natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Consequently, De Poli must be considered to have been given due notice of the decision to initiate the procedure and of the time limit set for submitting comments through the publication cited above.
Sellest tulenevalt võib järeldada, et De Polile teatati nõuetekohaselt menetluse algatamise otsusest ja märkuste esitamise tähtajast eespool kirjeldatud teatise avaldamise kaudu.
Nevertheless, De Poli failed to comply with the prescribed period for the submission of comments provided for in Article 6(1) of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty [4] (hereinafter ‘the Procedural Regulation’).
Vaatamata sellele ei järginud De Poli märkuste esitamise tähtaega, mis on sätestatud nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määruse (EÜ) nr 659/1999 (millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli 93 kohaldamiseks) [4] (edaspidi „menetlusmäärus”) artikli 6 lõikes 1.
The Commission notes that De Poli did not request an extension of the period for submitting comments or indicate any particular reason why its comments should be taken into account despite being submitted after expiry of the deadline.
Komisjon märkis, et De Poli ei taotlenud märkuste esitamise tähtaja pikendamist ega esitanud ühtegi konkreetset põhjust, miks tema märkusi tuleks arvesse võtta, vaatamata sellele, et need esitati pärast tähtaja möödumist.
The Commission will consequently disregard De Poli’s belated comments.
Seetõttu ei võta komisjon De Poli hilinenult esitatud märkusi arvesse.
By letter C(2004)1807 final of 19 May 2004 the Commission decided not to raise any objections to an Italian State aid scheme concerning a defensive temporary mechanism for shipbuilding [5] (hereinafter ‘the scheme’).
mai 2004. aasta kirjas (K(2004) 1807 (lõplik)) otsustas komisjon mitte esitada vastuväiteid Itaalia riigiabikava suhtes, mis käsitleb laevaehituse ajutist kaitsemehhanismi [5] (edaspidi „abikava”).
The Commission considered the scheme to be compatible with the common market since it complied with the provisions of Council Regulation (EC) No 1177/2002 of 27 June 2002 concerning a temporary defensive mechanism to shipbuilding [6], as amended by Council Regulation (EC) No 502/2004 [7] (hereinafter ‘the TDM Regulation’).
Komisjon luges abikava olevat ühisturuga kokkusobiv, sest see vastas nõukogu 27. juuni 2002. aasta määrusele (EÜ) nr 1177/2002 (mis käsitleb laevaehituse ajutist kaitsemehhanismi), [6] mida on muudetud nõukogu määrusega (EÜ) nr 502/2004 [7] (edaspidi „ajutise kaitsemehhanismi määrus”).
The scheme as notified to and approved by the Commission was allocated a budget of EUR 10 million.
Teatatud ja komisjoni poolt heaks kiidetud abikavale eraldati 10 miljoni euro suurune eelarve.
Italy has notified the Commission of its plans to allocate another EUR 10 million to the scheme’s budget.
Itaalia on teatanud komisjonile oma kavast eraldada abikava eelarvesse veel 10 miljonit eurot.
The Commission initiated the formal investigation procedure under Article 88(2) of the EC Treaty because it had doubts as to whether the notified aid was compatible with the common market for the reasons set out below.
Komisjon algatas ametliku uurimismenetluse vastavalt EÜ asutamislepingu artikli 88 lõikele 2, sest tal oli kahtlusi, kas teatatud abi on kokkusobiv ühisturuga allpool kirjeldatud põhjustel.
In view of Article 1(c) of the Procedural Regulation and Article 4 of Commission Regulation (EC) No 794/2004 of 21 April 2004 implementing Council Regulation (EC) No 659/1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty [8] (hereinafter ‘the Implementing Regulation’), the Commission considered that the notified budget increase constituted an alteration to the scheme and thus new aid to be notified to the Commission under Article 88(3) of the EC Treaty.
Võttes arvesse menetlusmääruse artikli 1 punkti c ja komisjoni 21. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 794/2004 (millega rakendatakse nõukogu määrust (EÜ) nr 659/1999, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli 93 kohaldamiseks) [8] (edaspidi „rakendusmäärus”) artiklit 4, oli komisjon arvamusel, et teatatud eelarve suurendamine kujutab endast abikava muutmist ja seega uut abi, millest tuleb komisjonile teatada vastavalt EÜ asutamislepingu artikli 88 lõikele 3.
