsetemperatuuri.
Cooling to 4 °C is recommended if transport duration exceeds 2 to 3 hours.
Kui vedu kestab üle 2–3 tunni, soovitatakse proov jahutada temperatuurini 4 °C.
The water sample must not be frozen.
Veeproovi ei tohi külmutada.
Storage of the water, if needed, should be minimised and must in any case not exceed a maximum of 4 weeks.
Kui vett on vaja säilitada, peab säilitusaeg olema võimalikult lühike ja ei tohi ületada nelja nädalat.
The water sample should be kept at 4 °C with aeration until use.
Säilitamisel aereeritakse veeproovi 4 °C juures kuni kasutamiseni.
Prior to use, the coarse particles should be removed, e.g. by filtration through a nylon filter with about 100 μm mesh size or with a coarse paper filter, or by sedimentation.
Enne kasutamist kõrvaldatakse veeproovist suuremad tahked osakesed näiteks filtrimisega läbi nailonfiltri, mille ava läbimõõt on umbes 100 μm, läbi suurepoorilise paberfiltri või sadestamisega.
Preparation of water amended with sediment (optional)
Sette lisamine veele (mittekohustuslik)
The resulting sediment sample should be transported in a container with a large air headspace to keep the sediment under aerobic conditions (cool to 4 °C if transport duration exceeds 2-3 hours).
Saadud setteproovi transporditakse nõus, mille ülaosas on palju õhuga täidetud ruumi, mis tagab settele aeroobsed tingimused (kui vedu kestab üle 2–3 tunni, jahutatakse nõu temperatuurini 4 °C).
The sediment sample should be suspended in the test water at a ratio of 1:10 and kept at 4 °C with aeration until use.
Setteproov suspendeeritakse uuritavas vees, nii et proovi ja vee suhe oleks 1:10, ja hõljumit aereeritakse 4 °C juures kuni kasutamiseni.
Storage of the sediment, if needed, should be minimised and must not in any case exceed a maximum of 4 weeks.
Kui setet on vaja säilitada, peab säilitusaeg olema võimalikult lühike ega tohi ületada nelja nädalat.
Semi-continuous procedure (optional)
Poolpidev menetlus (mittekohustuslik)
Prolonged incubation (several months) may be necessary if a long lag time occurs before a significant degradation of the test substance can be measured.
Kui uuritava aine olulist lagunemist on võimalik mõõta alles pärast pika ootefaasi möödumist, võib olla vajalik pikk inkubatsiooniperiood (mitu kuud).
If this is known from previous testing of a substance, the test may be initiated by using a semi-continuous procedure, which allows periodical renewal of a part of the test water or suspension (see Appendix 2).
Kui see on teada uuritava ainega tehtud eelkatsetest, võib katse alguses kasutada poolpidevat režiimi, milles osa katsevett või hõljumit perioodiliselt uuendatakse (vt 2. liide).
Alternatively, the normal batch test may be changed into a semi-continuous test, if no degradation of the test substance has been achieved during approximately 60 days of testing using the batch procedure (see second paragraph in section 1.8.8.3).
Teine võimalus on muuta tavaline portskatse poolpidevaks pärast seda, kui umbes 60 katsepäevaga ei ole portsrežiimis saavutatud uuritava aine lagunemist (vt punkt 1.8.8.3, teine lõik).
Addition of the test (or reference) substance
Uuritava aine (või standardaine) lisamine
For substances with high water solubility (> 1 mg/L) and low volatility (Henry’s law constants < 1 Pa·m3/mol or < 10–5 atm·m3/mol), a stock solution can be prepared in deionised water (see section 1.8.2); the appropriate volume of the stock solution is added to the test vessels to achieve the desired concentration.
Kui uuritav aine lahustub vees hästi (> 1 mg/l) ja on vähelenduv (Henry konstant < 1 Pa·m3/mol või < 10–5 atm·m3/mol), võib põhilahuse valmistada deioniseeritud vees (vt punkt 1.8.2); vajaliku kontsentratsiooni saamiseks lisatakse katsenõusse vajalik maht põhilahust.
The volume of any added stock solution should be held to the practical minimum (< 10 % of the final liquid volume, if possible).
