natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The objective of coherent regulation in termination markets is clear and recognised by the NRAs and has been repeatedly expressed by the Commission in the context of its assessment of draft measures under Article 7 of Directive 2002/21/EC.
Riikide reguleerivatele asutustele on selge, et kõne lõpetamise turgusid tuleb reguleerida sidusalt, ning sama on korduvalt rõhutanud komisjon oma hinnangutes direktiivi 2002/21/EÜ artikli 7 kohaste meetmete eelnõudele.
Certain provisions of the regulatory framework for electronic communications networks and services require necessary and appropriate cost-accounting mechanisms and price control obligations to be implemented, namely Articles 9, 11 and 13 in conjunction with recital 20 of Directive 2002/19/EC of the European Parliament and of the Council of 7 March 2002 on access to, and interconnection of, electronic communications networks and associated facilities (Access Directive) [3].
Elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste regulatiivraamistikus on sätteid, millega on ette nähtud asjakohaste kuluarvestuse mehhanismide rakendamise ja hinnakontrolli kohustus, nagu Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/19/EÜ (elektroonilistele sidevõrkudele ja nendega seotud vahenditele juurdepääsu ja vastastikuse sidumise kohta (juurdepääsu käsitlev direktiiv)) [3] artiklid 9, 11 ja 13 koostoimes põhjendusega 20.
Commission Recommendation 2005/698/EC of 19 September 2005 on accounting separation and cost accounting under the regulatory framework for electronic communications [4] has provided a framework for the consistent application of the specific provisions concerning cost accounting and accounting separation, with a view to improving the transparency of regulatory accounting systems, methodologies, auditing and reporting processes to the benefit of all parties involved.
Komisjoni 19. septembri 2005. aasta soovitusega 2005/698/EÜ raamatupidamise lahususe ja kuluarvestussüsteemide kohta vastavalt elektroonilist sidet reguleerivale raamistikule [4] on kehtestatud teatavate kuluarvestuse või raamatupidamise lahusust käsitlevate sätete järjekindla kohaldamise raamistik eesmärgiga parandada raamatupidamissüsteemide, meetodite, läbitöötatud andmete, kontrolli- ja aruandlusprotsesside läbipaistvust kõikide osapoolte huvides.
Wholesale voice call termination is the service required in order to terminate calls to called locations (in fixed networks) or subscribers (in mobile networks).
Häälkõne lõpetamise hulgiteenus on teenus, millega lõpetatakse sihtkohta (püsiliinide puhul) või kliendile (mobiilivõrkudes) tehtud kõned.
The charging system in the EU is based on Calling Party Network Pays, which means that the termination charge is set by the called network and paid by the calling network.
ELis arvestatakse tasu põhimõttel „kes helistab, see maksab”, see tähendab, et lõpetamistasu määrab kindlaks võrk, kuhu kõne võeti, ja kõne eest maksab helistaja võrk.
The called party is not billed for this service and generally has no incentive to respond to the termination price set by its network provider.
Kõne saajale ei esitata selle teenuse eest arvet ja teda üldiselt ei huvita, milline on tema teenusepakkuja kõnelõpetustasu.
In this context, excessive pricing is the main competition concern of regulatory authorities.
Sellest tuleneb tururegulaatorite peamine konkurentsiprobleem: liiga kõrge hind.
High termination prices are ultimately recovered through higher call charges for end-users.
Kõne lõpetamise kõrge hinna maksab lõppkokkuvõttes kinni lõppkasutaja.
Taking into account the two-way access nature of termination markets, further potential competition problems include cross-subsidisation between operators.
Arvestades, et lõpetamisturgudel on tegemist kahesuunalise juurdepääsuga, võib konkurentsiprobleemiks kujuneda ka operaatoritevaheline ristsubsideerimine.
These potential competition problems are common to both fixed and mobile termination markets.
Nimetatud probleeme võib esineda nii püsiliini- kui ka mobiilikõnede lõpetamise turgudel.
