natgillin/translations-raw huggingface dataset:
See also ‘Ratings Direct’ on La Poste, S & P, 3 April 2007: ‘The entities’ credit standing is linked to that of the government, but ratings can be notched down from those on the State by up to two categories as the financial links between these companies and the state may be increasingly subject to change in the medium or long term’.
Vt ka S & P 3. aprilli 2007. aasta teatis „Ratings direct” La Poste’i kohta: „The entities’ credit standing is linked to that of the government, but ratings can be notched down from those on the State by up to two categories as the financial links between these companies and the state may be increasingly subject to change in the medium or long term” […] (Üksuste krediidireiting on seotud valitsuse reitinguga, kuid kõnealust reitingut võib langetada kahe kategooria võrra võrreldes riigi reitinguga, kuna nende ettevõtjate ja riigi finantssuhted võivad pikas või keskpikas perspektiivis muutuda).
Extract from ‘Ratings Direct’ on La Poste, S & P, 3 April 2007: Original in English.
Väljavõte Standard & Poor’si 3. aprilli 2007. aasta teatisest „Ratings direct”: „In 1991, La Poste became an independent publicly owned entity with Etablissement Public status, which ensures La Poste an ultimate State guarantee on its obligations, but not a timely and explicit guarantee as reflected by the rating differentiation between La Poste and the Republic of France.”
Extract from ‘Ratings Direct’ on La Poste, S & P, 3 April 2007. ‘The EC recently recommended that the French government end this guarantee by year-end 2008, which they believe provides LP with more favorable financing conditions than its competitors in a market in the process of being liberalized.
Väljavõte S & P 3. aprilli 2007. aasta teatisest „Ratings direct”: „The EC recently recommended that the French government end this guarantee by year-end 2008, which they believe provides La Poste with more favorable financing conditions than its competitors in a market in the process of being liberalized.
The ratings on La Poste were unaffected by this recommendation since we consider that a change in La Poste’s status would not necessarily reflect a decrease in the strong state support that underpins La Poste’s ratings and that has been reaffirmed by recent government decisions’.
The ratings on La Poste were unaffected by this recommendation since we consider that a change in La Poste’s status would not necessarily reflect a decrease in the strong state support that underpins La Poste’s ratings and that has been reaffirmed by recent government decisions.”
Extract from ‘Ratings Direct’ on La Poste, S & P, 3 April 2007: ‘A change in the group’s ownership structure would lead Standard & Poor’s to shift to a bottom-up rating approach, focusing more on LP’s stand-alone business and financial profiles.
Väljavõte S & P 3. aprilli 2007. aasta teatisest „Ratings direct”: „A change in the group’s ownership structure would lead Standard and Poor’s to shift to a bottom-up rating approach, focusing more on La Poste’s stand-alone business and financial profiles. This rating approach may not necessarily translate into rating changes given the expected improvement in La Poste’s stand-alone situation in the coming years.”
This rating approach may not necessarily translate into rating changes given the expected improvement in La Poste’s stand-alone situation in the coming years’.
(Kontserni omandistruktuuri muutumise tõttu läheks Standard & Poor’s üle bottom-up meetodile, keskendudes rohkem La Poste’i enda äri- ja finantsprofiilidele. Selline reitingute kindlaksmääramise viis ei tähendaks tingimata reitingute muutumist, arvestades La Poste’i olukorra eeldatavat paranemist järgmistel aastatel).
Extract from ‘Ratings Direct’ on La Poste, S & P, 3 April 2007: ‘The ratings on La Poste could be downgraded, however, if state backing for the company were to weaken’.
Väljavõte S & P 3. aprilli 2007. aasta teatisest „Ratings direct”: „The ratings on La Poste could be downgraded, however, if state backing for the company were to weaken.” (La Poste’i reitinguid võidakse siiski langetada, kui sellele ettevõtjale antav riigi toetus väheneb).
See section 3.2.1.D of this Decision and part V.4 of the observations submitted by the French authorities on 23 January 2008.
