natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As a preventive approach, designed to optimise the environmental performance of products, while maintaining their functional qualities, it provides genuine new opportunities for manufacturers, consumers and society as a whole.
Ennetava vahendina pakub toodete keskkonnasäästlik projekteerimine või kavandamine tootjatele, tarbijatele ja üldsusele uusi konkreetseid võimalusi toodete keskkonnatoime optimeerimiseks ja samaaegselt nende kasutuskvaliteedi säilitamiseks.
Energy efficiency improvement — with one of the available options being more efficient end use of electricity — is regarded as contributing substantially to the achievement of greenhouse gas emission targets in the Community.
Energiatõhususe parandamine on elektrienergia efektiivsema lõppkasutuse ühe valikuna oluliseks panuseks ühenduse kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamisega seonduvate eesmärkide saavutamiseks.
Electricity demand is the fastest growing energy end use category and is projected to grow within the next 20 to 30 years in the absence of any policy action to counteract this trend.
Elektrienergia vajadus on energia lõppkasutuse kõige kiiremini kasvav kategooria ja prognooside kohaselt kasvab see järgneva 20–30 aasta jooksul veelgi, kui nimetatud tendentsi piiramiseks ei rakendata poliitilisi meetmeid.
A significant reduction in energy consumption as suggested by the Commission in its European Climate Change Programme (ECCP) is possible.
Komisjoni koostatud Euroopa kliimamuutuste programmi kohaselt on võimalik saavutada energiatarbimise oluline vähendamine.
Climate change is one of the priorities of the Sixth Community Environment Action Programme, laid down by Decision No 1600/2002/EC of the European Parliament and of the Council [4].
Kliimamuutus on üks Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsusega nr 1600/2002/EÜ [4] vastu võetud ühenduse kuuenda keskkonnaalase tegevusprogrammi prioriteetidest.
Therefore, substantial demand-side measures and targets should be adopted.
Seepärast tuleb nõudluse osas võtta olulisi meetmeid ja seada olulisi eesmärke.
Action should be taken during the design phase of energy-related products, since it appears that the pollution caused during a product’s life cycle is determined at that stage, and most of the costs involved are committed then.
Energiamõjuga toodete väljatöötamise etapil tuleks võtta meetmeid, kuna on näha, et sellel etapil selgub toote olelusringi jooksul ilmnev keskkonnasaaste ning määratakse ära enamik tekkivaid kulutusi.
A coherent framework for the application of Community ecodesign requirements for energy-related products should be established with the aim of ensuring the free movement of those products which comply with such requirements and of improving their overall environmental impact.
Energiamõjuga toodete ökodisainile esitatavate ühenduse nõuete kohaldamiseks tuleks kehtestada ühtne raamistik eesmärgiga tagada neile nõuetele vastavate toodete vaba liikumine ja vähendada nende üldist keskkonnamõju.
Such Community requirements should respect the principles of fair competition and international trade.
Niisuguste ühenduse nõuete sõnastamisel tuleks arvestada ausa konkurentsi ja rahvusvahelise kaubanduse põhimõtteid.
Ecodesign requirements should be set taking account of the goals and priorities of the Sixth Community Environment Action Programme, including, as appropriate, applicable goals of the relevant thematic strategies of that Programme.
Ökodisaini nõuete kehtestamisel tuleks arvestada ühenduse kuuenda keskkonnaalase tegevusprogrammi eesmärke ja prioriteete ning, kui see on asjakohane, nimetatud programmi temaatiliste strateegiate asjaomaseid eesmärke.
This Directive seeks to achieve a high level of protection for the environment by reducing the potential environmental impact of energy-related products, which will ultimately be beneficial to consumers and other end-users.
Käesoleva direktiivi eesmärk on saavutada energiamõjuga toodete võimalike keskkonnamõjude vähendamisega keskkonnakaitse kõrge tase, mis tuleb lõpuks kasuks toodete tarbijatele ja teistele lõppkasutajatele.
Sustainable development also requires proper consideration of the health, social and economic impact of the measures envisaged.
Säästev areng nõuab ka seda, et mõistlikult arvestataks kavandatavate meetmete mõju tervisele, ühiskonnale ja majandusele.
Improving the energy and resource efficiency of products contributes to the security of the energy supply and to the reduction of the demand on natural resources, which are preconditions of sound economic activity and therefore of sustainable development.
Toodete suurem energia- ja ressursitõhusus aitab kaasa energiavarustuse kindlusele ning nõudluse vähendamisele loodusvarade järele, mis on omakorda terve majanduse ning seega säästva arengu eeldusteks.