Therefore, in the light of the ability and incentives of terminating operators to raise prices substantially above cost, cost orientation is considered the most appropriate intervention to address this concern over the medium term.
Pidades silmas, et kõne lõpetavatel operaatoritel on võimalik tõsta teenuse hinda märksa üle tegelike kulude, peetakse selle probleemi sobivaimaks lahenduseks keskpikas perspektiivis hindade kehtestamist kulude põhjal.
Recital 20 of Directive 2002/19/EC notes that the method of cost recovery should be appropriate to the particular circumstances.
Vastavalt direktiivi 2002/19/EÜ põhjendusele 20 peaks kulude tagasiteenimise meetod olema kooskõlas oludega.
In view of the specific characteristics of call termination markets and the associated competitive and distributional concerns, the Commission has for a long time recognised that setting a common approach based on an efficient cost standard and the application of symmetrical termination rates would promote efficiency, sustainable competition and maximise consumer benefits in terms of price and service offerings.
Arvestades kõne lõpetamise turgude erilist laadi ning sellest tuleneda võivaid konkurentsi- ja jaotusprobleeme, on komisjon pikemat aega olnud seisukohal, et tegelike kulude normeerimine ja sümmeetrilistel lõpetamistasudel rajaneva ühise lähenemisviisi kehtestamine parandaks konkurentsi tõhusust ja jätkusuutlikkust ning kuna hind langeks ja teenuste pakkumine suureneks, oleks see kasulik ka tarbijaile.
According to Article 8(1) of Directive 2002/21/EC, Member States shall ensure that when carrying out the regulatory tasks specified in that Directive and the specific directives, in particular those designed to ensure effective competition, NRAs take the utmost account of the desirability of making regulations technologically neutral.
Direktiivi 2002/21/EÜ artikli 8 lõike 1 kohaselt tagavad liikmesriigid, et kõnealuses direktiivis ja eridirektiivides sätestatud ülesandeid, eelkõige tulemusliku konkurentsi tagamisega seotud ülesandeid täites peavad riikide reguleerivad asutused täiel määral silmas, et reguleerimine peab olema tehnoloogiliselt neutraalne.
Article 8(2) of Directive 2002/21/EC further requires NRAs to promote competition by, amongst other things, ensuring that all users derive maximum benefit in terms of choice, price and quality of service and that there is no distortion or restriction of competition.
Vastavalt direktiivi 2002/21/EÜ artikli 8 lõikele 2 peavad riikide reguleerivad asutused toetama konkurentsi, tagades muu hulgas, et kasutajad saavad võimalikult suurt kasu teenuse valiku-, hinna- ja kvaliteeditingimustest ning et konkurentsi ei moonutata ega piirata.
In order to achieve these objectives and a consistent application in all Member States, the regulated termination rates should be brought down to the costs of an efficient operator as soon as possible.
Nende eesmärkide saavutamiseks ning liikmesriikides sidusa rakendamise huvides tuleks lõpetamistasude suuruse reguleerimisel niipea kui võimalik võtta aluseks tõhusa operaatori kulud.
In a competitive environment, operators would compete on the basis of current costs and would not be compensated for costs which have been incurred through inefficiencies.
Tegeliku konkurentsi puhul konkureerivad operaatorid üksteisega vastavalt oma jooksvatele kuludele ja neile ei hüvitata ebatõhususest tulenevaid kulusid.
Historic cost figures therefore need to be adjusted into current cost figures to reflect the costs of an efficient operator employing modern technology.
Tõhusa ja ajakohast tehnoloogiat kasutava operaatori kulude teadasaamiseks tuleb varasemaid kulunäitajaid kohandada, et nad kajastaksid käesoleva aja kulusid.
Operators which are compensated for actual costs incurred for termination have few incentives to increase efficiency.
Kui operaatori kulud hüvitatakse vastavalt tegelikele kõne lõpetamise kuludele, puudub tal stiimul tõhususe suurendamiseks.