The Commission further considered that the compatibility of the notified aid with the common market had to be assessed in the light of the rules currently applicable.
Lisaks sellele oli komisjon arvamusel, et teatatud abi kokkusobivust ühisturuga tuleb hinnata, võttes arvesse praegu kohaldatavaid eeskirju.
The TDM Regulation ceased to apply on 31 March 2005 and consequently does not provide a legal basis for approving the aid.
Ajutise kaitsemehhanismi määruse kohaldamine lõppes 31. märtsil 2005 ja sellest tulenevalt ei saa see olla abi heakskiitmise õiguslikuks aluseks.
The Commission also noted that the aid did not appear compatible with the common market under any relevant State aid provisions.
Komisjon juhtis tähelepanu ka sellele, et abi ei paista olevat kokkusobiv ühisturuga ühegi praegu kehtiva riigiabisätte alusel.
COMMENTS FROM ITALY
ITAALIA AMETIASUTUSTE MÄRKUSED
Italy has contested the Commission’s doubts and made the following comments.
Itaalia vaidlustas komisjoni kahtlused ja esitas järgmised märkused.
First of all, Italy contests the Commission’s view that the notified measure constitutes new aid.
Esiteks vaidlustas Itaalia komisjoni seisukoha, et teatatud meede kujutab endast uut abi.
Italy argues that under a proper construction of Article 4 of the Implementing Regulation, classification as new aid should be reserved for increases in the budgets of approved aid schemes that are accompanied by an extension of the time limits within which companies may have access to the relevant benefits, with consequent distortive effects on competition.
Itaalia väitis, et rakendusmääruse artiklit 4 tuleb tõlgendada nii, et abi tuleks liigitada uueks abiks ainult juhul, kui heaskiidetud abikava eelarve suurendamisega kaasneb nende tähtaegade pikendamine, mille jooksul ettevõtjatel on juurdepääs asjaomastele soodustustele, ja millel võib olla konkurentsi moonutav mõju.
Italy argues that this clearly does not apply in this case, which concerns completing initiatives for which a formal application was made while the TDM Regulation was still in force.
Itaalia väitis, et see ei ole nii käesoleva juhtumi puhul, sest see käsitleb nende algatuste lõpetamist, mille kohta ametlik taotlus esitati ajal, millal ajutise kaitsemehhanismi määrus veel kehtis.
In this connection Italy also argues that Article 4 of the Implementing Regulation is a procedural provision setting out the procedures for notification of certain alterations of existing aid, which has nothing to do with the assessment of compatibility, and that the Commission cannot therefore draw on this Article to assess the compatibility of the proposed State aid.
Sellega seoses väitis Itaalia ka, et rakendusmääruse artikkel 4 on menetlussäte, millega on kehtestatud olemasoleva abi teatavatest muudatustest teatamise menetlus ja mis ei ole seotud abi kokkusobivuse hindamisega, mistõttu ei saa komisjon kasutada kõnealust artiklit kavandatud riigiabi kokkusobivuse hindamiseks.
Italy then comments on the Commission’s view that the TDM Regulation no longer provides a legal basis for the compatibility of the notified aid.
Seejärel esitas Itaalia oma märkused komisjoni seisukoha kohta, et ajutise kaitsemehhanismi määrus ei saa enam olla teatatud abi ühisturuga kokkusobivuse hindamise õiguslikuks aluseks.
Italy argues first that this position is inconsistent with the position adopted in the TDM Regulation, which, despite being intended to apply up to 31 March 2004 (later extended to 31 March 2005) had its legal basis in Council Regulation (EC) No 1540/98 of 29 June 1998 establishing new rules on aid to shipbuilding [9] (hereinafter ‘the Shipbuilding Regulation’), which would already expire on 31 December 2003.