Lisatava põhilahuse maht peab olema võimalikult väike (< 10 % vedeliku lõppmahust, kui võimalik).
Another procedure is to dissolve the test substance in a larger volume of the test water, which may be seen as an alternative to the use of organic solvents.
Teine võimalus on lahustada uuritav aine suuremas mahus katsevees, seda võib käsitleda alternatiivina orgaanilise lahusti kasutamisele.
If unavoidable, stock solutions of non-volatile substances with poor water-solubility should be prepared by use of a volatile organic solvent, but the amount of solvent added to the test system should not exceed 1 % v/v and should not have adverse effects on the microbial activity.
Äärmisel juhul võib lendumatu vähelahustuva aine põhilahuse valmistada lenduvas orgaanilises lahustis, kuid katsesüsteemi lisatava lahusti kogus ei tohi ületada 1 mahuprotsenti ja pärssida mikroorganismide aktiivsust.
The solvent should not affect the stability of the test substance in water.
Lahusti ei tohi mõjutada uuritava aine stabiilsust vees.
The solvent should be stripped off to an extremely small quantity so that it does not significantly increase the DOC concentration of the test water or suspension.
Lahusti eemaldatakse, kuni lahusesse jääv väga väike lahustikogus enam oluliselt ei suurenda lahustunud orgaanilise süsiniku sisaldust katsevees või -hõljumis.
The purpose of the solvent controls is to examine possible adverse effects caused by the solvent towards the microbial population as indicated by the degradation of the reference substance.
Lahusti mõju kontrollimise eesmärk on standardaine lagunemiskiiruse jälgimisega näidata, et lahusti ei pärsi mikroorganismide populatsiooni.
Incubation should take place in the dark (preferred) or in diffuse light at a controlled (± 2 °C) temperature, which may be the field temperature or a standard temperature of 20-25 °C.
Inkubeerimine toimub (eelistatavalt) valguse juurdepääsuta või hajuvalguses püsival temperatuuril (± 2 °C), milleks võib olla välistemperatuur või standardtemperatuur (20–25 °C).
Field temperature may be either the actual temperature of the sample at the sampling time or an average field temperature at the sampling site.
Välistemperatuur võib olla kas tegelik proovi temperatuur proovi võtmisel või proovivõtukoha keskmine temperatuur.
Agitation
Loksutamine või segamine
Agitation by means of continuous shaking or stirring must be provided to maintain particles and microorganisms in suspension.
Et tahked osakesed ja mikroorganismid püsiksid hõljumis, tuleb katsenõu pidevalt loksutada või segada.
Agitation also facilitates oxygen transfer from the headspace to the liquid so that aerobic conditions can be adequately maintained.
Loksutamine või segamine soodustab ka hapniku transporti nõus olevast õhust vedelikku, mis tagab nõutavate aeroobsete tingimuste püsimise.
Place the flasks on a shaking table (approx. 100 rpm agitation) or use magnetic stirring.
Katsenõud asetatakse plaatloksutile (ligikaudu 100 võnget minutis) või magnetsegajale.
Agitation must be continuous.
Loksutamine või segamine peab olema pidev.
However, the shaking or stirring should be as gentle as possible, while still maintaining a homogeneous suspension.
Loksutamine või segamine peab olema võimalikult nõrk, kuid tagama homogeense suspensiooni püsimise.
The duration of the test should normally not exceed 60 days unless the semi-continuous procedure with periodical renewal of the test suspension is applied (see section 1.8.6 and Appendix 2).
Katse kestab tavaliselt kuni 60 ööpäeva, välja arvatud juhul, kui kasutatakse poolpidevat režiimi, milles katsehõljumit perioodiliselt uuendatakse (vt punkt 1.8.6 ja 2. liide).
The exact number of flasks required will depend on the method used for measuring the degradation (see third paragraph in section 1.8.9.1; section 1.8.9.4 and Appendix 3).
Vajalike nõude täpne arv oleneb lagunemise mõõtmise meetodist (vt punkt 1.8.9.1, kolmas lõik; punkt 1.8.9.4 ja 3. liide).
Two subsamples (e.g. 5 ml aliquots) should be withdrawn from each test flask at each sampling time.