The implementation of a bottom-up model is consistent with the concept of developing a network for an efficient operator whereby an economic/engineering model of an efficient network is constructed using current costs.
Niinimetatud alt-üles mudeli kasutamine vastab lähenemisviisile, mille puhul töötatakse välja tõhusa operaatori võrk, kusjuures tõhusa võrgu majandus- ja insenertehniline mudel töötatakse välja jooksvate kulude alusel.
It reflects the equipment quantity needed rather than that actually provided and it ignores legacy costs.
See mudel ei lähtu olemasolevate seadmete arvust, vaid vajalikust seadmete arvust, ja selle puhul ei arvestata seniseid kulusid.
Given the fact that a bottom-up model is based largely on derived data, e.g. network costs are computed using information from equipment vendors, regulators may wish to reconcile the results of a bottom-up model with the results of a top-down model in order to produce as robust results as possible and to avoid large discrepancies in operating cost, capital cost and cost allocation between a hypothetical and a real operator.
Kuna alt-üles mudeli loomisel kasutatakse eeskätt tuletatud andmeid (näiteks võrgukulusid arvutatakse seadmete müüjatelt saadud andmete alusel), võivad turureguleerijad omavahel võrrelda alt-üles mudelit ja ülalt-alla mudelit kasutades saadud tulemusi, saavutades niiviisi võimalikult tõesed tulemused ning vältides hüpoteetilise ja tegeliku operaatori tegevuskulude, kapitalikulude ning kulude jaotumise suurt lahknevust.
In order to identify and improve possible shortcomings of the bottom-up model, such as information asymmetry, the NRA may compare the results of the bottom-up modelling approach with those resulting from a corresponding top-down model which uses audited data.
Selleks et välja selgitada ja kõrvaldada alt-üles mudelist tuleneda võivaid puudusi, näiteks teabe asümmeetria, võib riigi reguleeriv asutus võrrelda alt-üles mudeliga saavutatud tulemusi nende tulemustega, mis saadakse kontrollitud andmetele tugineva ülalt-alla mudeli kasutamisel.
The cost model should be based on the efficient technological choices available in the time frame considered by the model, to the extent that they can be identified.
Kulumudeli loomisel tuleks teha õige valik mudeli kehtivuse ajal olemasolevate ja teadaolevate tehnoloogiliste lahenduste hulgast.
Hence, a bottom-up model built today could in principle assume that the core network for fixed networks is Next-Generation-Network (NGN)-based.
Seega kui täna töötataks välja püsiliinivõrkude alt-üles mudelit, tuleks põhimõtteliselt arvestada, et selle ülekandevõrk on järgmise põlvkonna võrk.
The bottom-up model for mobile networks should be based on a combination of 2G and 3G employed in the access part of the network, reflecting the anticipated situation, while the core part could be assumed to be NGN-based.
Mobiilivõrkude puhul aga tuleks mudeli loomisel lähtuda eeldusest, et võrgule juurdepääs põhineb nii teise põlvkonna kui ka kolmanda põlvkonna võrgu elementidel, kuid ülekandevõrk oleks järgmise põlvkonna võrk.
Taking account of the particular characteristics of call termination markets, the costs of termination services should be calculated on the basis of forward-looking long-run incremental costs (LRIC).
Arvestades kõne lõpetamise turgude erilist laadi, tuleks kõne lõpetamise teenuse kulu arvutada tulevikule orienteeritud pikaajaliselt lisanduvate kulude meetodil (edaspidi „LRIC-meetod”).
In a LRIC model, all costs become variable, and since it is assumed that all assets are replaced in the long run, setting charges based on LRIC allows efficient recovery of costs.
LRIC-meetodil koostatud mudelis on iga kulu muutuja ja kuna eeldatakse, et kõik varad aja jooksul asendatakse, võimaldab niisugusel meetodil tasude kehtestamine kulusid tõhusalt katta.
LRIC models include only those costs which are caused by the provision of a defined increment.