Vt käesoleva otsuse jaotise 3.2.1 D osa ning Prantsusmaa ametiasutuste 23. jaanuraril 2008 esitatud märkuste V osa punkt 4.
Part V.4(a) of the observations submitted by France on 23 January 2008.
Vt Prantsusmaa ametiasutuste 23. jaanuaril 2008 edastatud märkuste V osa punkti 4 alapunkt a.
See point 186 of the observations submitted by France on 23 January 2008.
Vt Prantsusmaa ametiasutuste 23. jaanuaril 2008 edastatud märkuste punkt 186.
See Table 1 in ‘Ratings Direct’ on La Poste, S & P, 3 April 2007.
Vt S & P 3. aprilli 2007. aasta teatis „Ratings direct” La Poste’i kohta, tabel 1.
Extract from ‘International Postal Entities: Influence of government support on ratings’, Standard & Poor’s, 22 November 2004: ‘Unlike the credit quality of companies that operate in a commercial manner at arm’s length from the government, like SingPost, Deutsche Post or TPG, a major factor underpinning La Poste’s robust credit quality is its extremely strong state support.
Väljavõte Standard & Poor’si 22. novembri 2004. aasta väljaandest „International Postal Entities: Influence of government support on ratings”: „Unlike the credit quality of companies that operate in a commercial manner at arm’s length from the government, like SingPost, Deutsche Post or TPG, a major factor underpinning La Poste’s robust credit quality is its extremely strong State support.
See point 196 of the observations submitted by France on 23 January 2008.
Vt Prantsusmaa ametiasutuste 23. jaanuaril 2008 edastatud märkuste punkt 196.
See points 198-200 of the observations submitted by France on 23 January 2008.
Vt Prantsusmaa ametiasutuste 23. jaanuaril 2008 edastatud märkuste punktid 198-200.
‘International Postal Entities: Influence of government support on ratings’, Standard & Poor’s, 22 November 2004.
„International Postal Entities: Influence of government support on ratings”, Standard & Poor’s, 22. november 2004.
Extract from ‘Ratings Direct’ on La Poste, S & P, 3 April 2007: The ratings nevertheless already factor in the long-term likelihood of a change in the group’s capital structure, which would require a change in its current ‘établissement public’ legal status and result in the loss of the state’s ultimate guarantee on LP’s financial obligations, the elimination of which was recently recommended by the European Commission’.
Väljavõte S & P 3. aprilli 2007. aasta teatisest „Ratings direct”: „The ratings” nevertheless already factor in the long-term likelihood of a change in the group’s capital structure, which would require a change in its current „établissement public” legal status and result in the loss of the state’s ultimate guarantee on LP’s financial obligations, the elimination of which was recently recommended by the European Commission.
Moreover, La Poste’s identified weaknesses include: ‘Likely capital structure change at company or bank level in the long term’.
Samuti on La Poste’i puhul kindlakstehtud nõrkade külgede hulgas: „Likely capital structure change at company or bank level in the long term.”
The mid swap is the median between the rate offered and the rate proposed by the banks at a particular moment for their interbank dealings by maturity, i.e. it is the fixed rate that a bank is willing to exchange for a 6-month Euribor as a general rule.
Mid swap on pankade teataval ajal pankadevahelistele tehingutele antavate ja pakutavate määrade keskmine, st fikseeritud määr, mida pank on valmis üldjuhul kuue kuu Euribori asemel kasutama.
Judgment of the Court of Justice in Case C-301/87 France v Commission, ‘Boussac’, [1990] ECR I-307, paragraph 33.
Euroopa Kohtu 14. veebruari 1990. aasta otsus kohtuasjas C-301/87: Prantsusmaa v. komisjon, „Boussac”, EKL 1990, lk I-307, punkt 33.
Judgment of the Court of First Instance in Case T-354/05 TF1 v Commission [2009] ECR II-471, paragraphs 166 and 167.
Esimese astme kohtu 11. märtsi 2009. aasta otsus kohtuasjas T354/05: TF1 v. komisjon, EKL 2009, lk II-113, punktid 166 ja 167.
