natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Analytical tools to facilitate statistical calculations and curve fitting are easily available and the use of this kind of software is recommended.
Kuna statistilisi arvutusi ja kõverate lähendamist hõlbustavad analüüsiprogrammid on kergesti kättesaadavad, on soovitatav kasutada asjaomast tarkvara.
If specific chemical analyses are made, estimate rate constants and half-lives for primary degradation as above for total mineralisation.
Kui kasutatakse keemilist analüüsi, määratakse esmase lagunemise kiiruskonstant ja poolestusaeg samal viisil, nagu kirjeldati eespool mineraliseerumise üldmäära mõõtmise puhul.
If the primary degradation is the limiting process data points from the entire course of degradation may sometimes be used.
Kui esmane lagunemine on limiteeriv protsess, võib mõnikord kasutada ka lagunemise üldmäära iseloomustavaid andmepunkte.
This is because measurements are direct by contrast to measurements of 14C activity.
Seda võib teha, kuna 14C aktiivsuse mõõtmisest erinevalt on antud juhul otsene mõõtmine.
If 14C-labelled substances are used, a mass balance should be expressed in percentage of the applied initial concentration, at least at the end of the test.
Kui kasutatakse 14C-märgisega ainet, koostatakse vähemalt katse lõpus massibilanss, mis väljendatakse lisatud aine algkontsentratsiooni protsentides.
Residual activity
Jääkaktiivsus
When the 14C-labelled part of an organic substance is biodegraded, the major part of the 14C is converted to 14CO2, while another part is used for growth of biomass and/or synthesis of extra-cellular metabolites.
Orgaanilise aine 14C-märgisega osa lagunemisel läheb suurem osa isotoobist 14C üle 14CO2-ks; muu osa kasutatakse biomassi kasvatamiseks ja/või rakuväliste ainevahetussaaduste sünteesimiseks.
Therefore, complete ‘ultimate’ biodegradation of a substance does not result in a 100 % conversion of its carbon into 14CO2.
Järelikult ei muundu aine täielikul „lõplikul” biolagunemisel kogu tema süsinik 14CO2-ks.
The 14C built into products formed by biosynthesis is subsequently released slowly as 14CO2 due to ‘secondary mineralisation’.
Biosünteesi produktidesse seotud 14C vabaneb aeglaselt 14CO2-na hiljem toimuval teisesel mineraliseerumisel.
For these reasons plots of residual organic 14C activity (measured after stripping off CO2) or of 14CO2 produced versus time will show a ‘tailing’ after degradation has been completed.
Graafikutel, mis kajastavad orgaanilise 14C jääkaktiivsuse (mõõdetakse pärast CO2 eemaldamist) või eraldunud 14CO2 aktiivsuse sõltuvust ajast, esineb sellepärast pärast lagunemise lõppu järelfaas.
This complicates a kinetic interpretation of the data and for this purpose, only the initial part of the curve (after the lag phase has ended and before approx. 50 % degradation is reached) should normally be used for the estimation of a degradation rate constant.
See raskendab andmete kineetilist tõlgendamist ja sellepärast kasutatakse lagunemise kiiruskonstandi määramiseks tavaliselt ainult kõvera esimest osa, mis järgneb ootefaasile ja lõpeb enne, kui on lagunenud umbes 50 % ainest.
If the test substance is degraded, the total residual organic 14C activity is always higher than the 14C activity associated with the remaining intact test substance.
Kui uuritav aine laguneb, on orgaanilise 14C üldine jääkaktiivsus alati suurem kui lagunemata uuritava ainega seotud 14C aktiivsus.
If the test substance is degraded by a first order reaction and a constant fraction α is mineralised into CO2, the initial slope of the 14C disappearance curve (total organic 14C versus time) will be α times the slope of the corresponding curve for the concentration of test substance (or, to be precise, the part of the test substance labelled with 14C).
Kui uuritava aine lagunemine on esimest järku reaktsioon ja CO2-ni mineraliseerub konstantne osa α, on 14C kadumise kõvera (summaarne orgaaniline 14C vs. aeg) algtõus võrdne α ja uuritava aine (täpsemalt, uuritava aine 14C-märgisega osa) kontsentratsiooni kajastava kõvera tõusu korrutisega.