LRIC-meetodil koostatud mudel sisaldab vaid neid kulusid, mis tulenevad teatavast juurdekasvust.
An incremental cost approach which allocates only efficiently incurred costs that would not be sustained if the service included in the increment was no longer produced (i.e. avoidable costs) promotes efficient production and consumption and minimises potential competitive distortions.
Lisanduvate kulude meetod, mille puhul arvestatakse vaid tõhusust suurendavaid kulutusi, mida enam ei tehtaks, kui juurdekasvuga seotud teenust enam ei osutataks (see tähendab välditavad kulud), aitab parandada tootmise ja tarbimise tõhusust ning vähendada konkurentsimoonutuste tekkimise võimalust.
The further termination rates move away from incremental cost, the greater the competitive distortions between fixed and mobile markets and/or between operators with asymmetric market shares and traffic flows.
Mida suurem on lõpetamistasu ja lisanduvate kulude erinevus, seda suurem on konkurentsimoonutus püsiliini- ja mobiiliturgude ja/või ebasümmeetriliste turuosade ja liikluse mahtudega operaatorite vahel.
Therefore, it is justified to apply a pure LRIC approach whereby the relevant increment is the wholesale call termination service and which includes only avoidable costs.
Seetõttu on põhjendatud puhta LRIC-meetodi kasutamine, kusjuures asjaomase juurdekasvu moodustab kõne lõpetamise hulgiteenus ning see sisaldab ainult välditavaid kulusid.
A LRIC approach would also allow the recovery of all fixed and variable costs (as the fixed costs are assumed to become variable over the long run) which are incremental to the provision of the wholesale call termination service and would thereby facilitate efficient cost recovery.
LRIC-meetodi kasutamine võimaldaks ka katta püsi- ja muutuvkulud (kuna eeldatavalt muutuvad ka püsikulud aja jooksul), mis lisanduvad kõne lõpetamise hulgiteenuse osutamise kuludele, ja seega kulusid tagasi teenida.
Avoidable costs are the difference between the identified total long-run costs of an operator providing its full range of services and the identified total long-run costs of that operator providing its full range of services except for the wholesale call termination service supplied to third parties (i.e. stand-alone cost of an operator not offering termination to third parties).
Välditavad kulud on kõiki teenuseliike pakkuva operaatori teadaolevate pikaajaliste kulude erinevus sama operaatori niisugustest teadaolevatest kuludest, mis on seotud kõikide teenuseliikide, välja arvatud kõne lõpetamise hulgiteenus, pakkumisega kolmandatele isikutele (see tähendab kolmandatele isikutele kõne lõpetamise teenust mittepakkuva operaatori kulud).
To ensure an appropriate attribution of the costs, a distinction needs to be made between those costs that are traffic-related, i.e. all those fixed and variable costs which rise with increased levels of traffic, and those costs that are non-traffic-related, i.e. all those costs which do not rise with increased levels of traffic.
Kulude õigeks jaotamiseks tuleb eristada liiklusest tulenevaid kulusid, st püsi- ja muutuvkulusid, mis kasvavad, kui liiklus võrgus suureneb, ning liiklusest sõltumatuid kulusid, st kulusid, mis liikluse suurenemisel ei kasva.
To identify the avoidable costs relevant for wholesale call termination, non-traffic-related costs should be disregarded.
Kõne lõpetamise hulgiteenusega seotud kulude kindlaksmääramisel tuleb jätta arvestamata liiklusega mitteseotud kulud.
Then, it may be appropriate to attribute traffic-related costs firstly to other services (e.g. call origination, SMS, MMS, broadband, leased lines, etc.) with wholesale voice call termination being the final service to be taken into account.
Peale selle tuleks kõigepealt kindlaks määrata muude teenuste (näiteks kõne algatamine, SMS, MMS, lairiba, püsiliinid ja muud) liiklusega seotud kulud ning kõne lõpetamise hulgiteenust arvestada alles viimases järjekorras.