In particular, in its decision on EDF (paragraph 57 of the Commission Decision 2005/145/EC of 16 December 2003 on the State aid granted by France to EDF and the electricity and gas industries, OJ L 49, 22.2.2005, p. 9), the Commission took the view that ‘EDF cannot be subject to administration or compulsory liquidation proceedings, and therefore cannot be declared bankrupt, is equivalent to a general guarantee covering all its liabilities.
Eelkõige EDFi otsuses (komisjoni 16. detsembri 2003. aasta otsuse 2005/145/EÜ (mis käsitleb Prantsusmaa antud riigiabi EDFile ja elektri- ning gaasitööstuse sektorile) punkt 57 (ELT L 49, 22.2.2005, lk 9) leidis komisjon, et „tõsiasi, et EDFi puhul ei saa rakendada taasjaluleaitamise ega juriidilise likvideerimise menetlusi ja selle tagajärjel ei saa ta ka minna pankrotti, on võrdväärne üldise garantiiga, mis kehtib kõikide ettevõtte kohustuste korral.
Such a guarantee, which is unlimited in scope, time and amount, constitutes State aid’.
Käesoleva garantii näol, mis on oma kattes, kestvuses ja rahasummas piiramatu, on tegemist riigiabiga”.
See the third paragraph of point 2.1 of the 2008 Guarantees Notice.
Vt garantiisid käsitleva teatise punkti 2.1 kolmas lõik.
OJ L 15, 21.1.1998, p. 14.
EÜT L 15, 21.1.1998, lk 14–25.
See, for example, Decision 2005/145/EC.
Vt näiteks otsus 2005/145/EÜ.
See inter alia point 1.5 of the Guarantees Notice, which confirms the principle of neutrality, and point 1.2, which explains that a state guarantee may result from the simple fact of the legal form (second and fourth indents of this point).
Vt muuhulgas garantiisid käsitleva teatise punkt 1.5, milles kinnitatakse erapooletuse põhimõtet, samuti punkt 1.2, milles selgitatakse, et riigigarantii võib tuleneda ka ainult õiguslikust vormist (kõnealuse punkti teise lõigu teine ja neljas taane).
See Decision 2005/145/EC.
Vt otsus 2005/145/EÜ.
By memorandum transmitted on 31 July 2009, France informed the Commission that on 29 July 2009 the Council of Ministers had adopted a draft law on La Poste and postal activities, scheduling La Poste’s conversion into a public limited company for 1 January 2010.
juulil 2009 edastatud kirjaga teatas Prantsusmaa komisjonile, et ministrite nõukogu oli 29. juulil 2009 vastu võtnud seaduseelnõu ettevõtja La Poste ja postitoimingute kohta, milles sätestati La Poste’i muutmine aktsiaseltsiks alates 1. jaanuarist 2010.
The French authorities also indicated that they would be sending their comments on the Commission’s expert’s report.
Muu hulgas nentisid Prantsusmaa ametiasutused, et esitavad oma märkused komisjoni eksperdi aruande kohta.
Nevertheless, Article 10 of the new Decree reproduces the wording of the fourth and fifth subparagraphs of Article 3-1 of the Decree of 12 May 1981.
Uue määruse artiklis 10 korratakse siiski 12. mai 1981. aasta määruse artikli 3 lõike 1 neljandat ja viiendat lõiku.
It is therefore substantively the same.
Seega ei muuda see meedet sisuliselt.
It can be wound up only by a legislative procedure and, in that event, the balance of its debt and of its assets will revert to the State.
ERAPi tegevuse saab lõpetada ainult seadusandliku menetluse teel ning sellisel juhul lähevad tema tasumata võlad ja varade jääk üle riigile.
According to Moody’s , ERAP cannot be the subject of restructuring measures imposed by the compulsory winding-up procedures court.
Moody’se sõnul ei ole ERAPi puhul võimalik likvideerimist menetleva kohtu määratav ümberkorraldamine.
Following the opening decision, the French authorities submitted their observations and proposals to the Commission by letter dated 23 January 2008.