Using measurements of the total organic 14C activity uncorrected, the calculated degradation rate constant will therefore be conservative.
Järelikult, kui kasutatakse orgaanilise 14C summaarse aktiivsuse mõõtmise tulemusi ilma parandusteta, on arvutatud lagunemise kiiruskonstant tegelikust väiksem.
Procedures for estimating the concentrations of the test substance from the measured radiochemical activities based on various simplifying assumptions have been described in the literature (2)(9)(10)(11).
Mitmesugustel lihtsustavatel eeldustel põhinevaid meetodeid, kuidas mõõdetud radiokeemilise aktiivsuse järgi hinnata uuritava aine kontsentratsiooni, on kirjeldatud reas publikatsioonides (2, 9, 10, 11).
Such procedures are most easily applied for rapidly degradable substances.
Neid meetodeid on kõige lihtsam kasutada kiiresti lagundatavate ainete puhul.
If k is found to be independent of the added concentration (i.e. if the calculated k is approximately the same at the different concentrations of test substance), it can be assumed that the first order rate constant is representative of the testing conditions used, i.e. the test substance, the water sample and the test temperature.
Kui selgub, et k ei olene lisatud aine kontsentratsioonist (st uuritava aine eri kontsentratsioonidel arvutatakse enam-vähem ühesugused k väärtused), siis võib järeldada, et see esimest järku kiiruskonstant tõesti kirjeldab seda reaktsiooni kasutatud katsetingimustes (uuritav aine, veeproov, katsetemperatuur).
To what extent the results can be generalised or extrapolated to other systems must be evaluated by expert judgement.
Kuivõrd saadud tulemust võib üldistada või ekstrapoleerida muudele süsteemidele, tuleb selgitada eksperdihinnanguga.
If a high concentration of test substance is used, and the degradation therefore does not follow first order kinetics, the data cannot be used for direct estimation of a first order rate constant or a corresponding half-life.
Kui kasutatakse uuritava aine kõrget kontsentratsiooni ja lagunemine ei järgi esimest järku kineetikat, ei saa katseandmeid kasutada esimest järku kiiruskonstandi või vastava poolestusaja otseseks määramiseks.
However, data derived from a test using a high concentration of test substance may still be usable for estimating the degree of total mineralisation and/or detection and quantification of transformation products.
Uuritava aine kõrgel kontsentratsioonil saadud katseandmeid võib siiski kasutada mineraliseerumise üldmäära hindamiseks ja/või muundumissaaduste identifitseerimiseks ja kvantitatiivseks kirjeldamiseks.
If the rates of other loss processes than biodegradation are known (e.g. hydrolysis or volatilisation), they may be subtracted from the net loss rate observed during the test to give an approximated estimate of the biodegradation rate.
Kui on teada, millise kiirusega toimuvad teised aine kadu põhjustavad protsessid peale biolagunemise (nt hüdrolüüs või lendumine), võib biolagunemise ligikaudse kiiruse hindamisel lahutada need kiirused katses mõõdetud üldkiirusest.
Data for hydrolysis may, e.g. be obtained from the sterile control or from parallel testing using a higher concentration of the test substance.
Andmeid hüdrolüüsi kohta võib saada näiteks steriilsest kontrollkatsest või kõrgemal uuritava aine kontsentratsioonil tehtud paralleelkatsest.
The indirect and direct determination of 14CO2 (section 1.8.9.4 and Appendix 3) can only be used to measure the extent of mineralisation of the test substance to CO2.
14CO2 kaudset ja otsest määramist (punkt 1.8.9.4 ja 3. liide) võib kasutada ainult selleks, et mõõta uuritava aine mineraliseerumist CO2-ni.
Radiochromatography (RAD-TLC) or HPLC may be used to analyse the concentrations of 14C-labelled test substance and the formation of major transformation products (third paragraph in section 1.8.9.4).
14C-märgisega uuritava aine kontsentratsiooni ja oluliste muundumissaaduste tekke analüütiliseks määramiseks võib kasutada radiokromatograafiat (radioloogilist õhukese kihi kromatograafiat) või kõrgefektiivset vedelikkromatograafiat (punkt 1.8.9.4, kolmas lõik).