A Member State that deems it necessary to maintain national provisions on grounds of overriding needs relating to the protection of the environment, or to introduce new provisions based on new scientific evidence relating to the protection of the environment on grounds of a problem specific to that Member State that arises after the adoption of the applicable implementing measure, may do so under the conditions laid down in Article 95(4), (5) and (6) of the Treaty, which provides for prior notification to, and approval from, the Commission.
Liikmesriik, kes peab keskkonnakaitsega seotud oluliste vajaduste tõttu vajalikuks säilitada siseriiklikke sätteid või kohaldatava rakendusmeetme võtmise järel ilmneva ning sellele liikmesriigile ainuomase probleemi tõttu kehtestada keskkonnakaitsega seotud uutel teaduslikel tõenditel põhinevaid siseriiklikke sätteid, võib seda teha EÜ asutamislepingu artikli 95 lõigetes 4, 5 ja 6 sätestatud tingimuste alusel, mis näevad ette eelneva teatamise komisjonile ja kinnitamise komisjoni poolt.
In order to maximise the environmental benefits from improved design, it may be necessary to inform consumers about the environmental characteristics and performance of energy-related products and to advise them on how to use products in a manner which is environmentally friendly.
Paremast tootedisainist tulenevate keskkonnaeeliste maksimeerimiseks võib osutuda vajalikuks teavitada tarbijaid energiamõjuga toodete tunnustest ja omadustest, mis on keskkonna jaoks olulised, ning nõustada neid nimetatud toodete keskkonnasäästlikul kasutamisel.
The approach set out in the Commission’s Communication of 18 June 2003 entitled ‘Integrated Product Policy — Building on Environmental Life-Cycle Thinking’, which is a major innovative element of the Sixth Community Environment Action Programme, aims to reduce the environmental impacts of products across the whole of their life cycle, including in the selection and use of raw materials, in manufacturing, packaging, transport and distribution, installation and maintenance, use and end-of-life.
Komisjoni 18. juuni 2003. aasta teatises integreeritud tootepoliitika kohta („Integrated Product Policy – Building on Environmental Life-Cycle Thinking” (IPP)) sätestatud kontseptsioon, mis on ühenduse kuuenda keskkonnaalase tegevusprogrammi oluline ja uuenduslik osa, järgib eesmärki vähendada toodete keskkonnamõjusid kogu nende olelusringi jooksul, kaasa arvatud tooraine valikul ja kasutamisel, tootmises, pakendamises, transpordis ja turustamisel, paigaldamisel ja hoolduses, kasutamisel ja kasutusea lõppedes.
Considering at the design stage a product’s environmental impact throughout its whole life cycle has a high potential to facilitate improved environmental performance in a cost-effective way, including in terms of resource and material efficiency, and thereby to contribute to achieving the objectives of the Thematic Strategy on the Sustainable Use of Natural Resources.
Arvestades toote kogu eluea vältel avalduvat keskkonnamõju juba selle projekteerimisel, saab toote keskkonnatoimet parandada kulusäästlikul viisil, kaasa arvatud ressursside ja materjalide tõhusa kasutamisega, täites seega loodusvarade säästva kasutamise temaatilise strateegia eesmärke.
There should be sufficient flexibility to enable this factor to be integrated in product design whilst taking account of technical, functional and economic considerations.
Eeskirjad peaksid olema piisavalt paindlikud, et keskkonnanõudeid saaks toodete projekteerimisel ja kavandamisel arvestada samal ajal tehnilisi, funktsionaalseid ja majanduslikke vajadusi silmas pidades.
Although a comprehensive approach to environmental performance is desirable, greenhouse gas mitigation through increased energy efficiency should be considered a priority environmental goal pending the adoption of a working plan.
Ehkki on soovitatav kasutada kõikehõlmavat lähenemist seoses keskkonnatoimega, peaks kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamine energiatõhususe suurendamise teel olema kuni tööplaani vastuvõtmiseni esmatähtis keskkonnaalane eesmärk.
It may be necessary and justified to establish specific quantified ecodesign requirements for some products or environmental aspects thereof in order to ensure that their environmental impact is minimised.
Võib olla vajalik ja õigustatud kehtestada teatud toodetele või teatud keskkonda puudutavatele tunnustele kvantitatiivsed ökodisaini nõuded, et piirata toodete keskkonnamõju miinimumiga.