Igal proovivõtuajal võetakse igast katsenõust kaks osaproovi (nt 5 ml alikvoodid).
If multiple flasks are used to allow harvesting of whole flasks, a minimum of two flasks should be sacrificed at each sampling time (see first paragraph in section 1.8.9.1).
Kui kasutatakse suurt arvu nõusid ja prooviks võetakse katsenõu kogu sisu, moodustatakse iga proov vähemalt kahe nõu sisust (vt punkt 1.8.9.1, esimene lõige).
Preparation of flasks for suspended sediment test [optional]
Nõude ettevalmistamine hõljumikatseks (mittekohustuslik)
Add the necessary volumes of test water and sediment, if required, to the test vessels (see section 1.8.5).
Katsenõudesse lisatakse nõutav maht katsevett ja vajaduse korral setet (vt punkt 1.8.5).
The preparation of flasks for suspended sediment test is the same as for the pelagic test (see sections 1.8.9.1 and 1.8.9.2).
Hõljumikatse nõud valmistatakse ette samal viisil kui pelaagilise katse nõud (vt punktid 1.8.9.1 ja 1.8.9.2).
Use preferably serum bottles or similar shaped flasks.
Parem on kasutada seerumipudeleid või samalaadse kujuga nõusid.
Place the closed flasks horizontally on a shaker.
Suletud nõud asetatakse loksutile horisontaalselt.
Obviously, open flasks for non-14C-labelled, non-volatile substances should be placed in upright position; in this case magnetic stirring and the use of magnetic bars coated with glass are recommended.
14C-märgiseta lendumatu uuritava ainega avatud nõud pannakse muidugi püstasendisse; sel juhul soovitatakse kasutada magnetsegajat ja klaasiga kaetud magnetilisi segamispulkasid.
If necessary, aerate the bottles to maintain proper aerobic conditions.
Vajaduse korral aereeritakse pudeleid nõuetekohase õhustatuse tagamiseks.
Radiochemical determinations
Radiokeemiline määramine
The evolved 14CO2 is measured indirectly and directly (see Appendix 3).
Eraldunud 14CO2 mõõdetakse kaudselt ja otse (vt 3. liide).
The 14CO2 is determined indirectly by the difference between the initial 14C activity in the test water or suspension and the total residual activity at the sampling time as measured after acidifying the sample to pH 2-3 and stripping off CO2.
14CO2 kaudseks määramiseks kasutatakse järgmist vahet: katsevees või -hõljumis leiduva 14C algaktiivsusest lahutatakse summaarne jääkaktiivsus proovivõtuhetkel, mis mõõdetakse pärast proovi pH viimist väärtuseni 2–3 ja CO2 eemaldamist.
Inorganic carbon is thus removed and the residual activity measured derives from organic material.
Kuna anorgaaniline süsinik eemaldatakse, pärineb mõõdetav jääkaktiivsus üksnes orgaanilisest materjalist.
The indirect 14CO2 determination should not be used, if major volatile transformation products are formed during the transformation of the test substance (see Appendix 3).
Kaudset 14CO2 määramist ei kasutata, kui uuritava aine olulised muundumissaadused on lenduvad (vt 3. liide).
If possible, the 14CO2 evolution should be measured directly (see Appendix 3) at each sampling time in at least one test flask; this procedure enables both the mass balance and biodegradation process to be checked, but it is restricted to tests conducted with closed flasks.
Võimaluse korral tuleb igal proovivõtul mõõta otse vähemalt ühest katsenõust eralduv 14CO2 (vt 3. liide); see meetod võimaldab kontrollida nii massibilanssi kui ka biolagunemist, kuid seda saab rakendada ainult suletud nõus tehtava katse korral.
If the evolved 14CO2 is measured directly during the test, more flasks should be set up for this purpose at the start of the test.
Katse jooksul eraldunud 14CO2 otseseks mõõtmiseks valmistatakse katseks ette rohkem nõusid.
Direct 14CO2 determination is recommended, if major volatile transformation products are formed during the transformation of the test substance.
Otsest 14CO2 määramist soovitatakse siis, kui uuritava aine olulised muundumissaadused on lenduvad.