To enable a direct estimation of the half-life, it is necessary that no major transformation products (defined as ≥ 10 % of the applied amount of test substance) be present.
Poolestusaega saab otse määrata juhul, kui lagunemisel ei teki olulisi muundumissaadusi (definitsiooni kohaselt loetakse oluliseks muundumissaaduseks ainet, mille kontsentratsioon on vähemalt 10 % uuritava aine algkontsentratsioonist).
If major transformation products as defined here are present, a detailed evaluation of the data is required.
Kui sellised olulised muundumissaadused siiski tekivad, tuleb andmeid üksikasjalikult hinnata.
This may include repeated testing and/or identification of the transformation products (see first paragraph in section 1.8.9.5) unless the fate of the transformation products can be reasonably assessed by use of experience (e.g. information on degradation pathway).
Selleks võib olla vaja muundumissaadusi korduvalt määrata ja/või identifitseerida (vt punkt 1.8.9.5, esimene lõik), välja arvatud juhul, kui muundumissaaduste edasist käitumist saab kogemuste (nt lagunemisteed käsitlevate andmete) alusel põhjendatult hinnata.
As the proportion of test substance carbon converted to CO2 varies (depending largely on the concentration of test substance and other substrates available, the test conditions and the microbial community), this test does not allow a straightforward estimation of ultimate biodegradation as in a DOC die-away test; but the result is similar to that obtained with a respirometric test.
Kuna see, millises ulatuses uuritava aine süsinik muundub CO2-ks, sõltub oluliselt uuritava aine ja muude substraatide kontsentratsioonist, katsetingimustest ja mikroobikooslusest, ei saa kõnesoleva katsega, erinevalt lahustunud orgaanilise süsiniku kao mõõtmisest, otse määrata lõplikku biolagunemist, kuid tulemus on respiromeetrilise katse tulemusega sarnane.
The degree of mineralisation will thus be less than or equal to the minimum level of ultimate biodegradation.
Mineraliseerumise määr on järelikult lõpliku biolagunemise minimaalsest tasemest väiksem või sellega võrdne.
To obtain a more complete picture of the ultimate biodegradation (mineralisation and incorporation into biomass), the analysis of the phase distribution of 14C should be performed at the end of the test (see Appendix 1).
Täielikuma pildi saamiseks lõplikust biolagunemisest (mineraliseerumine ja sidumine biomassi) tehakse katse lõpus 14C faasijaotuse analüüs (vt 1. liide).
The 14C in the particulate pool will consist of 14C incorporated into bacterial biomass and 14C sorbed to organic particles.
Tahkete osakeste puuli seotud 14C jaguneb baktermassi seotud 14C-ks ja orgaanilistele tahketele osakestele sorbeerunud 14C-ks.
If the reference substance is not degraded within the expected time interval (for aniline and sodium benzoate, usually less than two weeks), the validity of the test is suspected and must be further verified, or alternatively the test should be repeated with a new water sample.
Kui standardaine ei lagune eeldatud aja jooksul (aniliini ja naatriumbensoaadi eeldatav lagunemisaeg on tavaliselt alla kahe nädala), on katse nõuetelevastavus kaheldav ja vajab tõendamist; teine võimalus on korrata katset uue veeprooviga.
In an ISO ring-test of the method where seven laboratories located around Europe participated, adapted degradation rate constants for aniline ranged from 0,3 to 1,7 day–1 with an average of 0,8 d–1 at 20 oC and a standard error of ±0,4 d–1 (t½ = 0,9 days).
Käesoleva meetodi kontrollimisel seitsme Euroopa labori vahelises ISO võrdluskatses oli aniliini lagunemise kiiruskonstandi väärtus 20 °C juures pärast kohanemisfaasi vahemikus 0,3–1,7 ööpäev–1, keskväärtus 0,8 ööpäev–1 ja standardhälve ±0,4 ööpäev–1 (t½ = 0,9 ööpäeva).
Typical lag times were 1 to 7 days.
Ootefaas oli tavaliselt 1–7 ööpäeva.
