natgillin/translations-raw huggingface dataset:
With regard to the Commission’s argument, set out in recital 59 of its opening decision, that ‘if the representative of the State gave preference to maintaining the continuity of the public service over the right of the creditor to have his debt repaid, it cannot be excluded that the strict liability of the State could be incurred’, the French authorities recognise that the requirement of continuity of the public service is imposed on the representative of the State when implementing the procedure laid down by the Law of 16 July 1980.
Seoses komisjoni menetluse algatamise otsuse punktis 59 esitatud väitega, et „juhul, kui riigi esindaja eelistab avaliku teenuse osutamise järjepidevust võlausaldaja õigusele laenatud summa tagasi saada, ei ole välistatud riigi mittesüülise vastutuse rakendamine”, tunnustavad Prantsusmaa ametiasutused, et riigi esindaja peab 16. juuli 1980. aasta otsuses sätestatud menetluse täitmisel järgima avaliku teenuse osutamise järjepidevuse nõuet.
Nonetheless, according to the French authorities, even if the judge were to order the creditor to be compensated, such compensation would have the effect of reinstating the creditor to the situation in which he would have been under ordinary law because, in this latter case, the good in question would have been sold and the body of creditors would have received the corresponding amount.
Prantsusmaa ametiasutused on siiski seisukohal, et isegi kui kohtunik annaks korralduse maksta võlausaldajale hüvitist, oleks võlausaldaja sellise hüvitamise tagajärjel olukorras, kus ta oleks olnud ka tavaõiguse rakendamisel, kuna viimasel juhul oleks kõnealune vara võõrandatud ning kõik võlausaldajad oleksid saanud vastava summa.
There would therefore be no advantage to the creditor.
Seega ei tulene sellest võlausaldaja jaoks ühtegi eelist.
The inapplicability to legal entities governed by public law of administration and winding-up procedures under ordinary law does not exclude the possibility of the bankruptcy of an EPIC or of bankruptcy proceedings against it
Asjaolu, et avalik-õiguslike isikute suhtes ei saa kohaldada tavaõigusega ette nähtud saneerimis- ega likvideerimismenetlusi, ei välista avalik-õigusliku tööstus- ja äriasutuse pankrotti või tema suhtes pankrotimenetluse algatamist
According to the French authorities, the Commission’s analysis is based on its 2000 Notice on State aid in the form of guarantees (‘the 2000 Guarantees Notice’), and in particular point 2.1.3 thereof, which provides that ‘The Commission also regards as aid in the form of a guarantee, the more favourable funding terms obtained by enterprises whose legal form rules out bankruptcy or other insolvency procedures or provides an explicit State guarantee or coverage of losses by the State’.
Prantsusmaa ametiasutuste arvates tugineb komisjon kõnealust küsimust analüüsides oma 2000. aasta teatisele garantiidena antava riigiabi kohta ning eelkõige selle punktile 2.1.3, milles sätestatakse: „Komisjon loeb garantii kujul antud abiks ka soodsamad rahastamistingimused ettevõtjatele, kelle õiguslik vorm välistab pankroti- või muud maksejõuetusmenetlused või tagab selgesõnalise riigigarantii või kahjumi katmise riigi poolt.”
While noting that the rules of the Treaty take precedence over the 2000 Guarantees Notice, the French authorities identify two factors which, in their view, remove the case in question from the scope of Notice:
Märkides, et EÜ asutamislepingu eeskirjad on garantiidena antavat riigiabi käsitleva 2000. aasta teatise suhtes ülimuslikud, rõhutavad Prantsusmaa ametiasutused kaht asjaolu, mis nende arvates välistavad kõnealuse teatise kohaldamise käesoleval juhul:
the 2000 Guarantees Notice stresses the fact that any aid would arise from ‘more favourable funding terms’ that would be imputed to the exclusion of the possibility of bankruptcy proceedings; but the Commission has not demonstrated the existence of ‘more favourable funding terms’,
garantiidena antavat riigiabi käsitlevas 2000. aasta teatises rõhutatakse asjaolu, et võimalik abi tuleneb pankrotimenetluse välistamisest tingitud „soodsamatest rahastamistingimustest”; komisjon ei ole aga selliste „soodsamate rahastamistingimuste” olemasolu tõendanud;
the 2000 Guarantees Notice examines the case where the legal form excludes all bankruptcy or insolvency proceedings and not specific proceedings; but the Commission has not established that La Poste cannot go bankrupt, nor that insolvency proceedings are impossible.