Pärast menetluse algatamise otsuse vastuvõtmist edastasid Prantsusmaa ametiasutused komisjonile 23. jaanuari 2008. aasta kirjaga oma märkused ja ettepanekud.
That letter supplemented the observations and proposals set out in the previous letters from the French authorities that were summarised in the opening decision.
See kiri täiendab Prantsusmaa ametiasutuste varasemates kirjades esitatud märkusi ja seisukohti, mis on kokkuvõtvalt esitatud menetluse algatamise otsuses.
In support of this interpretation, the French authorities cite the preparatory debates for the Law of 16 July 1980.
Selle tõlgenduse toetuseks osutavad Prantsusmaa ametiasutused 16. juuli 1980. aasta seaduse ettevalmistustööle.
During the debates, the Government opposed the amendments seeking to make it compulsory for the State to pay an exceptional subsidy to a regional or local authority whose resources were insufficient to implement a court judgment.
Nende arutelude käigus vaidlustas valitsus muudatusettepanekud, mille eesmärk oli muuta riigi jaoks kohustuslikuks erakorralise toetuse maksmine piirkondlikule omavalitsusüksusele, juhul kui tolle vahenditest ei piisa teatava kohtuotsuse täitmiseks.
The Council of State took the view that the financial substitution by the State of the defaulting local authority does not feature on the list of obligations imposed by the Law of 16 July 1980.
Riiginõukogu hinnangul ei sisaldu riigi rahaline toetus raskustes olevale omavalitsusele 16. juuli 1980. aasta seadusega sätestatud kohustuste loetelus.
Moreover, by investigating whether there were grounds for incurring the State’s liability in the limited area of fault — gross negligence at that — the Council of State excluded out of principle all forms of ipso jure liability and therefore any form of guarantee.
Püüdes välja selgitada, kas rakendada tulnuks riigi süülist vastutust, välistas riiginõukogu peale selle põhimõtteliselt kõik „täieulatusliku” vastutuse vormid ning seega mis tahes vormis garantii.
The procedure introduced by the Law of 16 July 1980 would then be implemented.
Sel juhul rakendatakse 16. juuli 1980. aasta seadusega kehtestatud menetlust.
Where necessary, the procedure could result in the supervisory authority replacing the executive of La Poste to take the decisions needed for the payment of its debts using the establishment’s resources.
Vajaduse korral võib selle menetluse tulemusena järelevalveasutus asendada La Poste’i juhtkonda, et võtta ettevõtja ressurssidega seoses võlgade maksmiseks vajalikke otsuseid.
The proposed approach results from the analysis of the Commission position in point 2.1.3 of its 2000 Guarantees Notice: ‘The Commission also regards as aid in the form of a guarantee the more favourable funding terms obtained by enterprises whose legal form rules out bankruptcy or other insolvency procedures or provides an explicit State guarantee or coverage of losses by the State’.
Kavandatav lähenemisviis on tuletatud garantiidena antavat riigiabi käsitleva 2000. aasta komisjoni teatise punktis 2.1.3 esitatud seisukoha analüüsist: „Komisjon loeb garantii kujul antud abiks ka soodsamad rahastamistingimused ettevõtjatele, kelle õiguslik vorm välistab pankroti- või muud maksejõuetusmenetlused või tagab selgesõnalise riigigarantii või kahjumi katmise riigi poolt.”
Likewise, in recital 114 of its opening decision, the Commission points out that it regards as a problem the fact that ‘France is not taking all measures necessary to prevent this legal form producing economic effects to the benefit of an undertaking that operates on competitive markets’.
Samuti osutab komisjon oma menetluse algatamise otsuse põhjenduses 114 sellele, et tema arvates on problemaatiline asjaolu, et „Prantsusmaa ei võta kõiki vajalikke meetmeid selleks, et asjaomasel staatusel ei oleks majanduslikku mõju konkurentsipõhistel turgudel tegutseva ettevõtja kasuks”.