At each measuring point the additional test flasks are acidified to pH 2-3 and the 14CO2 is collected in an internal or external absorber (see Appendix 3).
Iga andmepunkti saamiseks viiakse katsenõu sisu pH väärtuseni 2–3 ja 14CO2 kogutakse sise- või välisabsorberisse (vt 3. liide).
Optionally the concentrations of 14C-labelled test substance and major transformation products may be determined by use of radiochromatography (e.g. thin layer chromatography, RAD-TLC) or HPLC with radiochemical detection.
14C-märgisega uuritava aine ja oluliste muundumissaaduste kontsentratsioonid võib määrata kas radiokromatograafiliselt (õhukese kihi kromatograafia, radioloogiline õhukese kihi kromatograafia) või radiokeemilise detektsiooniga kõrgefektiivse vedelikkromatograafia abil.
Optionally the phase distribution of the remaining radioactivity (see Appendix 1) and residual test substance and transformation products may be determined.
Soovi korral võib määrata ka, kuidas on faaside vahel jaotunud jääkradioaktiivsus (vt 1. liide), lagunemata uuritav aine ja muundumissaadused.
At the end of the test the mass balance should be determined by direct 14CO2 measurement using separate test flasks from which no samples are taken in the course of the test (see Appendix 3).
Massibilansi kontrollimiseks mõõdetakse katse lõpus otseselt 14CO2, kasutades selleks eraldi katsenõu, millest ei ole katse käigus proove võetud (vt 3. liide).
Specific chemical analyses may also be used to measure transformation products formed during the degradation of the test substance, and this is recommended for substances that are mineralised with half-lives exceeding 60 days.
Keemilist analüüsi võib kasutada ka uuritava aine lagunemise käigus tekkinud muundumissaaduste mõõtmiseks, seda soovitatakse ainete puhul, mille mineraliseerumise poolestusaeg on üle 60 ööpäeva.
The test can easily be carried out with test volumes of one litre in flasks of 2-3 litre volume, which makes it possible to collect samples of approx. 100 ml.
Katset on kerge teha 2–3-liitristes nõudes: igasse nõusse pannakse 1 liiter katsevett ja võetakse umbes 100-milliliitriseid proove.
Plot of data
Andmete graafiline esitamine
Round off sampling times to a whole number of hours (unless the substance degrades substantially in a matter of minutes to hours) but not to a whole number of days.
Proovivõtuajad ümardatakse täistundideks (välja arvatud juhul, kui aine laguneb oluliselt minutite või tundide jooksul), mitte täisööpäevadeks.
Plot the estimates of the residual activity of test substance (for 14C-labelled substances) or the residual concentration (for non-labelled substances), against time both in a linear and in a semi-logarithmic plot (see Figures 1a, 1b).
Uuritava aine jääkaktiivsuse (14C-märgisega aine) või jääkkontsentratsiooni (märgistamata aine) hinnatud väärtused esitatakse sõltuvalt ajast graafiliselt nii lineaarses kui ka poollogaritmilises skaalas (vt joonised 1a ja 1b).
If degradation has taken place, compare the results from flasks FT with those from flasks FS.
Kui on toimunud lagunemine, võrreldakse nõudega FT saadud tulemusi nendega, mis on saadud nõudega FS.
If the means of the results from the flasks with test substance (FT) and the sterile flasks (FS) deviate by less than 10 %, it can be assumed that the degradation observed is predominantly abiotic.
Kui uuritava ainega nõude (FT) puhul saadud tulemuste keskväärtus erineb steriilsete nõudega (FS) saadud keskväärtusest vähem kui 10 %, võib oletada, et täheldatud lagunemine on valdavalt abiootiline.
If the degradation in flasks FS is lower, the figures may be used to correct those obtained with flasks FT (by subtraction) in order to estimate the extent of biodegradation.
Kui lagunemise määr nõudes FS on väiksem, siis võib neid andmeid kasutada nõudes FT toimunud biolagunemise määra hindamisel parandina (vastav arv lahutatakse).
When optional analyses are performed for major transformation products, plots of their formation and decline should be provided in addition to a plot of the decline of the test substance.
Kui tehakse mittekohustuslik oluliste muundumissaaduste analüüs, esitatakse lisaks uuritava aine vähenemise graafikule ka muundumissaaduste tekkimist ja kadumist kajastavad graafikud.