garantiidena antavat riigiabi käsitlevas 2000. aasta teatises käsitletakse juhtumit, kus õiguslik vorm välistab mis tahes pankroti- või maksejõuetusmenetluse ning mitte mõne konkreetse menetluse; komisjon ei ole aga sedastanud, et La Poste ei võiks minna pankrotti, ega ka seda, et ükski maksejõuetusmenetlus ei ole võimalik.
According to the French authorities, the Law of 25 January 1985 is merely a procedural law.
Seega on Prantsusmaa ametiasutuste arvates 25. jaanuari 1985. aasta seadus ainult menetlusseadus.
The fact that EPICs lie outside its scope does not mean that an EPIC cannot be in default, nor that the law prohibits administration, winding-up or ad hoc bankruptcy proceedings being taken against it.
Asjaolu, et avalik-õiguslik tööstus- ja äriasutus ei kuulu selle seaduse kohaldamisalasse, ei tähenda, et see ei võiks sattuda maksejõuetuse olukorda, ega ka seda, et kõnealune seadus keelab tema suhtes ad hoc saneerimis-, likvideerimis- või pankrotimenetluse algatamise.
The application of the ‘procedure’ introduced by the Law of 16 July 1980, rather than the collective procedure under ordinary law, does not confer any advantage on the creditor
juuli 1980. aasta seadusega kehtestatud menetluse kohaldamine tavaõigusega ette nähtud ühismenetluse asemel ei anna võlausaldajale mingit eelist.
The French authorities, having analysed recital 68 of the opening decision, conclude that the Commission uses two criteria to assess whether the application of a specific procedure in the event of insolvency confers an advantage on the entity subject to the procedure in relation to undertakings subject to commercial law:
Olles analüüsinud menetluse algatamise otsuse punkti 68, järeldavad Prantsusmaa ametiasutused, et komisjon kasutab kahte kriteeriumi, et hinnata, kas erimenetluse kohaldamine maksejõuetuse korral annab sellele üksusele, kelle suhtes seda menetlust kohaldatakse, äriõigusele alluvate äriühingutega võrreldes eelise:
a criterion relating to publicity: the procedure to be followed in the event of La Poste’s insolvency should be defined and made public,
avalikustamise kriteerium: La Poste’i maksejõuetuse korral järgitav menetlus peaks olema kindlaks määratud ja avalikustatud;
a criterion relating to equivalence: this procedure should be either the private-law procedure or a procedure that gives the creditors of La Poste rights that are no better than those they would have under commercial law.
võrdväärsuse kriteerium: see menetlus peaks olema kas eraõiguslik menetlus või siis andma La Poste’i võlausaldajatele õigused, mis ei ületa oma ulatuselt äriõiguse kohaldamise korral kehtivaid õigusi.
Although the French authorities challenge the need to fulfil these two criteria, in so far as they are regarded as necessary and sufficient by the Commission, they have been used by the French authorities to analyse whether the application of the provisions of the Law of 16 July 1980 confers an advantage on the creditors of legal entities governed by public law compared with the creditors of undertakings subject to collective procedures under ordinary law.
Ehkki Prantsusmaa ametiasutused vaidlustavad nende kahe kriteeriumi järgimise vajadust, samas kui komisjon peab neid kriteeriume vajalikuks ja piisavaks, kasutavad Prantsusmaa ametiasutused neid kriteeriume, et analüüsida, kas 16. juuli 1980. aasta seaduse sätete kohaldamine annab avalik-õiguslike juriidiliste isikute võlausaldajatele eelise võrreldes nende äriühingute võlausaldajatega, kelle suhtes kohaldatakse tavaõigusega ette nähtud ühismenetlusi.