The Commission notes that the French authorities’ expert accepts that it is not certain that the absence in the Finance Act of authorisation for an implied guarantee means that the guarantee lapses in respect of debts contracted before 1 January 2005.
Komisjoni sõnade kohaselt tunnistab Prantsusmaa ametiasutuste ekspert, et ei ole kindel, kas asjaolu, et finantsseadusega ei ole kaudse garantii andmine lubatud, muudab sellise garantii kehtetuks ka enne 1. jaanuari 2005 tekkinud võlgade suhtes.
More fundamentally, the Commission believes that, in order to determine whether or not the implied guarantee given by the State to La Poste has lapsed as a result of the Organic Law governing the Finance Act, what has to be considered is not the dates on which the debts were contracted by La Poste, but the date from which La Poste has enjoyed the guarantee.
Põhimõttelisemal tasandil tuleks komisjoni arvates selleks, et välja selgitada, kas LOLF tunnistab La Poste’ile antud kaudse riigigarantii kehtetuks või mitte, uurida, mis ajast La Poste’ile kõnealust kaudset garantiid andma hakati – mitte aga neid kuupäevi, kui La Poste endale võlakohustused võttis.
The existence of this second category outside the scope of Article 34 of the Organic Law on the Finance Act explains why the rule established by the case law on guarantees given by concessionaires has continued beyond 2001.
Kõnealuse teise, LOLFi artikli 34 kohaldamisalast välja jääva kategooria olemasolu selgitab, et kontsessionääride garantiid käsitlev kohtupraktika on kehtiv ka pärast 2001. aastat.
It also explains why when the State is a shareholder or partner in a company or grouping whose debts are covered under the Commercial Code by an unlimited guarantee, the State is not required to specify that fact in a Finance Act.
Samuti selgitab see, et iga kord, kui riik on mõne sellise äriühingu või kontserni aktsionär või osanik, mille puhul äriseadustik ei piira võlgadele antavat garantiid, ei pea seda finantsseaduses täpsustama.
In their memorandum of 27 October 2009 the French authorities deny that it is ‘impossible’ for La Poste to mobilise its own capital and reserves. As regards the sale of assets, the State is free to determine at its discretion whether an asset is ‘indispensable’ for the provision of the public service. Even if it does object to a sale, it does not thereby incur any obligation to compensate via a guarantee mechanism.
Oma 27. oktoobri 2009. aasta kirjas vaidlustavad Prantsusmaa ametiasutused La Poste’i omavahendite kasutuselevõtu võimatuse
As a matter of fact the State never has objected to a sale of assets under Article 23 of the Law of 2 July 1990, which has in any event fallen into desuetude since 2005, when La Poste transferred almost all of its immovable property assets (including post offices) to a subsidiary that was not subject to this system of prior authorisation. As regards increases in charges for the universal postal service, ARCEP, the postal regulator, does not decide prices, and sets a price cap only for La Poste’s regulated activities, below which prices can be determined freely (with the exception of the prices of stamps, which are laid down by the Minister responsible for posts, who must stay within the price cap).
varade võõrandamise puhul on riigil vaba voli oma äranägemise järgi hinnata, kas ta peab teatavat vara avaliku teenuse osutamiseks vajalikuks või mitte; pealegi, isegi kui riik on sellise võõrandamise vastu, ei tähenda see sugugi, et ta peab selle garantiimehhanismide kaudu hüvitama; tegelikult ei ole riik kunagi vaidlustanud varade võõrandamist 2. juuli 1990. aasta seaduse artikli 23 alusel, mis muu hulgas vananes pärast seda, kui La Poste toetas 2005. aastal peaaegu kogu oma kinnisvaraga (sealhulgas postkontoritega) üht tütarettevõtjat, kelle suhtes seda eelneva loa saamise korda ei kohaldata;
It is reasonable to suppose that ARCEP would have difficulty refusing an increase in rates that was indispensable to the survival of La Poste and the public service functions it provides. The price cap applies only to the regulated sector, which accounts for less than half of the La Poste group’s operating profit.