The cost allocated to the wholesale call termination service should thus be equal only to the additional cost incurred to provide the service.
Seega peaksid kõne lõpetamise hulgiteenuse kulud vastama kõnealuse teenuse osutamisega seotud täiendavatele kuludele.
As a consequence, cost accounting based on a LRIC approach for wholesale call termination services in fixed and mobile markets should allow the recovery only of costs which would be avoided if a wholesale call termination service was no longer provided to third parties.
Järelikult peaks LRIC-meetodil põhinev püsiliini- ja mobiiliturgudel kõne lõpetamise hulgiteenuse kuluarvestus võimaldama vaid niisuguste kulude katmist, mida enam ei tekiks, kui kolmandatele isikutele ei osutataks kõne lõpetamise hulgiteenust.
It can be seen that call termination is a service which generates benefits to both calling and called parties (if the receiver did not receive a benefit it would not accept the call), which in turn suggests that both parties have a part in the creation of costs.
Kõne lõpetamine on teenus, mida kasutavad nii kõne võtja kui ka kõne saaja (sest kui kõne saajale ei oleks kõne vajalik, jätaks ta kõnele vastamata) ja sellest võib omakorda järeldada, et kulusid põhjustavad mõlemad pooled.
The use of cost causation principles to set cost-orientated prices would suggest that the creator of the costs should bear those costs.
Kui kulupõhiste hindade kehtestamisel lähtutakse kulude põhjustamisest, on loomulik, et kulud kannab nende põhjustaja.
Recognising the two-sided nature of call termination markets with costs being driven by two sides, not all related costs need to be recovered via the regulated wholesale termination charge.
Kui lähtuda seisukohast, et kõne lõpetamise turud on kahepoolsed ja kulusid põhjustavad mõlemad pooled, ei oleks vaja kõiki asjaomaseid kulusid katta reguleeritava kõnede lõpetamise hulgiteenuse tasuga.
However, for the purposes of this Recommendation, all of the avoidable costs of providing the wholesale call termination service can be recovered via the wholesale charge, i.e. all of those costs which increase in response to an increase in wholesale termination traffic.
Käesolevas soovituses lähtutakse sellest, et kõik kõne lõpetamise hulgiteenuse välditavad kulud (kulud, mis ei kasva kõne lõpetamiste hulga suurenemisel) saab katta hulgiteenuse tasuga.
In setting termination rates, any deviation from a single efficient cost level should be based on objective cost differences outside the control of operators.
Kui kehtestatakse lõpetamistasu, mis ei vasta ühtsele tegelike kulude tasemele, peab erinevus olema põhjendatud operaatorist sõltumatute paratamatute kuluerinevustega.
In fixed networks, no such objective cost differences outside the control of the operator have been identified.
Püsiliinivõrkude puhul ei ole teada operaatorist sõltumatuid paratamatuid kuluerinevusi.
In mobile networks, uneven spectrum assignment may be considered an exogenous factor which results in per-unit-cost differences between mobile operators.
Mobiilivõrkudes võib operaatorite teenuseühiku hinna erinevust põhjustavaks väliseks teguriks pidada sagedusala ebaühtlast jaotust.
Exogenous cost differences may arise where spectrum assignments have not taken place using market-based mechanisms but on the basis of a sequential licensing process.
Välistest põhjustest tingitud hinnaerinevused võivad tekkida, kui sagedusala ei ole jaotatud turumehhanismide alusel, vaid vastavalt litsentside väljaandmise järjekorrale.
Where the spectrum assignment takes place through a market-based mechanism such as an auction or where there is a secondary market in place, frequency-induced cost differences become more endogenously determined and are likely to be significantly reduced or eliminated.
Kui sagedusala jaotatakse turupõhise mehhanismiga, näiteks oksjon, või kui on olemas järelturg, saavad turuosalised paremini kontrollida erinevate sageduste kasutamisest tingitud kuluerinevusi ning need erinevused vähenevad oluliselt või kaovad sootuks.