With regard to the criterion relating to publicity, the French authorities take the view that the procedure introduced by the Law of 16 July 1980 is correctly identified by the rating agencies as applicable in the event of the insolvency of an EPIC, as reported by the rating agencies referred to by the Commission in relation to ERAP.
Avalikustamise kriteeriumi puhul leiavad Prantsusmaa ametiasutused, et 16. juuli 1980. aasta seadusega kehtestatud menetluse kohta on reitinguagentuurid õigesti märkinud, et seda kohaldatakse avalik-õigusliku tööstus- ja äriasutuse maksejõuetuse korral, nagu kinnitavad ka komisjoni osutatud agentuuride märkused ERAPi kohta.
With regard to the criterion relating to equivalence, the French authorities draw a distinction between the case where a requirement for continuity of the public service would apply and where such a requirement would not apply.
Võrdväärsuse kriteeriumi puhul eristavad Prantsusmaa ametiasutused juhtumeid, kus on nõutav avaliku teenuse osutamise järjepidevus, ning juhtumeid, kus see ei ole nõutav.
the ‘procedure’ introduced by the Law of 16 July 1980 analysed from the perspective of an equivalence test — leaving aside the requirement for continuity of the public service
juuli 1980. aasta seadusega kehtestatud menetluse analüüs võrdväärsuse kriteeriumi seisukohast, võtmata arvesse avaliku teenuse osutamise järjepidevuse nõuet
According to the French authorities, if La Poste were unable to repay its debts and if there were no requirement for continuity of the public service, the following procedure would apply: in the unlikely event of genuine financial difficulty and before reaching the stage of lack of assets, the undertaking would initially be required to open negotiations with its creditors in order to establish a plan for rescheduling liabilities.
Prantsusmaa ametiasutused on seisukohal, et kui La Poste’il ei oleks olnud võimalik oma võlgu tagasi maksta ning kui ei oleks kehtinud avaliku teenuse osutamise järjepidevuse nõuet, oleks kohaldatud järgmist menetlust: ebatõenäolisel juhul, kui oleksid ilmnenud finantsraskused, ning enne maksejõuetuse olukorda jõudmist oleks ettevõtja kõigepealt suunatud läbirääkimistele oma võlausaldajatega, et leppida kokku saneerimiskavas.
Next, if the plan was judged unsatisfactory or if it did not bring an end to the financial difficulties, and in the absence of a new agreement with creditors, they — or some of them — could refer the case to the competent court to obtain a judgment against the debtor and therefore have their claim recognised.
Kui kõnealune kava oleks hinnatud ebarahuldavaks või kui see ei oleks võimaldanud finantsraskusi kõrvaldada ning kui võlausaldajatega ei oleks jõutud uuele kokkuleppele, võinuks seejärel kõik võlausaldajad või mõni neist pöörduda pädeva kohtuniku poole, et võlgnikult võlanõue välja mõista.
If the procedure introduced by the Law of 16 July 1980 were to come up against La Poste’s lack of assets, and if the supervisory authority were therefore faced with financial impossibility, not having any more assets to sell in order to generate the resources needed to pay the amount due, the procedure provided for by the Law of 16 July 1980 would be terminated.
Kui 16. juuli 1980. aasta seadusega kehtestatud menetlust takistab La Poste’i vara puudujääk ning kui järelevalveasutusel, kellel ei ole võõrandamiseks enam mingit vara, on seega reaalselt võimatu nõutava summa maksmiseks vajalikke vahendeid luua, siis 16. juuli 1980. aasta seadusega ettenähtud menetlus lõpetatakse.
Therefore, according to the French authorities, assuming that there is no requirement for continuity of the public service, the application of the ‘procedure’ introduced by the Law of 16 July 1980 could result in all La Poste’s assets being sold but, in the event of lack of assets, the procedure would not enable all La Poste’s creditors to be repaid.
Seega võib Prantsusmaa ametiasutuste arvates 16. juuli 1980. aasta seadusega kehtestatud menetlus juhul, kui ei kohaldata avaliku teenuse osutamise nõuet, kaasa tuua kogu La Poste’i vara realiseerimise, kuid vara puudujäägi korral ei võimalda see menetlus rahuldada kõikide La Poste’i võlausaldajate nõudeid.