Itaalia väitis, et kõnealune seisukoht on vastuolus ajutise kaitsemehhanismi määruses võetud seisukohaga, sest vaatamata sellele, et seda oli algselt kavas kohaldada kuni 31. märtsini 2004 (seda pikendati hiljem kuni 31. märtsini 2005), on määruse õiguslik alus nõukogu 29. juuni 1998. aasta määrus (EÜ) nr 1540/98, millega kehtestatakse uued eeskirjad laevaehitusele antava abi kohta [9] (edaspidi „laevaehitusmäärus”), mis pidi aeguma juba 31. detsembril 2003.
In addition Italy considers that it is not clear why the TDM Regulation cannot justify ‘updating’ the aid scheme budget, this being simply a financial operation intended to put shipbuilders who made applications in line with the TDM Regulation when it was still in force, but who failed to benefit from the aid because of the budgetary shortfall, on an equal footing with shipbuilders who have already benefited from the aid, in keeping with the general principle of equal treatment.
Lisaks sellele on Itaalia arvamusel, et ei ole päris selge, miks ei võiks ajutise kaitsemehhanismi määrust kasutada abikava eelarve ajakohastamise õigustamiseks, sest tegemist on vaid finantstoiminguga, mille eesmärk on võrdsustada nende laevatehaste olukord, kes esitasid oma taotlused kooskõlas ajutise kaitsemehhanismi määrusega selle kehtivusajal, kuid kes ei saanud abi eelarve piiratuse tõttu, nende laevatehaste olukorraga, kes on juba abi saanud (võrdse kohtlemise üldpõhimõte).
Italy argues that although the updating of public policy resources designed to correct the effects of time or of cost forecasts that have proved inadequate involves increasing the initial aid, it does not constitute new aid, or is compatible under the legal basis that justified the original aid.
Itaalia väidab, et kuigi riigi sekkumiseks kasutatavate vahendite ajakohastamine, mille eesmärk oli korrigeerida aja mõju või ebapiisavaks osutunud kuluprognoose, tähendab küll algse abi suurendamist, kuid ei kujuta endast uut abi või on kokkusobiv ühisturuga vastavalt algse abi õigustuseks kasutatud õigusliku alusele.
In short, for Italy, this is just a question of settling pending cases of requests for aid referring to contracts concluded before 31 March 2005, without this implying an extension of the scheme, a widening of its scope or a change in its fundamental structure.
Lühidalt on Itaalia sõnul tegemist ootel olevate abitaotluste lahendamisega seoses enne 31. märtsi 2005 sõlmitud lepingutega ning see ei tähenda abikava kehtivusaja pikendamist, selle kohaldamisala laiendamist ega muudatusi abikava üldises ülesehituses.
In support of this view, Italy cites the general principles of equal treatment, the need to give due consideration to the legitimate expectations of the beneficiaries and Court of Justice case law (judgments in Cases 223/85 [10] and C-364/90 [11]).
Oma seisukoha toetuseks viitab Itaalia võrdse kohtlemise üldpõhimõttele, vajadusele võtta nõuetekohaselt arvesse abisaajate õiguspäraseid ootusi ja Euroopa Kohtu kohtupraktikale (otsused kohtuasjades 223/85 [10] ja C-364/90) [11].
Finally, Italy argues that the notified aid would not conflict with a decision of the World Trade Organisation which found that the TDM Regulation does not comply with WTO rules.
Itaalia väidab ka, et teatatud abi ei oleks vastuolus Maailma Kaubandusorganisatsiooni (edaspidi „WTO”) otsusega, mille kohaselt ei ole ajutise kaitsemehhanismi määrus kooskõlas WTO eeskirjadega.
State aid classification
Riigiabi liigitamine
As the measure is of a purely budgetary nature, its compatibility with the common market should be assessed by reference to the measures that it is intended to finance, i.e. to aid under the scheme.
Et meede on vaid eelarvelist laadi, tuleks selle ühisturuga kokkusobivuse hindamisel võtta aluseks meetmed, mida on kavas rahastada, st abikava kohaselt antav abi.
For the reasons set out in the Commission’s abovementioned letter of 19 May 2004, the scheme constitutes State aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
Eespool nimetatud komisjoni 19. mai 2004. aasta kirjas loetletud põhjustel kujutab abikava endast riigiabi EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses.