The waters examined were reported to have a bacterial biomass corresponding to 103 -104 colony forming units (CFU) per ml.
Kontrollitud veeproovides registreeriti bakterbiomassi sisalduseks 103–104 kolooniaid moodustavat üksust ühes milliliitris.
Degradation rates in nutrient-rich Mid-European waters were greater than in Nordic oligotrophic waters, which may be due to the different trophic status or previous exposure to chemical substances.
Toitainerikastes Kesk-Euroopa veeproovides oli lagunemiskiirus suurem kui Põhja-Euroopa oligotroofsetes veeproovides; see võib olla tingitud kas erinevast troofsusest või erinevustest varasemas kokkupuutumises keemiliste ainetega.
The total recovery (mass balance) at the end of the experiment should be between 90 % and 110 % for radiolabelled substances, whereas the initial recovery at the beginning of the experiment should be between 70 % and 110 % for non-labelled substances.
Radiomärgisega ainete korral peaks kogu määramissaagis (massibilanss) katse lõpus olema 90–110 %; märgiseta ainete korral peaks algfaasi määramissaagis katse alguses olema 70–110 %.
However, the indicated ranges should only be interpreted as targets and should not be used as criteria for acceptance of the test.
Need saagisevahemikud on esitatud siiski üksnes sihtvahemikena ja neid ei tule kasutada katse nõuetele vastavuse kriteeriumina.
The type of study, i.e. pelagic or suspended sediment test, must be clearly stated in the test report, which shall also contain at least the following information:
Katseprotokollis märgitakse selgesti, kas tegemist on pelaagilise või hõljumikatsega; lisaks sellele esitatakse vähemalt järgmine teave.
Test substance and reference substance(s):
Uuritav aine ja standardaine (standardained):
common names, chemical names (recommend IUPAC and/or CAS names), CAS numbers, structural formulas (indicating position of 14C if radiolabelled substance is used) and relevant physico-chemical properties of test and reference substance (see sections 1.5 and 1.6),
uuritava aine ja standardaine tavanimetused, keemilised nimetused (soovitatavalt IUPACi ja/või CASi nimetused), CASi numbrid, struktuurivalemid (radiomärgisega aine puhul näidatakse 14C asukoht) ning olulised füüsikalis-keemilised omadused (vt punktid 1.5 ja 1.6);
chemical names, CAS numbers, structural formulas (indicating position of 14C if radiolabelled substance is used) and relevant physico-chemical properties of substances used as standards for identification and quantification of transformation products,
muundumissaaduste identifitseerimise ja mõõtmise standarditena kasutatud ainete keemilised nimetused, CASi numbrid, struktuurivalemid (radiomärgisega aine puhul näidatakse 14C asukoht) ning olulised füüsikalis-keemilised omadused;
purity (impurities) of test and reference substances,
uuritava aine ja standardaine puhtusaste (lisandid);
radiochemical purity of labelled chemical and specific activity (where appropriate).
märgisega kemikaalide radiokeemiline puhtusaste ja eriaktiivsus (vajaduse korral).
