natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Spanish Government submitted its comments by letter of 21 March 2000.
Hispaania valitsus esitas oma märkused 21. märtsi 2000. aasta kirjaga.
The Spanish authorities disagree with the Commission’s decision to open the formal investigation procedure, inasmuch as in their view the investigation procedure was not necessary to carry out the envisaged partial revocation of the Decision of 1998.
Hispaania ametiasutused ei ole nõus komisjoni otsusega algatada ametlik uurimismenetlus, sest nende arvates ei olnud selline menetlus vajalik 1998. aasta otsuse kavandatava osalise tühistamise jaoks.
As regards the rescheduling agreement between SNIACE and the TGSS, the Spanish authorities do not share the Commission’s view that ‘it seems probable that, in the case of out-of-court agreements concerned with or having the effect of rescheduling pre-existing debts, the creditor would seek to obtain from the debtor a rate of interest on arrears that would be higher than the legal interest rate as compensation for not pursuing the recovery of the debt by legal means’.
SNIACE ja TGSSi vahel sõlmitud ajatamislepingu puhul ei jaga Hispaania ametiasutused komisjoni arvamust, mille kohaselt „tundub tavaline, et kohtuväliste lepingute abil, mille eesmärk on ajatada eelnevad võlad või mille tulemusena ajatatakse eelnevad võlad, üritab võlausaldaja võlgnikult saada seadusjärgsest intressimäärast kõrgemat intressimäära tasuks selle eest, et loobus võimalusest pöörduda võla tagasisaamiseks kohtusse”.
On the contrary, they claim that, owing to the financial situation of the company as well as the cost, duration and uncertainty inherent in legal proceedings, out-of-court agreements would frequently lead to agreeing an interest rate lower than the legal interest rate.
Seevastu väidavad nad, et nii ettevõtja rahandusliku olukorra kui ka kulude ning kohtumenetluste kestuse ja nendega kaasneva ebakindla olukorra tõttu lepitakse kohtuväliste lepingutega tihti kokku seadusjärgsest intressimäärast madalamas intressimääras.
Thus, the Spanish authorities reiterate their argument that the granting of a deferment applying the legal interest rate protects the interests of the social security system, in terms of recovering debts, better than any other form of action that a private creditor could have taken.
Seepärast kordavad Hispaania ametiasutused oma väidet, mille kohaselt võimaldab võlgade tasumise edasilükkamine, mille suhtes kohaldatakse seadusjärgset intressimäära, kaitsta sotsiaalkindlustussüsteemi huvisid võlgade tagasisaamise seisukohast paremini kui mis tahes muu meede, mida eraõiguslik võlausaldaja oleks võinud võtta.
The Spanish Government also recalls that while a private creditor can agree any interest rate with the debtor, the Social Security authorities are bound by Article 20 of the General Law on Social Security, which lays down that the legal interest rate is to be applied in the debt rescheduling agreements.
Hispaania valitsus juhib samuti tähelepanu asjaolule, et kui eraõiguslik võlausaldaja võib võlgnikuga kokku leppida mis tahes intressimäära, on sotsiaalkindlustusasutused kohustatud järgima sotsiaalkindlustuse üldseaduse artiklit 20, milles on sätestatud, et võlgade ajatamise lepingute suhtes tuleb kohaldada seadusjärgset intressimäära.
In its decision to initiate the procedure, the Commission considered that the comparison of the terms contained in the private creditors’ agreement of October 1996 with the terms of the rescheduling agreement between the social security authorities and SNIACE might not be the correct way of applying the ‘private creditor’ test, as defined by the Court of Justice.
Komisjon leidis menetluse algatamist käsitlevas otsuses, et eraõiguslike võlausaldajate 1996. aasta lepingu tingimuste ja sotsiaalkindlustusasutuse ja SNIACE vahelise võlgade ajatamise lepingu tingimuste võrdlus ei olnud õige viis eraõigusliku võlausaldaja kriteeriumi kohaldamiseks nii, nagu seda on määratlenud Euroopa Kohus.
In this regard, the Spanish authorities stated that, due to legal obligations of the public administration, the situation of public creditors could not be treated in the same way as the situation of private creditors.