Given the urgent need to contribute to the achievement of the commitments in the framework of the Kyoto Protocol to the United Nations Framework Convention on Climate Change, and without prejudice to the integrated approach promoted in this Directive, some priority should be given to those measures with a high potential for reducing greenhouse gas emissions at low cost.
Arvestades pakilist vajadust anda panus Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kliimamuutuste raamkonventsiooni Kyoto protokolli täitmisesse, ja ilma et see piiraks käesolevas direktiivis toetatud integreeritud lähenemist, tuleks anda teatav prioriteet meetmetele, millel on suur potentsiaal vähendada kasvuhoonegaaside heitkoguseid väheste kuludega.
Such measures can also contribute to a sustainable use of resources and constitute a major contribution to the 10-year framework of programmes on sustainable production and consumption agreed at the World Summit on Sustainable Development in Johannesburg from 26 August to 4 September 2002.
Nimetatud meetmed võivad soodustada ka ressursside säästvat kasutamist ning on oluliseks panuseks säästvate tootmis- ja tarbimisstruktuuride programmide kümneaastasesse raamistikku, mis võeti vastu 26. augustist4. septembrini 2002 toimunud maailma säästva arengu tippkohtumisel Johannesburgis.
As a general principle and where appropriate, the energy consumption of energy-related products in stand-by or off-mode should be reduced to the minimum necessary for their proper functioning.
Üldise põhimõttena ja vajaduse korral tuleks energiamõjuga toodete energiatarbimist oote- või väljalülitatud režiimis vähendada miinimumini, mis on vajalik nende korralikuks toimimiseks.
While the best-performing products or technologies available on the market, including on international markets, should be taken as a reference, the level of ecodesign requirements should be established on the basis of technical, economic and environmental analysis.
Võrdluseks tuleks võtta turul, sealhulgas rahvusvahelistel turgudel, olevad parimad tooted või tehnoloogiad ning ökodisaini nõuete ulatus tuleks määrata tehnilise, majandusliku ja keskkonnaanalüüsi põhjal.
Flexibility in the method for establishing the level of requirements can make swift improvement of environmental performance easier.
Nimetatud nõuete taseme sätestamise paindlik meetod muudab toodete keskkonnatoime kiire parandamise lihtsamaks.
Interested parties should be consulted and cooperate actively in this analysis.
Huvitatud isikutega tuleks konsulteerida ja nad aktiivselt analüüsi kaasata.
The setting of mandatory measures requires proper consultation of the parties involved.
Siduvate meetmete kehtestamine nõuab piisavat konsulteerimist asjaomaste isikutega.
The introduction of interim targets increases the predictability of the policy, allows for accommodating product development cycles and facilitates long-term planning for interested parties.
Vahe-eesmärkide kehtestamine muudab poliitika rohkem ettearvatavaks, võimaldab arvestada toodete arendustsükleid ja lihtsustab huvitatud isikutel pikaajalist planeerimist.
Priority should be given to alternative courses of action such as self-regulation by the industry where such action is likely to deliver the policy objectives faster or in a less costly manner than mandatory requirements.
Prioriteediks peaks olema alternatiivsed lahendused, nagu tööstuse enesereguleerimine, eeldusel et poliitilisi eesmärke saab nende abil saavutada eeldatavasti kiiremini või väiksemate kulutustega kui kohustuslike nõuete kehtestamisega.
Self-regulation, including voluntary agreements offered as unilateral commitments by industry, can enable quick progress due to rapid and cost-effective implementation, and allows for flexible and appropriate adaptations to technological options and market sensitivities.
Eneseregulatsioon, sealhulgas vabatahtlikud kokkulepped tööstuse ühepoolselt võetud kohustuste kujul, võib tänu kiirele ja väheste kuludega rakendamisele tuua kiireid edusamme ja võimaldada paindlikku ja asjakohast kohandumist tehniliste võimaluste ja turu tundlikkusega.
For the assessment of voluntary agreements or other self-regulation measures presented as alternatives to implementing measures, information on at least the following issues should be available: openness of participation, added value, representativeness, quantified and staged objectives, involvement of civil society, monitoring and reporting, cost-effectiveness of administering a self-regulatory initiative and sustainability.
Vabatahtlike kokkulepete või rakendusmeetme alternatiivina esitatud teiste eneseregulatsiooni meetmete hindamiseks peaks olema kättesaadav teave vähemalt järgmiste teemade kohta: osalemise avatus, lisaväärtus, representatiivsus, kvantifitseeritud ja astmelised eesmärgid, kodanikuühiskonna kaasamine, seire ja aruandlus, eneseregulatsiooni algatuse haldamise kulutasuvus ja säästvus.