universaalse postiteenuse tariifide tõstmise puhul märgivad Prantsusmaa ametiasutused, et ARCEP ei määra kindlaks tariife, vaid ülemmäära ainult La Poste’i sellise tegevuse jaoks, mille raames La Poste’i tariifid vabalt kujunevad (välja arvatud postmarkide hind, mille määrab ülemmäära arvestades kindlaks postiteenuste eest vastutav minister); muu hulgas võib tõdeda, et ARCEPil oleks keeruline keelduda üksuse eksisteerimise ja selle avalike teenuste osutamise tagamise eesmärgil tariife tõstmast; lõpuks, ülemmäär hõlmab ainult reguleeritud sektorit, mis annab vähem kui poole La Poste’i kontserni põhitegevustulust.
The Commission draws the following conclusions: In the event of a shortage of funds, French legislation authorises or indeed encourages the State to provide capital to publicly owned establishments, rather than expecting them to secure conventional bank loans. Access to these resources is in no way conditional on prior compliance with the rules governing State aid.
Komisjon järeldab, et:
The judgment delivered by a division of the Council of State on 18 November 2005 in Société fermière de Campoloro, No 271898, found as follows: ‘In the event of a failure on the part of a local or regional authority to ensure the application of a judgment no longer open to appeal, after proper notice, the legislature here sets out to give the representative of the State the power to step into the shoes of that authority, in order to release or create the resources that will allow the judgment to be enforced in its entirety.
Kõigepealt tuleb meelde tuletada riiginõukogu 18. novembri 2005. aasta otsuse nr 271898 põhjendust põllumajandusliku äriühingu Campoloro kohtuasjas:
The representative of the State consequently has a duty, subject to judicial review, to take the measures necessary in the light of the situation of the authority and the requirements of the public interest. Such measures include the possibility of selling assets belonging to the authority, provided they are not indispensable to the proper operation of the public services for which the authority is responsible. If the prefect refuses or neglects to exercise the prerogatives conferred on him by law, a creditor of the authority is entitled to bring an action against the State in case of serious fault committed in the exercise of the supervisory power. In addition, if, having regard to the situation of the local or regional authority, and in particular to an insufficiency in its assets, or by reason of requirements of the public interest, the prefect legitimately refuses to take certain measures with a view to ensuring that the judgment is enforced in full, the State as holder of public authority may be liable for any injury caused to a creditor of the local or regional authority if the injury is of an abnormal and specific kind’.
„Võttes arvesse, et nende sätetega soovis seadusandja anda riigi esindajale juhul, kui kohalik omavalitsus ei suuda tagada jõustunud kohtuotsuse täideviimist, ning pärast sellekohase märgukirja saatmist volituse asendada kõnealuse omavalitsuse organeid, et eraldada või luua vahendeid, mis võimaldaksid seda kohtuotsust täies ulatuses täita; et sel eesmärgil peab riigi esindaja võtma kohtuniku kontrolli all vajalikud meetmed, võttes arvesse omavalitsuse olukorda ja üldisi huve; et paljud kõnealused meetmed hõlmavad võimalust müüa omavalitsusele kuuluvat vara, juhul kui see vara ei ole vajalik kõnealuse omavalitsuse vastutuse alla kuuluva avaliku teenuse osutamise nõuetekohaseks toimimiseks; et juhul, kui prefekt ei kasuta talle seadusega antud eesõigusi või teeb seda hooletult, on kohaliku omavalitsuse võlausaldajal õigus esitada nõudeid riigi vastu järelevalve teostamisel tehtud raske eksimuse tõttu; et juhul, kui seoses kohaliku omavalitsuse olukorraga, eelkõige selle likviidsusprobleemidega, või siis üldiste huvide tõttu võis prefekt õiguspäraselt keelduda teatavate meetmete võtmisest kohtuotsuse täieliku täitmise tagamiseks, võib sellest kohaliku omavalitsuse võlausaldaja jaoks tulenev kahju peale selle kaasa tuua avaliku võimu vastutuse, kui sellisel kahjul on ebatavaline ja eriline iseloom.”