Sellega seoses teatasid Hispaania ametiasutused, et riigiasutuste seadusjärgsete kohustuste tõttu ei või avalik-õigusliku võlausaldaja olukorda samastada eraõigusliku võlausaldaja olukorraga.
However, they emphasised that, in spite of the differences, the terms and conditions of the agreements between the social security authorities and SNIACE, on the one hand, and between FOGASA and SNIACE, on the other hand, were stricter than the terms reached in the private creditors’ agreement.
Samas rõhutasid nad, et erinevustest hoolimata olid sotsiaalkindlustusasutuse ja SNIACE vahel ning FOGASA ja SNIACE vahel sõlmitud lepingute tingimused karmimad kui eraõiguslike võlausaldajate vahel sõlmitud lepingutega kokkulepitud tingimused.
Finally, the Spanish authorities reiterated the views expressed in the procedure which led to the Decision of 1998.
Lõpetuseks kordasid Hispaania ametiasutused oma seisukohti, mida nad olid väljendanud 1998. aasta otsuseni viinud menetluse käigus.
ON THE JUSTIFICATION OF THE SECOND INITIATION OF THE PROCEDURE
TEISE MENETLUSE ALGATAMISE ÕIGUSTUS
The Spanish authorities maintain that it was not necessary to initiate a new formal investigation procedure to resolve the case and that respect for the rights of interested parties was not a sufficient reason for doing so.
Hispaania ametiasutused on seisukohal, et uue ametliku menetluse algatamine ei olnud juhtumi lahendamiseks vajalik ning et huvitatud isikute huvide kaitsmine ei olnud selleks piisav põhjus.
For its part, the Commission considers that the Tubacex judgment was sufficiently relevant for the Spanish authorities and the interested parties to be informed of it.
Teisalt leidis komisjon, et Tubacexi otsus oli piisavalt oluline, ning pidas seetõttu vajalikuks selle teabe edastamist Hispaania ametiasutustele ja huvitatud isikutele.
Indeed, that judgment could alter the assessment criteria as laid down in the decision to initiate the procedure of 7 November 1997.
Kõnealune otsus võis tõepoolest muuta hindamiskriteeriume, mis olid sätestatud 7. novembri 1997. aasta otsuses menetluse algatamise kohta.
DETERMINING THE EXISTENCE OF AID FOR THE PURPOSES OF ARTICLE 87(1) OF THE TREATY
ABI OLEMASOLU KINDLAKSTEGEMINE ASUTAMISLEPINGU ARTIKLI 87 LÕIKE 1 KOHALDAMISE EESMÄRGIL
In the second initiation of the procedure, the Commission raised the question of whether the agreements concluded between SNIACE and its public creditors included State Aid and, if so, whether they could be declared compatible.
Menetluse teise algatamise puhul tõstatas komisjon küsimuse, kas SNIACE ja ta võlausaldajate vahel sõlmitud lepingud sisaldasid riigiabi, ning kui jah, siis kas seda abi võis pidada ühisturuga kokkusobivaks.
The Tubacex judgment allows State interventions in the form of debt rescheduling to be considered as not constituting State Aid if they fulfil the criteria laid down in that judgment (see recital (4))
Tubacexi otsusega on lubatud võimalus, mille kohaselt ei tule riigipoolset sekkumist võlgade ajatamise vormis käsitada riigiabina, kui see vastab kõnealuses otsuses sätestatud nõuetele (vt põhjendus 4).
In the judgment in Case T-36/99 annulling the Decision of 2000, the Court of First Instance rejected the grounds on which the Commission had considered that the TGSS and FOGASA had behaved as a private creditor would have done.
Kohtuasjas T-36/99 tehtud otsuses, millega tühistati 2000. aasta otsus, ei võtnud Esimese Astme Kohus arvesse põhjuseid, mille alusel komisjon oli leidnud, et TGSS ja FOGASA olid tegutsenud kui eraõiguslikud võlausaldajad.