The Commission’s Communication of 17 February 2002, entitled ‘Environmental Agreements at Community level within the Framework of the Action Plan on the Simplification and Improvement of the Regulatory Environment’, could provide useful guidance when assessing self-regulation by industry in the context of this Directive.
Komisjoni 17. veebruari 2002. aasta teatis (keskkonnakokkulepete kohta ühenduse tasandil regulatsioonikeskkonna lihtsustamise ja parandamise tegevuskava raames) võiks anda kasulikke pidepunkte tööstusele enesekontrolli hindamiseks käesoleva direktiivi raames.
This Directive should also encourage the integration of ecodesign in small and medium-sized enterprises (SMEs) and very small firms.
Käesolev direktiiv peaks soodustama ka ökodisaini kontseptsiooni kasutuselevõttu väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate (VKEd) ning väga väikeste äriühingute poolt.
Such integration could be facilitated by wide availability of, and easy access to, information relating to the sustainability of their products.
Seda saaks lihtsustada, tehes nimetatud toodete säästualase teabe ulatuslikult kättesaadavaks ja lihtsalt ligipääsetavaks.
Energy-related products that comply with the ecodesign requirements laid down in implementing measures to this Directive should bear the ‘CE’ marking and associated information, in order to enable them to be placed on the internal market and move freely.
Energiamõjuga tooted, mis täidavad käesoleva direktiivi rakendusmeetmetes sätestatud ökodisaini nõudeid, peaksid kandma CE-märgist ja asjaomaseid andmeid, mis võimaldavad nende turule laskmist ja vaba liikumist siseturul.
The rigorous enforcement of implementing measures is necessary to reduce the environmental impact of regulated energy-related products and to ensure fair competition.
Rakendusmeetmete range täitmine on vajalik reguleeritud energiamõjuga toodete keskkonnamõju vähendamise ja ausa konkurentsi tagamiseks.
When preparing implementing measures and the working plan, the Commission should consult Member States’ representatives as well as interested parties concerned with the product group, such as industry, including SMEs and craft industry, trade unions, traders, retailers, importers, environmental protection groups and consumer organisations.
Rakendusmeetmete ja tööplaani väljatöötamisel peaks komisjon konsulteerima liikmesriikide esindajatega ning huvitatud isikutega, kelle jaoks tooterühm on oluline; nende hulka kuuluvad teiste hulgas tööstus, sealhulgas VKEd ja käsitööndus, ametiühingud, hulgi- ja jaekaubandusega tegelevad ettevõtjad, importijad, keskkonnakaitseorganisatsioonid ja tarbijate ühingud.
When preparing implementing measures, the Commission should also take due account of existing national environmental legislation, in particular that concerning toxic substances, which Member States have indicated should be preserved, without reducing the existing and justified levels of protection in the Member States.
Rakendusmeetmete väljatöötamisel peaks komisjon kohasel määral arvestama ka olemasolevaid siseriiklikke keskkonnaalaseid õigusakte, mida tuleks liikmesriikide arvates säilitada, eriti toksiliste ainete osas, seejuures ei tohi vähendada liikmesriikides kehtivat põhjendatud kaitse taset.
Regard should be given to the modules and rules intended for use in technical harmonisation Directives set out in Decision No 768/2008/EC of the European Parliament and of the Council of 9 July 2008 on a common framework for the marketing of products [5].
Arvestada tuleks ka tehnilise ühtlustamise direktiivides kasutatavaid eeskirju ja mooduleid, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. juuli 2008. aasta otsuses nr 768/2008/EÜ toodete turustamise ühise raamistiku kohta [5].
Surveillance authorities should exchange information on the measures envisaged within the scope of this Directive with a view to improving surveillance of the market, having regard to Regulation (EC) No 765/2008 of the European Parliament and of the Council of 9 July 2008 setting out the requirements for accreditation and market surveillance relating to the marketing of products [6].
Järelevalveasutused peaksid vahetama teavet käesoleva direktiivi kohaldamisalas kavandatavate meetmete kohta, et turujärelevalvet tõhusamini kujundada, võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. juuli 2008. aasta määrust (EÜ) nr 765/2008, millega sätestatakse akrediteerimise ja turujärelevalve nõuded seoses toodete turustamisega [6].
The exchange of information on environmental life cycle performance and on the achievements of design solutions should be facilitated.