New entrants in mobile markets may also be subject to higher unit costs for a transitional period before having reached the minimum efficient scale.
Uute mobiiliturgudele tulijate tegevuskulud võivad üleminekuperioodil, enne minimaalse efektiivse mastaabi saavutamist, olla suuremad.
In such situations, NRAs may allow them, after having determined that there are impediments on the retail market to market entry and expansion, to recoup their higher incremental costs compared to those of a modelled operator for a transitional period of up to four years after market entry.
Seetõttu võivad riikide reguleerivad asutused, olles teinud kindlaks, et jaemüügiturul esineb takistusi turuletulekul ja laienemisel, lubada neil pärast turuletulekut kuni neljaaastase üleminekuperioodi jooksul tagasi teenida need lisanduvad kulud, mis ületavad mudelina kasutatava operaatori kulusid.
Drawing upon the ERG Common Position, it is reasonable to envisage a time frame of four years for phasing out asymmetries based on the estimation that in the mobile market it can be expected to take three to four years after entry to reach a market share of between 15 and 20 %, thereby approaching the level of the minimum efficient scale.
Kuna arvestuste kohaselt võtab mobiilsideturul minimaalset efektiivset mastaapi kajastava 15–20 % se turuosa saavutamine aega kolm kuni neli aastat alates turuletulekust, on vastavalt Euroopa reguleerivate organite töörühma ühisseisukohale ebasümmeetria järkjärguliseks kõrvaldamiseks mõistlik ette näha nelja aasta pikkune ajavahemik.
This is distinct to the situation for new entrants in fixed markets which have the opportunity to achieve low unit costs by focusing their networks on high-density routes in particular geographic areas and/or by renting relevant network inputs from the incumbents.
Seega erineb uute mobiiliturgudele tulijate olukord uute püsiliiniturgudele tulijate olukorrast, sest viimastel on võimalik hoida tegevuskulud madalad, keskendudes suuremahulistele liinidele ja/või üürides vajalikku sisendit turgu valitsevalt operaatorilt.
A depreciation method that reflects the economic value of an asset is the preferred approach.
Eelistada tuleb varade majanduslikku väärtust kajastavat amortisatsioonimeetodit.
If, however, the development of a robust economic depreciation model is not feasible, other approaches are possible, including straight-line depreciation, annuities and tilted annuities.
Kui aga töökindlat majandusliku amortiseerumise mudelit ei õnnestu välja töötada, võib kasutada muud meetodit, näiteks lineaarse amortisatsiooni meetod, annuiteedimeetod ja nn kallutatud annuiteedi meetod (ingl k tilted annuities).
The criterion for choosing among the alternative approaches is how closely they are likely to approximate an economic measure of depreciation.
Meetodi valikul tuleb lähtuda sellest, kui täielikult see kajastab majanduslikku amortiseerumist.
Thus, if the development of a robust economic depreciation model is not feasible, the depreciation profile of each major asset in the bottom-up model should be examined separately, and the approach which generates a depreciation profile similar to that of economic depreciation should be chosen.
Seega kui töökindlat majandusliku amortisatsiooni mudelit ei õnnestu välja töötada, tuleks iga alt-üles mudeliga hõlmatud olulisema vara amortiseerumisprofiili käsitleda eraldi ning valida tuleks niisugune lähenemisviis, mille tulemusel saadav amortiseerumisprofiil sarnaneb majandusliku amortiseerumise profiilile.
With regard to efficient scale, different considerations apply in fixed and in mobile markets.
Efektiivset mastaapi hinnatakse püsiliini- ja mobiilivõrkude puhul erinevalt.
The minimum efficient scale may be reached at different levels in the fixed and mobile sectors as this depends on the different regulatory and commercial environments applicable to each.
Püsiliini- ja mobiilisides on minimaalne efektiivne mastaap erinev, kuna kummalgi on erinev regulatiiv- ja ärikeskkond.