Surface water:
Pinnavesi:
The following minimum information for the water sample taken must be provided:
Võetud veeproovi kohta esitatakse vähemalt järgmised andmed:
location and description of sampling site including, if possible, contamination history,
proovivõtukoha asukoht ja kirjeldus, kaasa arvatud saastelugu (võimaluse korral);
date and time of sample collection,
proovivõtu kuupäev ja aeg;
nutrients (total N, ammonium, nitrite, nitrate, total P, dissolved orthophosphate),
toitainesisaldus (üldlämmastik, ammoonium, nitritid, nitraadid, üldfosfor, lahustunud ortofosfaat);
depth of collection,
proovivõtu sügavus;
appearance of sample (e.g. colour and turbidity),
proovi väline iseloomustus (nt värvus ja hägusus);
temperature and pH at the place and time of collection,
biokeemiline hapnikutarve; proovi võtmisel kohapeal määratud temperatuur ja pH;
oxygen or redox potential (mandatory only if aerobic conditions are not obvious),
hapnikusisaldus või redokspotentsiaal (nõutav, kui ei ole ilmne, et tegemist on aeroobsete tingimustega);
salinity or conductivity (in the case of sea water and brackish water),
soolsus või juhtivus (mere- või riimvee puhul);
suspended solids (in case of a turbid sample),
hõljumisisaldus (häguse proovi puhul);
possibly other relevant information about the sampling location at the time of sampling (e.g. actual or historical data on flow rate of rivers or marine currents, nearby major discharges and type of discharges, weather conditions preceding the sampling time),
proovivõtu asukohta käsitlev muu asjakohane teave, mis oli teada proovivõtu ajal (nt andmed jõe voolu- või merehoovuse kiiruse kohta proovi võtmise ajal või varem, naabruses esinenud suured heited ja nende laad, proovivõtule eelnenud ilmastikutingimused);
and optionally:
ning järgmised mittekohustuslikud andmed:
microbial biomass (e.g. acridine orange direct count or colony forming units),
mikroorganismide biomass (nt otse loendatud akridiinoranžiga värvunud rakkude arv või kolooniaid moodustavate üksuste arv);
inorganic carbon,
anorgaaniline süsinik;
chlorophyll-a concentration as a specific estimate for algal biomass.
klorofüll a kontsentratsioon, mis on vetikate biomassi kajastav spetsiifiline näitaja.
In addition, the following information on the sediment should be provided if the suspended sediment test is conducted:
Hõljumikatse korral esitatakse lisaks veel järgmised andmed sette kohta:
depth of sediment collection,
setteproovi võtmise sügavus;
appearance of the sediment (such as coloured, muddy, silty, or sandy),
sette väline iseloomustus (värvunud, muda-, aleuriit- või liivsete);
texture (e.g. % coarse sand, fine sand, silt and clay),
lõimis (jämeteralise liiva, peeneteralise liiva, aleuriidi ja savi protsent);
dry weight in g/l of the suspended solids, TOC concentration or weight loss on ignition as a measure of the content of organic matter,
hõljuvaine kuivmassi sisaldus, g/l; orgaanilise süsiniku üldsisaldus või põletuskadu, mis on orgaanilise aine sisalduse näitaja;
oxygen or redox potential (mandatory only if aerobic conditions are not obvious).
hapnikusisaldus või redokspotentsiaal (nõutav, kui ei ole ilmne, et tegemist on aeroobsete tingimustega).
delay between collection and use in the laboratory test, sample storage and pre-treatment of the sample, dates of performance of the studies,
proovivõtust katseni möödunud ajavahemik, proovi hoidmine ja ettevalmistamine, katsekuupäevad;
amount of test substance applied, test concentration and reference substance,
lisatud uuritava aine kogus, kontsentratsioon katses ja standardaine;
method of application of the test substance including any use of solvents,
uuritava aine lisamise viis, kaasa arvatud lahusti kasutamine;
volume of surface water used and sediment (if used) and volume sampled at each interval for analysis,
kasutatud pinnavee ja sademe maht ning iga proovivõtukorra puhul analüüsitud osaproovi maht;
description of the test system used.
kasutatud katsesüsteemi kirjeldus.
If dark conditions are not to be maintained, information on the ‘diffuse light’ conditions:
Kui katse ei toimunud valguse juurdepääsuta, märgitakse hajuvalgustuse tingimused;
information on the method(s) used for establishing sterile controls (e.g. temperature, time and number of autoclavings),
teave steriilsete kontrollkatsete ettevalmistamise kohta (autoklaavimise temperatuur, aeg ja kordade arv);
information on analytical techniques and the method(s) used for radiochemical measurements and for mass balance check and measurements of phase distribution (if conducted),
analüüsimeetodid ja radiokeemilise mõõtmise meetodid, massibilansi kontrollimiseks ja faasijaotuse mõõtmiseks (kui mõõdeti) kasutatud meetodid.
number of replicates.
paralleelkatsete arv.