At the end of the procedure, the creditors of an entity subject to the Law of 16 July 1980, taken together, would have recovered the same amount as the creditors of an entity subject to commercial law, i.e. the proceeds from the sale of the assets.
Menetluse lõppedes saaksid 16. juuli 1980. aasta seadusele alluva üksuse võlausaldajad üldiselt tagasi sama summa kui äriõigusele alluva üksuse võlausaldajad, nimelt vara realiseerimisest saadud summa.
This procedure differs in only two respects from the procedure applicable under commercial law:
See menetlus erineb äriõiguses kohaldatavast menetlusest ainult kahes aspektis:
the absence of a single procedure for all creditors: unlike the procedure under private law, whereby claims are processed en masse and creditors are satisfied in decreasing order of priority and pro rata from the amounts available, the procedure introduced by the Law of 16 July 1980 is different in that only action by the creditor enables him to protect his rights.
võlausaldajaid ei kohelda ühtse tervikuna: vastupidiselt eraõiguslikule menetlusele, mille puhul võlausaldajaid käsitatakse tervikuna ning nende nõuded rahuldatakse nende eelisõiguste kahanevas järjekorras ja vastavalt kättesaadavatele summadele, eristub 16. juuli 1980. aasta seadusega kehtestatud menetlus selle poolest, et ainult võlausaldaja tegevus võimaldab tal oma õigused säilitada.
The logic of the Law of 16 July 1980 is ‘first come, first served’,
juuli 1980. aasta seaduse loogika järgib põhimõtet „kes ees, see mees”;
it is the representative of the State who, under the supervision of the administrative court (monitoring for gross negligence as established by the Council of State in the Campoloro judgment of November 2005 cited above), takes on the role equivalent to that of the court-appointed liquidator and administrator.
riigi esindaja on isik, kes täidab halduskohtuniku kontrolli all (raske süü kontroll, nagu riiginõukogu 2005. aasta novembrikuu Campoloro kohtuotsuses määratles) likvideerija ja pankrotihalduriga samaväärseid ülesandeid.
The French authorities take the view that at the end of the procedure the creditors would no longer have any redress.
Prantsusmaa ametiasutused on seisukohal, et menetluse lõppedes ei ole võlausaldajatel enam edasikaebamisvõimalust.
According to the French authorities, the State cannot be held liable solely on the ground of lack of assets.
Prantsusmaa ametiasutuste arvates ei saa riigi vastutust rakendada ainult vara puudujäägi põhjendusel.
Likewise, under the private-law procedure, the creditors ‘do not recover their right to take individual action’, save in exceptional circumstances, at the end of the compulsory winding-up procedure.
Ka eraõigusliku menetluse puhul ei saa võlausaldajad „tagasi oma õigust algatada üksikuid menetlusi”, välja arvatud erandina likvideerimise korral.
the ‘procedure’ introduced by the Law of 16 July 1980 analysed from the perspective of an equivalence test — taking into account the requirement for continuity of the public service
juuli 1980. aasta seadusega kehtestatud menetluse analüüs võrdväärsuse kriteeriumi seisukohast, võttes arvesse avaliku teenuse osutamise järjepidevuse nõuet
In the event that the continuity of the public service would have to be guaranteed, the French authorities admit that the representative of the State, when exercising the powers conferred by the Law of 16 July 1980, could decide not to sell certain assets needed to perform a public service task.
Juhul kui tagatud peab olema avaliku teenuse osutamise järjepidevus, tunnistavad Prantsusmaa ametiasutused, et riigi esindaja võiks talle 16. juuli 1980. aasta seadusega antud volituste täitmisel otsustada mitte võõrandada teatavaid avaliku teenuse osutamiseks vajalikke varasid.
The failure to sell certain goods, for reasons relating to the requirement for continuity of the public service, would be reflected, if the State did not pay compensation, in lower proceeds from the assets and a corresponding reduction in the amounts recoverable by creditors.