Estimate the lag phase duration tL from the degradation curve (semi-logarithmic plot) by extrapolating its linear part to zero degradation or alternatively by determining the time for approximately 10 % degradation (see Figures 1a and 1b).
Ootefaasi kestuse tL hindamiseks ekstrapoleeritakse lagunemiskõvera (poollogaritmilise graafiku) lineaarne osa null-lagunemise tasemeni või määratakse ligikaudu 10 % lagunemise aeg (vt joonised 1a ja 1b).
From the semi-logarithmic plot, estimate the first order rate constant, k, and its standard error by linear regression of ln (residual 14C activity or test substance concentration) versus time.
Poollogaritmiliselt graafikult leitakse esimest järku kiiruskonstandi k ja selle standardhälbe hinnang, kasutades lineaarset regressiooni ln (14C jääkaktiivsus või uuritava aine jääkkontsentratsioon) vs. aeg.
With 14C measurements in particular, use only data belonging to the initial linear part of the curve after the ended lag phase, and give preference to selecting few and representative data rather than selecting a greater number of more uncertain data.
Eriti 14C mõõtmise puhul tuleb kasutada ainult neid andmeid, mis kuuluvad ootefaasile järgnevasse lagunemiskõvera esimesse lineaarsesse osasse; paljude suure määramatusega andmete asemel on parem koguda väiksem arv representatiivseid andmeid.
Uncertainty includes here errors inherent in the recommended direct use of measured residual 14C activities (see below).
Antud juhul hõlmab määramatus vigu, mis on seotud mõõdetud 14C jääkaktiivsuse soovitatud otsese kasutamisega (vt edaspidi).
It may sometimes be relevant to calculate two different rate constants, if the degradation follows a biphasic pattern.
Kui lagunemine on kahefaasiline, on mõnikord vaja arvutada kaks kiiruskonstanti.
For this purpose two different phases of the degradation curve are defined.
Selleks määratakse kindlaks lagunemiskõvera kaks faasi.
Calculations of the rate constant, k, and the half-life t½ = ln2/k, should be carried out for each of the individual replicate flasks, when sub-samples are withdrawn from the same flask, or by using the average values, when whole flasks are harvested at each sampling time (see last paragraph in section 1.8.9.2).
Kui ühest ja samast nõust võetakse osaproove, arvutatakse kiiruskonstant k ja poolestusaeg t½ = ln 2/k iga paralleelnõu jaoks eraldi; kui igal proovivõtukorral võetakse prooviks katsenõu kogu sisu, arvutatakse need parameetrid keskväärtuste alusel (vt punkt 1.8.9.2, viimane lõik).
When the first-mentioned procedure is used, the rate constant and half-life should be reported for each of the individual replicate flasks and as an average value with a standard error.
Esimese meetodi korral esitatakse iga paralleelnõu jaoks leitud kiiruskonstant ja poolestusaeg ning nende keskväärtused koos standardhälvetega.
If high concentrations of test substance have been used, the degradation curve may deviate considerably from a straight line (semi-logarithmic plot) and first order kinetics may not be valid.
Uuritava aine kõrge kontsentratsiooni puhul võib lagunemiskõver (poollogaritmiline graafik) sirgjoonest märkimisväärselt kõrvale kalduda ja esimest järku kineetika ei kehti.
Defining a half-life has therefore no meaning.
Sel juhul ei ole poolestusaja määramisel mõtet.
However, for a limited data range, pseudo first order kinetics can be applied and the degradation half-time DT50 (time to reach 50 % degradation) estimated.
Piiratud andmevahemikus saab siiski rakendada pseudo-esimest järku kineetikat ja määrata poollagunemisaeg DT50 (aeg, mille jooksul laguneb 50 % ainest).
It must be borne in mind, however, that the time course of degradation beyond the selected data range cannot be predicted using the DT50 which is merely a descriptor of a given set of data.
Ent tuleb silmas pidada, et DT50 abil ei saa ennustada lagunemise ajalist kulgu väljaspool valitud andmevahemikku, sest DT50 iseloomustab ainult valitud andmekogumit.