For that purpose, and in the light of the judgment of the Court of First Instance, the following should be verified:
Sel eesmärgil ja Esimese Astme Kohtu otsust silmas pidades tuleks kontrollida järgmist:
the situation of the public creditors compared with that of the private creditors;
avalik-õiguslike võlausaldajate olukorda eraõiguslike olukorraga võrreldes;
the situation of the Banco Español de Crédito (hereinafter Banesto), a private creditor, compared with that of the TGSS and that of FOGASA;
eraõigusliku võlausaldaja Banco Español de Crédito (edaspidi „Banesto”) olukorda TGSSi ja FOGASA olukorraga võrreldes;
the prospects of recovering the total sums owed to the TGSS and FOGASA without suffering any financial loss, and
tõenäosust saada tagasi kõik TGSSile ja FOGASA-le laenatud summad majanduslikku kahju kannatamata;
SNIACE’s prospects of future profitability and viability.
SNIACE tulevase tasuvuse ja elujõulisuse väljavaateid.
The criteria laid down in the Tubacex judgment and in the judgment of the Court of First Instance in Case T-36/99 are cumulative.
Tubacexi otsuses ja kohtuasjas T-36/99 Esimese Astme Kohtu otsuses sätestatud kriteeriumid on kumuleeruvad.
As soon as the measures taken by the public creditors do not fulfil at least one of them, the Commission must discard the private creditor principle.
Alates hetkest, mil avalik-õiguslike võlausaldajate võetud meetmed ei vasta vähemalt ühele kõnealustest kriteeriumidest, peab komisjon eraõigusliku võlausaldaja kriteeriumist loobuma.
AGREEMENTS CONCLUDED WITH FOGASA
FOGASAGA SÕLMITUD LEPINGUD
Unlike the facts that gave rise to the Tubacex judgment, the two agreements with FOGASA were concluded approximately two years apart and related to different debts.
Vastupidiselt asjaoludele, mille tulemusel tehti Tubacexi otsus, oli kahel FOGASAga sõlmitud lepingul ligikaudu kaks aastat vahet ning nende lepingute objektiks olid eri võlad.
The Commission considers that they do not constitute a single agreement.
Komisjon leiab, et neid ei saa käsitada ühe lepinguna.
When the second agreement was concluded, FOGASA did not try to combine them into one agreement covering all the amounts owed.
FOGASA ei kavatsenud teise lepingu sõlmimise hetkel neid liita eesmärgiga saada üks leping, mille objektiks oleks võlgade kogusumma.
FOGASA only unified outstanding debts by means of the agreement of 18 March 1999 [12], that is to say, four years after the second agreement was concluded between FOGASA and SNIACE.
FOGASA üksnes liitis maksmata võlad 18. märtsi 1999. aasta lepingu abil, [12] st neli aastat pärast seda, kui FOGASA ja SNIACE vahel sõlmiti teine leping.
For the purposes of this assessment, the Commission will first analyse the FOGASA I agreement and then the FOGASA II agreement, taking into account the criteria applicable to private creditors.
Komisjon uurib käesoleva hinnangu jaoks kõigepealt FOGASA I lepingut ja seejärel FOGASA II lepingut, pidades silmas eraõigusliku võlausaldaja suhtes kohaldatavaid kriteeriume.
FOGASA I Agreement
FOGASA I leping
SNIACE and FOGASA concluded the first debt rescheduling agreement on 5 November 1993 for the amount of ESP 1362708700 (including interest).
SNIACE ja FOGASA sõlmisid esimese võlgade ajatamise lepingu 5. novembril 1993 summas 1362708700 peseetat (sealhulgas intressid).
The agreement was concluded after FOGASA paid the wages and compensation that SNIACE owed to its staff.
Leping sõlmiti pärast seda, kui FOGASA oli maksnud töötasud ja hüvitised, mis SNIACE oli oma töötajatele võlgu jäänud.
For the purposes of its analysis, the Commission must distinguish between the time when the agreement was concluded (ex-ante analysis) and the time when it was implemented (ex-post analysis).
Oma analüüsis peab komisjon tegema vahet lepingu sõlmimise hetkel (eelanalüüs) ja lepingu rakendamise hetkel (järelanalüüs).
In fact, it could be the case that, after analysing an agreement in terms of its characteristics at the time when it was concluded, the conclusion is reached that the agreement does not contain aid, and that its implementation, in different circumstances from those initially envisaged, alters that initial opinion and the conclusion is reached that it does contain aid.