Teatavate varade võõrandamata jätmine avaliku teenuse osutamise järjepidevuse nõude täitmise põhjendusel juhul, kui sellega ei kaasne riigipoolset hüvitamist, tähendaks, et varad realiseeritaks väiksemal määral ning võlausaldajatele tagasimakstavad summad oleks omakorda väiksemad.
The procedure would not confer on La Poste’s creditors rights greater than those they would have had under commercial law.
Menetlus ei annaks La Poste’i võlausaldajatele suuremaid õigusi kui need, mis neil oleksid olnud äriõiguse kohaldamise korral.
According to the French authorities, the criterion relating to equivalence set by the Commission would therefore be met a fortiori.
Seega on Prantsusmaa ametiasutuste arvates komisjoni seatud võrdväärsuse kriteerium a fortiori täidetud.
Nonetheless, the French authorities admit that, in such an event, the State’s strict liability would then be likely to be incurred and reflected in compensation to creditors of the amount of the loss they have suffered, i.e. at most the market value of the assets that the State representative lawfully decided not to sell.
Prantsusmaa ametiasutused möönavad siiski, et sellisel juhul kohaldataks tõenäoliselt riigi mittesüülist vastutust ning see väljenduks võlausaldajatele hüvitise maksmises vastavalt nende kantud kahjule, st nende varade müügiväärtuse ulatuses, mida riigi esindaja otsustas seadusjärgselt mitte võõrandada.
According to the French authorities, any such compensation would nonetheless merely reinstate the creditor in the situation that would result from the application of ordinary law and could not, therefore, confer on him, with regard to the equivalence test, any rights greater than those he would have under ordinary law.
Prantsusmaa ametiasutuste arvates ei oleks sellel võimalikul hüvitisel siiski muud mõju, kui et see asetaks võlausaldaja sellisesse olukorda nagu tavaõiguse kohaldamise korral ning seega ei saaks see talle anda võrdväärsusega seoses suuremaid õigusi kui need, mis tal oleksid tavaõiguse kohaselt olnud.
The French authorities conclude that the procedure introduced by the Law of 16 July 1980 fulfils the equivalence and publicity criteria set by the Commission, which are sufficient to rule out the existence of an advantage.
Prantsusmaa ametiasutused märgivad kokkuvõtteks, et 16. juuli 1980. aasta seadusega kehtestatud menetlus vastab komisjoni seatud võrdväärsuse ja avalikustamise kriteeriumidele, mis on eelise olemasolu välistamiseks piisavad.
They take the view that there is therefore no justification for subjecting La Poste directly to the procedure under ordinary law, which is cumbersome and complex.
Seega ei tohiks Prantsusmaa ametiasutuste hinnangul La Poste’i suhtes kohaldada pikaldast ja keerulist tavaõigusega ette nähtud menetlust.
The instruments cited by the Commission on the future of the obligations once the establishment’s resources have been exhausted do not apply to La Poste
Komisjoni osutatud õigustekstid selle kohta, mis saab kohustustest pärast asutuse ressursside lõppemist, ei ole La Poste’i suhtes kohaldatavad.
According to the French authorities, the instruments referred to by the Commission in the opening decision, in particular in recital 69, are neither applicable nor transferable to La Poste.
Prantsusmaa ametiasutuste arvates ei ole komisjoni menetluse algatamise otsuses, eelkõige selle põhjenduses 69 osutatud tekstid La Poste’i suhtes kohaldatavad ega ülekantavad.
ABSENCE OF ADVANTAGE
EELISE PUUDUMINE
According to the French authorities, the Commission’s analysis of the existence of a selective advantage follows two threads:
Prantsusmaa ametiasutuste arvates jaguneb komisjoni analüüs valikulise eelise olemasolu kohta kaheks:
a circular argument that is based on the 2000 Guarantee Notice,
ringtõestus, mis põhineb 2000. aasta teatisel garantiidena antava riigiabi kohta;
an analysis of the presumed influence of the alleged measure on the rating agencies.
kõnealuse meetme reitinguagentuuridele eeldatavalt avalduva mõju analüüs.