percentages of recovery (see section 1.7.1),
saagis protsentides (vt punkt 1.7.1);
repeatability and sensitivity of the analytical methods used including the limit of detection (LOD) and the limit of quantification (LOQ) (see section 1.7.2),
kasutatud analüüsimeetodite korratavus ja tundlikkus, kaasa arvatud avastamislävi ja mõõtmislävi (vt punkt 1.7.2);
all measured data (including sampling time points) and calculated values in tabular form and the degradation curves; for each test concentration and for each replicate flask, report the linear correlation coefficient for the slope of the logarithmic plot, the estimated lag phase and a first-order or pseudo-first order rate constant (if possible), and the corresponding degradation half-life (or the half-life period, t50),
kõik mõõtmistulemused (koos proovivõtuaegadega) ja arvutatud väärtused esitatakse tabelina ja lagunemiskõverad graafiliselt; iga uuritava kontsentratsiooni ja iga paralleelnõu jaoks esitatakse logaritmilise graafiku tõusu iseloomustav lineaarse korrelatsiooni koefitsient, hinnanguline ootefaasi kestus ning (võimaluse korral) esimest järku või pseudo-esimest järku kiiruskonstant ja vastav poollagunemisaeg (või poolestusaeg, t50);
report relevant values as the averages of the results observed in individual replicates, e.g. length of lag phase, degradation rate constant and degradation half-life (or t50),
asjaomased väärtused (ootefaasi kestus, lagunemise kiiruskonstant, poollagunemisaeg või poolestusaeg, t50) esitatakse üksikute paralleelkatsete tulemuste keskmisena;
categorise the system as either non-adapted or adapted as judged from the appearance of the degradation curve and from the possible influence of the test concentration,
lagunemiskõvera laadi ja uuritava aine kontsentratsiooni võimaliku mõju alusel liigitatakse katsesüsteem kohanenud või kohanemata süsteemiks;
the results of the final mass balance check and results on phase distribution measurements (if any),
lõpliku massibilansi kontrolli ja faasijaotuse mõõtmiste tulemused;
the fraction of 14C mineralised and, if specific analyses are used, the final level of primary degradation,
mineraliseerunud 14C osa ja esmase lagunemise lõpptase (kui see määrati analüüsiga);
the identification, molar concentration and percentage of applied and major transformation products (see first paragraph in section 1.8.9.5), where appropriate,
(vajaduse korral) lisatud ainete ja oluliste muundumissaaduste identifitseerimisandmed, molaarne kontsentratsioon ja protsent (vt punkt 1.8.9.5, esimene lõik);
a proposed pathway of transformation, where appropriate,
oletatav muundumistee (vajaduse korral);
discussion of results.
tulemuste arutelu.
OECD TG 309 (2004) Aerobic Mineralisation in surface water — Simulation Biodegradation Test.
OECD TG 309 (2004) Aerobic Mineralisation in surface water – Simulation Biodegradation Test.
ISO/DIS 14592-1 (1999) Water quality — Evaluation of the aerobic biodegradability of organic compounds at low concentrations — Part 1: Shake flask batch test with surface water or surface water/sediment suspensions.
ISO/DIS 14592–1 (1999) Water quality – Evaluation of the aerobic biodegradability of organic compounds at low concentrations – Part 1: Shake flask batch test with surface water or surface water/sediment suspensions.
Testing Method C.23.
Testing Method C.23.
Testing Method C.24.
Testing Method C.24.
Water quality — Guidelines on the determination of total organic carbon (TOC) and dissolved organic carbon (DOC).
Water quality – Guidelines on the determination of total organic carbon (TOC) and dissolved organic carbon (DOC).
Water quality — Guidance for the preparation and treatment of poorly water-soluble organic compounds for the subsequent evaluation of their biodegradability in an aqueous medium.
Water quality – Guidance for the preparation and treatment of poorly water-soluble organic compounds for the subsequent evaluation of their biodegradability in an aqueous medium.
Models for mineralisation kinetics with the variables of substrate concentration and population density.
Models for mineralization kinetics with the variables of substrate concentration and population density.
Microbiol.47, 394-401.
Microbiol.47, 394–401.
ISO/CD 14592-1 (1999).
ISO/CD 14592–1 (1999).
This method is equivalent to OECD TG 221 (2006) (1).
Käesolev metoodika on samaväärne standardiga OECD TG 221 (2006) (1).