Under Article 1(c) of the Procedural Regulation and Article 4 of the Implementing Regulation, increases in the budget of an approved aid scheme constitute new aid if they exceed 20 % of the original budget.
Menetlusmääruse artikli 1 punkti c ja rakendusmääruse artikli 4 kohaselt kujutab heakskiidetud abikava eelarve suurendamine endast uut abi juhul, kui algset eelarvet suurendatakse rohkem kui 20 %.
In the present case the notified increase corresponds to 100 % of the original budget and must consequently be assessed as new aid under Article 87 of the EC Treaty.
Käesoleva juhtumi puhul moodustab teatatud suurendamine 100 % algsest eelarvest ja seda peab seetõttu hindama uue abina EÜ asutamislepingu artikli 87 alusel.
Italy’s objections in this respect do not change the Commission’s assessment.
Itaalia vastuväited selles küsimuses ei muuda komisjoni hinnangut.
In relation to the concept of new aid, which is covered by the notification obligation under Article 88(3) of the EC Treaty, the Commission applies the definitions set out in Article 1(c) of Regulation (EC) No 659/1999.
Seoses uue abi määratlusega, mis kuulub teatamiskohustuse alla vastavalt EÜ asutamislepingu artikli 88 lõikele 3, märgib komisjon, et ta kohaldab selle suhtes määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 1 punktis c esitatud määratlust.
One of the things defined as ‘new aid’ in Article 1(c) of this Regulation is ‘alterations to existing aid’.
Kõnealuse määruse artikli 1 punktis c on uus abi määratletud muu hulgas kui „olemasoleva abi muudatused”.
Article 4 of the Implementing Regulation further states that an ‘alteration to an existing aid shall mean any change other than modification of a purely formal or administrative nature which cannot affect the evaluation of compatibility of the aid measure with the common market’, including increases in the budget of an authorised aid scheme exceeding 20 %.
Lisaks sellele on rakendusmääruse artiklis 4 selgitatud, et „olemasoleva abi muudatus tähendab mis tahes muutust, välja arvatud puhtalt formaalsed või halduslikud muudatused, mis ei mõjuta abimeetme ühisturule vastavuse hindamist”, sealhulgas heakskiidetud abikava eelarve suurendamised üle 20 %.
In this connection, the Commission notes that Article 4 of the Implementing Regulation does not constitute the legal basis for assessing the compatibility of new aid, nor has the Commission, contrary to what is suggested by Italy (see recital 13), relied on this Article for that purpose; rather, this Article provides clarification on how the Commission should apply Article 1(c) of the Procedural Regulation concerning the concept of ‘new aid’.
Siinkohal märgib komisjon, et rakendusmääruse artikkel 4 ei kujuta endast uue abi kokkusobivuse hindamise õiguslikku alust; vastupidiselt sellele, millele vihjas Itaalia (vt põhjendus 13), ei ole komisjon kõnealust artiklit sel eesmärgil ka kasutanud, pigem selgitatakse kõnealuses artiklis seda, kuidas komisjon peaks kohaldama menetlusmääruse artikli 1 punkti c seoses uue abi määratlusega.
The Commission further notes that Italy’s argument that the measure is a simple ‘updating’ of costs that have proved inadequate, which does not change the fundamental structure of the scheme, does not detract from the fact that the present budget increase qualifies as an alteration of existing aid and is therefore new aid, pursuant to Article 1(c) of the Procedural Regulation and Article 4 of the Implementing Regulation.
Lisaks sellele juhib komisjon tähelepanu sellele, et Itaalia väide, et meede on vaid ebapiisavaks osutunud kulude ajakohastamine, mis ei muuda abikava üldist ülesehitust, ei muuda tõsiasja, et kõnealune eelarve suurendamine on olemasoleva abi muutmine ja seega uus abi vastavalt menetlusmääruse artikli 1 punktile c ja rakendusmääruse artiklile 4.