The Commission’s 2000 Guarantees Notice cannot be used to conclude that there is an advantage in the case in question
Käesoleval juhul ei võimalda komisjoni 2000. aasta teatis garantiidena antava riigiabi kohta eelise olemasolu suhtes järeldust teha
The French authorities take the view that the Commission, in recital 77 of the opening decision, wrongly interprets point 2.1.3 of the 2000 Guarantees Notice.
Prantsusmaa ametiasutused leiavad, et menetluse algatamise otsuse punktis 77 tõlgendab komisjon valesti garantiidena antavat riigiabi käsitleva 2000. aasta teatise punkti 2.1.3.
According to the French authorities, point 2.1.3 implies that, in the case of an enterprise whose legal form rules out bankruptcy or other insolvency procedures, if the enterprise enjoys more favourable funding terms, those terms constitute State aid in the form of a guarantee.
Prantsusmaa ametiasutuste arvates tähendab punkt 2.1.3, et juhul kui ettevõtja, kelle õiguslik vorm välistab pankroti- või maksejõuetusmenetluse, saab soodsamad rahastamistingimused, on nende tingimuste puhul tegemist garantii kujul antud abiga.
According to the French authorities, nothing in point 2.1.3 of the Commission’s 2000 Guarantees Notice indicates that the Commission considers that the fact that the legal form of an enterprise excludes the possibility of bankruptcy proceedings necessarily leads to the enterprise enjoying more favourable funding terms.
Prantsusmaa ametiasutuste arvates ei osuta garantiidena antavat riigiabi käsitleva 2000. aasta komisjoni teatise punktis 2.1.3 miski sellele, et komisjoni arvates tähendaks asjaolu, et ettevõtja õiguslik vorm välistab pankrotimenetluse, tingimata seda, et asjaomasel ettevõtjal on soodsamad rahastamistingimused.
Moreover, the French authorities take the view that La Poste falls outside the scope of point 2.1.3 of the Commission’s 2000 Guarantees Notice because the notice addresses the case where the legal form excludes all bankruptcy and insolvency proceedings, not a specific procedure.
Peale selle leiavad Prantsusmaa ametiasutused, et La Poste ei kuulu garantiidena antavat riigiabi käsitleva 2000. aasta komisjoni teatise punkti 2.1.3 kohaldamisalasse, kuna selles punktis osutatakse juhtumile, kus õiguslik vorm välistab kõik pankroti- ja maksejõuetusmenetlused, mitte ühe konkreetse menetluse.
But, according to the French authorities, the Commission has not established that La Poste cannot go bankrupt, nor that all insolvency proceedings were inapplicable.
Seega ei ole Prantsusmaa ametiasutuste arvates komisjon sedastanud, et La Poste ei võiks minna pankrotti, ega ka mitte seda, et ükski maksejõuetusmenetlus ei ole kohaldatav.
Absence of imputability and of state resources
Riigile omistatavuse ja riigi ressursside puudumine
In recital 79 of the opening decision, the Commission points out the influence of the rating agencies on the funding terms obtained by undertakings.
Menetluse algatamise otsuse põhjenduses 79 tuletab komisjon meelde mõju, mida reitinguagentuurid ettevõtjate laenutingimustele avaldavad.
After highlighting the weaknesses of the rating agencies, the French authorities confirm that the position taken by a rating agency, where it is not underpinned by a precise analysis of the legal framework in force, cannot be used to create an advantage imputable to the State that may constitute State aid.
Olles meelde tuletanud reitinguagentuuride nõrku külgi, kinnitavad Prantsusmaa ametiasutused, et juhul kui reitinguagentuuri seisukoht ei tugine jõus oleva õigusliku raamistiku täpsele analüüsile, ei ole tegemist riigiga seonduva eelisega, mis võiks kujutada endast riigiabi.
In addition, even though this assessment would in practice provide an EPIC with advantageous access to funding, in law and in practice it would provide no access to state resources, which would be necessary to establish the existence of State aid.
Isegi kui selline hinnang annaks avalik-õiguslikule tööstus- ja äriasutusele tegelikkuses soodsad laenutingimused, ei annaks see talle ei juriidiliselt ega praktiliselt mingit juurdepääsu riigi ressurssidele, mis on vajalik kriteerium riigiabina käsitamiseks.