On täiesti võimalik, et kui analüüsida lepingu omadusi selle sõlmimise hetkel, võib jõuda järeldusele, et leping ei sisalda abi, samas kui lepingu rakendamine algselt ettenähtud tingimustest erinevates tingimustes võib seda esialgset arvamust muuta ja viia järelduseni, et leping siiski sisaldab abi.
Assessment of the FOGASA I agreement at the time of its conclusion
FOGASA I lepingu hindamine selle sõlmimise hetkel
FOGASA’s position compared with that of private creditors, including Banesto
FOGASA olukord eraõiguslike võlausaldajatega (sh Banesto) võrreldes
The Commission notes that the first debt rescheduling agreement with FOGASA dates from 5 November 1993, that is almost 8 months after the suspension of payments declaration issued by the court of first instance on 25 March 1993 requiring that FOGASA pay SNIACE’s employees.
Komisjon märgib, et esimene võlgade ajatamise leping sõlmiti FOGASAga 5. novembril 1993, st peaaegu kaheksa kuud pärast seda, kui Esimese Astme Kohus teatas 25. märtsil 1993 maksete peatamisest, mille tulemusena pidi FOGASA tegema SNIACE töötajatele makseid.
At that time, FOGASA linked the agreement to the mortgaging of SNIACE’s assets in order to guarantee at least a part of its loan.
Sel hetkel sidus FOGASA lepingu SNIACE varale vormistatud hüpoteegiga, et tagatisega kindlustada vähemalt osa tema võlast.
The rate applied by FOGASA was 10 %, as laid down by the legislation in force when the agreement was concluded.
FOGASA kohaldas 10 % intressimäära, nii nagu oli lepingu sõlmise hetkel ette nähtud kehtivate õigusaktidega.
For its part, Banesto had granted lines of mortgage credit to SNIACE in 1987 and 1991, that is to say some time before the FOGASA I agreement was concluded, at rates of 16 % and 18 % respectively (the market conditions at that time).
Banesto oli omalt poolt andnud 1987. ja 1991. aastal, st märkimisväärselt enne FOGASA I lepingu sõlmimist, SNIACE-le mitu hüpoteeklaenu krediidiliini intressiga vastavalt 16 % ja 18 % (selle hetke turutingimustel).
Thus, it should be noted that, when the suspension of payments occurred in 1992, SNIACE had at least two creditors: FOGASA, to which it owed the wages that SNIACE had been unable to pay to its employees, and BANESTO, because of the loans that it had granted to SNIACE and which SNIACE had still not entirely repaid.
Niisiis tuleb märkida, et maksete peatamise hetkel 1992. aastal oli SNIACE-l vähemalt kaks võlausaldajat: FOGASA, kellele ta võlgnes töötasud, mida tal ei olnud võimalik oma töötajatele maksta, ja BANESTO, kellele ta võlgnes talle antud laenusummad, mida ta ei olnud veel täies ulatuses ära maksnud.
From the time when the suspension of payments was announced, BANESTO could have asserted its rights as a preferential mortgage creditor of SNIACE.
Banesto oleks võinud kasutada oma õigust tegutseda SNIACE privilegeeritud hüpoteeklaenuandjana alates hetkest, mil teatati maksete peatamisest.
However, only under the agreement of 26 de September 1996, in other words, three years after the FOGASA I agreement was concluded, did SNIACE transfer to Banesto, as payment of part of its debts, the shares that it owned in the undertaking Inquitex and some plots of land that were covered by the mortgage.
Alles 26. septembri 1996. aasta lepingu alusel, st kolm aasta pärast FOGASA I lepingu sõlmimist, võõrandas SNIACE Banestole katteks osa oma võla eest aktsiad talle kuuluvas äriühingus Inquitex ja hüpoteegiga tagatud maatükid.
For its part, FOGASA was legally obliged to pay the wages in the event of suspension of payments.
FOGASA oli omalt poolt seadusega kohustatud maksma töötasusid maksete peatamise korral.
From the time when FOGASA had to pay the wages of the SNIACE workers, it began to negotiate a rescheduling agreement with SNAICE in order to recover its loan.
Alates sellest, kui FOGASA pidi SNIACE töötajatele maksma töötasusid, alustas ta SNIACEga läbirääkimisi võlgade ajatamise lepingu sõlmimiseks, et saada oma raha tagasi.