Soodustada tuleks teabevahetust toodete olelusringi jooksul ilmneva keskkonnatoime ja konstruktsioonilahenduste osas saavutatu kohta.
The accumulation and dissemination of the body of knowledge generated by the ecodesign efforts of manufacturers is one of the crucial benefits of this Directive.
Tootjate ökodisainialaste pingutuste käigus omandatud teadmiste koondamise ja levitamise näol on tegemist käesoleva direktiivi olulise lisaväärtusega.
A competent body is usually a public or private body, designated by the public authorities, that presents the necessary guarantees for impartiality and availability of technical expertise for carrying out a verification of the product with regard to its compliance with the applicable implementing measures.
Pädev asutus on tavaliselt avalik-õiguslik või eraõiguslik asutus, mille on määranud ametivõimud ning mis pakub vajalikke tagatisi tehnilise ekspertiisi erapooletuse ja kättesaadavuse seisukohast, et kontrollida toote vastavust kohaldatavatele rakendusmeetmetele.
In respect of training and information on ecodesign for SMEs, it may be appropriate to consider accompanying activities.
VKEde ökodisainialase koolituse ja teavitamise osas võib tekkida vajadus kaaluda lisameetmete rakendamist.
It is in the interest of the functioning of the internal market to have standards which have been harmonised at Community level.
Ühenduse tasandil ühtlustatud standardid parandavad siseturu toimimist.
Once the reference to such a standard has been published in the Official Journal of the European Union, compliance with it should raise a presumption of conformity with the corresponding requirements set out in the implementing measure adopted on the basis of this Directive, although other means of demonstrating such conformity should be permitted.
Niipea kui viide ühtlustatud standardile on avaldatud Euroopa Liidu Teatajas, tuleks eeldada, et sellele standardile vastavuse korral on täidetud käesoleva direktiivi alusel vastu võetud rakendusmeetme asjaomased nõuded, seda ka siis, kui lubatud peaksid olema ka teised vastavuse tõendamise viisid.
One of the main roles of harmonised standards should be to help manufacturers in applying the implementing measures adopted under this Directive.
Ühtlustatud standardid peaksid eelkõige aitama tootjatel kohaldada käesoleva direktiivi alusel vastu võetud rakendusmeetmeid.
In the case of generic ecodesign requirements, harmonised standards could contribute considerably to guiding manufacturers in establishing the ecological profile of their products in accordance with the requirements of the applicable implementing measure.
Mis puutub üldistesse ökodisaini nõuetesse, siis saaksid tootjaid, luues oma toodete ökoloogilise profiili vastavalt igakordselt kohaldatava rakendusmeetme nõuetele, suures osas tugineda ühtlustatud standarditele.
These standards should clearly indicate the relationship between their clauses and the requirements dealt with.
Standardites peaks olema üheselt viidatud sellele, missugune on seos vastavate standardite ja nendes käsitletud nõuete vahel.
The purpose of harmonised standards should not be to fix limits for environmental aspects.
Ühtlustatud standardi eesmärk ei tohi olla keskkonnaaspektide piirmäärade kehtestamine.
For the purpose of the definitions used in this Directive it is useful to refer to relevant international standards such as ISO 14040.
Käesolevas direktiivis kasutatud mõistete määratlemise eesmärgil on soovitav tugineda asjakohastele rahvusvahelistele standarditele nagu ISO 14040.
This Directive is in accordance with certain principles for the implementation of the new approach as set out in the Council Resolution of 7 May 1985 on a new approach to technical harmonisation and standards [7] and of making reference to harmonised European standards.
Käesolev direktiiv on kooskõlas tehnilise ühtlustamise ja standardimise uue kontseptsiooni rakendamise teatavate põhimõtetega, mis on sõnastatud nõukogu 7. mai 1985. aasta resolutsioonis tehnilise ühtlustamise ja standardimise uue kontseptsiooni kohta, [7] ja ühtlustatud Euroopa standarditele viitamise põhimõtetega.
The Council Resolution of 28 October 1999 on the role of standardisation in Europe [8] recommends that the Commission examine whether the New Approach principle could be extended to sectors not yet covered as a means of improving and simplifying legislation wherever possible.
Oma 28. oktoobri 1999. aasta resolutsioonis standardimise rolli kohta Euroopas [8] soovitas nõukogu komisjonil uurida, kas uue lähenemise põhimõtteid saaks laiendada täiendavatele, seni hõlmamata valdkondadele, et igal võimalusel parandada ja lihtsustada asjaomaseid õigusakte.