Similarly, the Commission cannot accept Italy’s argument that under a proper construction of Article 4 of the Implementing Regulation, classification as new aid should be reserved for increases in the budgets of approved aid schemes that are accompanied by an extension of the time within which companies may have access to the relevant benefits, with consequent distortive effects on competition.
Komisjon ei saa nõustuda ka Itaalia väitega, et rakendusmääruse artiklit 4 tuleb tõlgendada nii, et abi tuleks liigitada uueks abiks ainult juhul, kui heaskiidetud abikava eelarve suurendamisega kaasneb nende tähtaegade pikendamine, mille jooksul ettevõtjatel on juurdepääs asjaomastele soodustustele, ja millel võib olla konkurentsi moonutav mõju.
The Commission notes that increases in the budget of an approved scheme (other than marginal ones of less than 20 %) are bound to have an impact on competition as they allow the Member State to provide more aid than originally approved.
Komisjon märgib, et heakskiidetud abikava eelarve suurendamine (välja arvatud juhul, kui see on väiksem kui 20 %) mõjutab kindlasti konkurentsi, sest see võimaldab liikmesriigil anda algselt heakskiidetud abist suuremat abi.
This change in the scheme’s effects on competition requires the Commission to make a fresh assessment of its compatibility with the common market.
Selline muutus selles, kuidas abikava mõjutab konkurentsi, tähendab, et komisjon peab uuesti hindama abi kokkusobivust ühisturuga.
It follows that a budget increase of the size notified by Italy cannot be considered to be of a purely formal or administrative nature or such as not to affect the evaluation of compatibility of the aid with the common market.
Seega ei saa Itaalia teatatud eelarve sellist suurendamist pidada puhtalt formaalseks või halduslikuks muudatuseks ega muudatuseks, mis ei mõjuta abi ühisturuga kokkusobivuse hindamist.
The Commission therefore confirms that the notified measure must be assessed as new State aid under Article 87(1) of the EC Treaty.
Seetõttu kinnitab komisjon, et teatatud meedet tuleb hinnata uue abina vastavalt EÜ asutamislepingu artikli 87 lõikele 1.
The TDM Regulation is no longer a valid legal basis
Ajutise kaitsemehhanismi määrus ei ole enam kehtiv õiguslik alus
Concerning Italy’s first remark in this respect, the Commission would first point out that the legal basis for the adoption of the TDM Regulation was not the Shipbuilding Regulation but the EC Treaty, and in particular Articles 87(3)(e), 93 and 133 thereof.
Seoses Itaalia esimese märkusega selles küsimuses juhib komisjon kõigepealt tähelepanu sellele, et ajutise kaitsemehhanismi määruse vastuvõtmisel ei olnud õiguslikuks aluseks laevaehitusmäärus, vaid EÜ asutamisleping ja eriti selle artikli 87 lõike 3 punkt e ning artiklid 93 ja 133.
Furthermore, the Commission can see no inconsistency between its position in the present case and the fact that the TDM Regulation referred, for some of its provisions, to the Shipbuilding Regulation.
Lisaks sellele ei näe komisjon vastuolu käesolevas juhtumis võetud seisukoha ja tõsiasja vahel, et ajutises kaitsemehhanismi määruses osutati mõnede sätete puhul laevaehitusmäärusele.
This was simply a matter of legislative technique whereby, to avoid repetition, the TDM Regulation did not reiterate certain definitions or rules already given in the Shipbuilding Regulation but simply incorporated the substance of these provisions by reference to them.
Tegemist on pelgalt õigusloomelise meetodiga, mille puhul ei korratud ajutise kaitsemehhanismi määruses teatavaid määratlusi ega eeskirju, mis sisalduvad juba laevaehitusmääruses, vaid inkorporeeriti kõnealuste sätete sisu nendele viitamisega.
The effect of this was not to make the application of the TDM Regulation on these points dependent upon the continued validity of the Shipbuilding Regulation but rather to create new, autonomous provisions in the TDM Regulation of similar substance to the provisions of the Shipbuilding Regulation to which they referred.