The fact that BANESTO did not enforce its mortgage loans against SNIACE rather demonstrates that FOGASA acted prudently and wisely when it concluded the rescheduling agreement and obtained guarantees as soon as the suspension of payments was notified, unlike the private creditor BANESTO.
Asjaolu, et BANESTO ei kasutanud oma hüpoteeklaenu SNIACE vastu ära, näitab, et vastupidiselt eraõiguslikule võlausaldajale BANESTO, käitus FOGASA ettenägelikult ja targalt, kui sõlmis võlgade ajatamise lepingu ja sai tagatised niipea, kui teatati maksete peatamisest.
FOGASA and SNIACE therefore rapidly concluded negotiations that showed the parties’ willingness to arrive at an amicable solution.
Seepärast lõpetasid FOGASA ja SNIACE kiirelt läbirääkimised, mis näitas, et osapooled olid valmis leidma rahumeelse lahenduse.
Possibility of recovering in full the sums owed to FOGASA without suffering any financial loss
Tõenäosus saada tagasi kogu FOGASA-le võlgnetav raha rahalist kahju kandmata
After accepting the SNIACE workers’ demand that they should be paid the wages and compensation owed to them pursuant to the judicial proceedings that had declared the suspension of payments, FOGASA concluded a debt rescheduling agreement whereby SNIACE would repay to it the sums involved.
Pärast seda, kui FOGASA oli võtnud vastu SNIACE töötajate nõude, mille alusel tuli neile maksta võlgu jäädud töötasud ja hüvitised vastavalt kohtumenetlusele, millega oli välja kuulutatud maksete peatamine, sõlmis ta võlgade ajatamise lepingu, et SNIACE talle asjaomased summad tagasi maksaks.
FOGASA applied the legal rate of interest laid down by Spanish law, namely 10 % at the time when the parties concluded the agreement.
FOGASA kohaldas Hispaania õigusaktide kohast 10 % intressimäära, mis kehtis lepingu sõlmimise hetkel.
The Commission considers that, by granting to SNIACE a rescheduling of its debts, FOGASA applied the principle of the Tubacex judgment, whereby ‘a creditor does not seek to make any special profit on the money which is due to him, but merely wishes to recover in full the sums he has advanced without suffering any financial loss.
Komisjon leiab, et SNIACEle võlgade ajatamise võimaldamisega kohaldas FOGASA Tubacexi otsuse põhimõtet, mille kohaselt „ei ürita võlausaldaja saada täiendavat kasu talle võlgu olevast summast, vaid soovib saada tagasi laenatud summad kogu ulatuses majanduslikku kahju kannatamata.
To that end, where he agrees to the rescheduling of his debt for the purpose of ensuring that it is repaid, he requires the further payment of interest, the purpose of which is to compensate him for depreciation of the money as a result of the rescheduling’ [13].
Seepärast, kui ta nõustub krediidisumma tagasimaksmise ajatamisega, mille eesmärk on tagada laenu tagasimaksmine, nõuab ta täiendava intressi maksmist, et talle kompenseeritaks ajatamisest tulenev amortisatsioon” [13].
Prospects of future financial profitability
Majandusliku tasuvuse tulevikuväljavaated
At the time when the agreement was concluded, FOGASA was aware of the crisis that SNIACE was undergoing, which is why it had intervened on behalf of the workers so that they could be paid the wages and compensation that SNIACE could not pay them because its payments had been suspended.
Lepingu sõlmimise ajal oli FOGASA teadlik SNIACE kriisiolukorrast, mis oli ühtlasi ta sekkumise põhjus, et maksta töötajatele töötasud ja hüvitised, mis SNIACE oli maksete peatamise tõttu maksmata jätnud.
Admittedly, at the material time the only genuine viability plan for SNIACE proposed to FOGASA was to reschedule the debts.
Tuleb möönda, et sel hetkel oli ainuke konstruktiivne lahendus FOGASA-le esitatud SNIACE tervendamiskava, mis hõlmas võlgade ajatamist.
However, after the serious social conflict that the undertaking experienced in 1992, its activity gradually revived, offering a glimpse of the prospect of future profitability, although the situation of the undertaking was still fragile.