Seetõttu ei sõltunud ajutise kaitsemehhanismi määruse kohaldamine nendes küsimustes laevaehitusmääruse jätkuvast kehtivusest, vaid ajutise kaitsemehhanismi määruses loodi hoopis uued, sõltumatud sätted, mis on põhimõtteliselt analoogilised nende sätetega laevaehitusmääruses, millele neis viidati.
This in no way contradicts the Commission’s view in the present case that an act of the Community institutions must have a legal basis which is in force on the date on which the act is adopted.
See ei ole sugugi vastuolus komisjoni seisukohaga käesolevas juhtumis, mille kohaselt ühenduse institutsioonide õigusaktil peab olema õiguslik alus, mis on jõus kõnealuse õigusakti vastuvõtmise ajal.
As stated in the Commission’s decision of 30 April 2008 opening the formal investigation procedure, the TDM Regulation is no longer in force and thus cannot serve as a legal basis for the assessment of the new aid.
Vastavalt komisjoni 30. aprilli 2008. aasta ametliku uurimismenetluse algatamise otsuses osutatule ei ole ajutise kaitsemehhanismi määrus enam jõus ja seega ei saa see olla uue abi hindamisel õiguslikuks aluseks.
For the reasons indicated in the decision to initiate the investigation procedure (paragraphs 9 and 10), the notified aid is not compatible with the common market under the Framework on State aid to shipbuilding [12], nor does it seem to be compatible with the common market on the basis of any other applicable State aid provisions.
Ametliku uurimismenetluse algatamise otsuses nimetatud põhjustel (punktid 9 ja 10) ei ole teatatud abi ühisturuga kokkusobiv laevaehituse riigiabi raamistiku [12] alusel ega paista olevat ühisturuga kokkusobiv ka ühegi muu kohaldatava riigiabisätte alusel.
The Commission further notes that Italy has not proposed any alternative legal basis for assessing the compatibility of the aid, but rather argued that this is not ‘new aid’ which, as explained in points 18 to 22, the Commission cannot accept.
Komisjon märgib ka, et Itaalia ei ole välja pakkunud ühtegi alternatiivset õiguslikku alust abi kokkusobivuse hindamiseks, vaid on väitnud, et tegemist ei ole „uue abiga”, millega komisjon ei saa vastavalt põhjendustes 18–22 selgitatule nõustuda.
Similarly, the Commission cannot accept Italy’s arguments concerning the general legal principles of legitimate expectation and equal treatment.
Samamoodi ei saa komisjon nõustuda ka Itaalia väidetega seoses õiguspäraseid ootusi ja võrdset kohtlemist käsitlevate õiguslike üldpõhimõtete kohta.
Italy contends that shipbuilders who applied for aid under the scheme when the TDM Regulation was still in force and who met the conditions for qualifying for the aid, but did not receive it because of a lack of budgetary resources, have a legitimate expectation in receiving the aid; it also contends that under the general principle of protection of legitimate expectation (and also for reasons of equal treatment with those shipbuilders who did receive aid from the available funds), they are entitled to receive the aid, irrespective of whether or not the TDM Regulation still applies.
Itaalia väidab, et laevatehastel, kes taotlesid abi vastavalt abikavale ajal, mil ajutise kaitsemehhanismi määrus oli veel jõus, ja kes vastasid abi saamise tingimustele, kuid ei saanud abi eelarveliste vahendite puudumise tõttu, on õiguspärane ootus abi saamiseks; Itaalia väidab ka, et õiguspäraste ootuste kaitse üldpõhimõtte kohaselt (ja eesmärgil kohelda kõnealuseid laevatehaseid võrdselt nendega, kes said abi olemasolevate vahendite raames) on nendel õigus abi saada, olenemata sellest, kas ajutise kaitsemehhanismi määrus on veel jõus.
According to settled case law the right to rely on the principle of protection of legitimate expectation extends to any individual who is in a situation in which it is clear that the Community authorities have, by giving him precise assurances, led him to entertain legitimate expectations.
Vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale võib iga isik, kes on olukorras, kus on selge, et ühenduse ametiasutuste poolt neile konkreetsete tagatiste andmine on kaasa toonud õiguspäraste ootuste tekkimise, tugineda õiguspäraste ootuste kaitse põhimõttele.