Pärast 1992. aastal ettevõtjat tabanud tõsist sotsiaalset konflikti hakkas ettevõtte aktiivsus tasapisi tõusma ja ning juba siis, kui äriühing oli alles ebakindlas olukorras, võis aimata, et selle tasuvusväljavaated paranevad.
The absence of an agreement with the private creditors and the fact that they had not enforced payment of the debts since 1993 shows that there was some basis for thinking that the undertaking was on the right track and that, therefore, it was not advisable to increase the risk that the undertaking would cease activities.
Lepingu puudumine eraõiguslike võlausaldajatega ja asjaolu, et võlausaldajad ei olnud nõudnud võla tagasimaksmist alates 1993. aastast näitab, et oli põhjust arvata, et äriühing on kindlal rajal ning seetõttu ei ole soovitav suurendada riski, et ettevõtja peataks oma tegevuse.
Conclusion on the FOGASA I agreement
Järeldus FOGASA I lepingu sõlmimise kohta
The Commission considers that, at the time when it was concluded, the FOGASA I agreement did not constitute State Aid.
Komisjon leiab, et lepingu sõlmimise hetkel ei sisaldanud FOGASA I leping riigiabi.
Analysis of the implementation of the FOGASA I agreement
FOGASA I lepingu rakendamise analüüs
Between 5 November 1993 and 18 March 1999, the date on which FOGASA concluded a new rescheduling agreement extending the debt payment period for a further two years, SNIACE had only repaid about 50 % of its debt.
Ajavahemikul 5. novembrist 1993 kuni 18. märtsini 1999 (viimane on kuupäev, mil FOGASA sõlmis uue võlgade ajatamise lepingu, mille pikendati kahe aasta võrra võlgade tagasimaksmise tähtaega) oli SNIACE tagastanud üksnes ligikaudu 50 % oma võlast.
Position of the public creditors compared with that of the private creditors
Avalik-õiguslike olukord eraõiguslike võlausaldajate olukorraga võrreldes
Rather than enforce the guarantees and mortgages established in its favour at the time of the 1993 agreement, FOGASA preferred to amend the rescheduling agreement in order to maximise the prospects of recovering its loans.
Selle asemel, et kasutada 1993. aasta lepinguga enda kasuks vormistatud tagatisi ja hüpoteeke, eelistas FOGASA võlgade ajatamise lepingut muuta eesmärgiga suurendada laenude tagasisaamise võimalused maksimumini.
On the other hand, the Commission notes that on 26 September 1996, Banesto accepted, as part-payment of SNIACE’s debt, some plots of land owned by that undertaking, as well as shares that SNIACE owned in the undertaking Inquitex.
Komisjon märgib aga, et 26. septembril 1996 võttis Banesto vastu katteks osa SNIACE-le antud laenu eest SNIACE-le kuuluvad maatükid ja SNIACE aktsiad äriühingus Inquitex.
The Commission considers that FOGASA’s behaviour is not comparable to that of BANESTO, which tried to protect a part of its loan by concluding the 1996 agreement, unlike FOGASA, which in no way tried to recover its loan under the agreement concluded with SNIACE.
Komisjon leiab, et FOGASA käitumine ei ole võrreldav BANESTOga, kes 1996. aasta lepingu sõlmimise abil üritas kaitsta osa oma laenudest, samas kui FOGASA ei üritanud mingil viisil saada tagasi SNIACEga sõlmitud lepingu kohast laenu.
The Commission points out that, at the time when the agreement was renegotiated, FOGASA did not require additional payment of interest as the total amount payable was the same, although the final date was delayed by two years [14].
Komisjon rõhutab, et lepingu uuesti läbivaatamise ajal ei nõudnud FOGASA täiendava intressi maksmist, sest maksmisele kuuluv kogusumma oli sama, kuid maksmise lõpptähtaeg oleks olnud kaks aastat hilisem [14].
Consequently, the Commission considers that Spain’s argument [15] that it wanted to protect its investment from monetary depreciation must be rejected.
Seega leiab komisjon, et tuleb tagasi lükata Hispaania väide, [15] mille kohaselt ta tahtis kaitsta oma investeeringuid amortisatsiooni eest.
Prospects of future profitability
Tasuvusväljavaated