natgillin/translations-raw huggingface dataset:
First of all, the Commission points out that, under Article 3 of Commission Regulation (EC) No 1860/2004 of 6 October 2004 on the application of Articles 87 and 88 of the EC Treaty to de minimis aid in the agriculture and fisheries sectors [14], i.e. the provision in force at the time the aid was granted to fisheries undertakings, the maximum amount of de minimis aid was EUR 3000 per undertaking over three years. The aid under consideration in this Decision considerably exceeds that amount and in its comments France did not mention any application of this ceiling to the undertakings which could have benefited from it.
Esiteks tuletab komisjon meelde, et komisjoni 6. oktoobri 2004. aasta määruse (EÜ) nr 1860/2004 (mis käsitleb EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamist vähese tähtsusega abi suhtes põllumajandus- ja kalandussektoris) [14] artikli 3 kohaselt – mis kehtis ajal, kui kalandusettevõtjatele anti kõnealust abi – ei ületa ühele ettevõttele antava vähese tähtsusega abi kogusumma kolme aasta jooksul 3000 eurot; käesolevas otsuses käsitletud abi ületab kaugelt need summad ja ka Prantsusmaa ei maini oma märkustes, et ettevõtjate suhtes, kel olnuks õigus seda abi saada, oleks seda abimäära kohaldatud.
Moreover, even if the amount of EUR 30000, which appears in Regulation (EC) No 875/2007 recently adopted by the Commission [15], is higher than the EUR 16000 referred to above by the FPAP, that amount is only an average.
Teisalt on ka summa 30000 eurot, mida nimetatakse komisjoni hiljuti vastuvõetud määruses (EÜ) nr 875/2007 [15] – kuigi see on suurem kui kalapüügiriskide ennetamise fondi eespool nimetatud 16000 eurot –, vaid keskmine näitaja.
In addition, France is wrong to arrive at this amount of EUR 16000, since it excludes the part of the aid which it regards as social assistance and which has to be taken into account in the assessment (see recitals 122 and 123).
Pealegi jõudis Prantsusmaa viimati nimetatud summani valearvestuse tagajärjel, sest ta jättis välja osa abist, mida ta nimetab sotsiaalabiks ja mis tuleks analüüsis arvesse võtta (vt põhjendused 122 ja 123).
In any event, as indicated above, France did not seek application of the new de minimis ceiling and did not provide any evidence that it did so.
Igatahes, nagu eespool öeldud, ei maininud Prantsusmaa kusagil vähese tähtsusega abi uue määra kohaldamist ega esitanud selle kohta ka mingeid tõendeid.
Consequently, taking all of the above factors into account, in the context of the constant review of State aid schemes the Commission is obliged to verify compliance of this aid with the provisions of Article 87 of the Treaty.
Sellest tulenevalt on komisjon sunnitud kontrollima olemasolevate abikavade pideva kontrollimise raames kõnealuse abi vastavust asutamislepingu artiklile 87.
France takes the view that the Commission has no valid reason to extend its assessment of the existence of State aid to this aspect of the Fund’s activities.
Prantsusmaa ei pea õigustatuks, et komisjon keskendub riigiabi olemasolu tuvastamise analüüsis ka fondi tegevusele.
According to France, ‘recognition of aid as State aid must be based solely on an ad hoc assessment of the repayable State advance and not on an assessment of the FPAP’s activities.
Prantsusmaa möönab: „riigiabi kindlakstegemine peab tuginema üksnes riigi tagasimakstava ettemakse ad hoc analüüsile, mitte kalapüügiriskide ennetamise fondi tegevuse analüüsile.
Thus the French authorities request that only the first part (Part 3.1) of the assessment be developed.
Seetõttu soovivad Prantsuse ametiasutused, et keskendutaks ainult hindamise esimese osa 3.1 analüüsile.
Part 3.2 amounts to a condemnation of the activities of the FPAP, which is a trade association purchasing options to cover its members against fluctuations in the price of diesel’ [17].
Osas 3.2 mõistetakse hukka kalapüügiriskide ennetamise fondi tegevus ametiühinguna, kes ostab optsioone selleks, et kindlustada oma liikmeid kütusehinna kõikumise vastu.” [17]
In reply, the Commission points out that, as has been consistently held in case law, aid is not characterised by its causes or objectives, but is defined according to its effects [18].
Komisjon tuletab oma vastuses meelde, et kooskõlas väljakujunenud kohtupraktikaga ei määratleta abi selle põhjuste ega eesmärkide järgi, vaid sõltuvalt abi tagajärgedest.
In addition to acquiring financial options on the futures markets, the aim of the FPAP, according to the agreements concluded with the State, is to pay compensation to fisheries undertakings corresponding to the difference in price between the maximum price covered and the average monthly price in the reference index for the month under consideration.
Peale finantsoptsioonide ostmise futuuriturgudel on kalapüügiriskide ennetamise fondi eesmärk riigiga sõlmitud konventsioonide kohaselt hüvitada kalandusettevõtjatele hinnaerinevus „kaitstud maksimumhinna” ja võrdlusindeksi keskmise kuuhinna vahel asjaomasel kuul.
Consequently, the Commission takes the view that the fisheries undertakings enjoyed specific advantages as a result of the system set up by the FPAP and that it is necessary to analyse the effects of the advances granted by the State not only from the point of view of the advantage granted to the FPAP, but also from the point of view of the advantages granted to the fisheries undertakings.
Komisjon järeldab sellest, et kalandusettevõtjad said tänu kalapüügiriskide ennetamise fondi loodud mehhanismile kasutada erisoodustusi ja et seetõttu on igati põhjendatud analüüsida riigi ettemaksete tagajärgi mitte ainult sellele fondile, vaid ka kalandusettevõtjatele antud soodustuste seisukohast.
Existence of a financial advantage granted through State resources
Riigi vahendite arvelt antud finantssoodustuse olemasolu
The advantage drawn by fisheries undertakings from the FPAP’s activities is two-fold: on the one hand it consists of the possibility of obtaining fuel at an advantageous price, and on the other of receipt of an allowance partially compensating for their expenditure on fuel.
Kalandusettevõtjad said kalapüügiriskide ennetamise fondi tegevusest kahekordset kasu: ühelt poolt said nad hankida kütust soodsa hinnaga, teisalt hüvitas fond osaliselt nende kulutused kütuseostule.
As regards the first aspect, the acquisition of options on the futures markets by the FPAP, which then passed on the forward-bought fuel to the Cecomer company, the maritime cooperatives’ central contracting agency, enabled the FPAP’s member undertakings to buy fuel acquired by those cooperatives at a price lower than that on the ordinary market.
Mis puutub esimesse punkti, võimaldas asjaolu, et kalapüügiriskide ennetamise fond ostis optsioone futuuriturgudel ja loovutas optsiooniga ostetud kütuse äriühingule CECOMER, fondi liikmetest ettevõtjatel osta nende ühistute omandatud kütust tavalisest turuhinnast odavama hinnaga.
The funds used to finance the compensation paid to fisheries undertakings also came from two sources (State resources and resources from the FPAP’s private activity).
Ka kalandusettevõtetele makstud hüvitised pärinesid samamoodi neist kahest allikast (riiklikud vahendid ja tulu, mis kalapüügiriskide ennetamise fond oli saanud oma tegevusest eraettevõtjana).
As described in recital 24 of this Decision, the FPAP bears the difference in price that exists, under the agreements of 12 November 2004 and 27 May 2005, between the ‘maximum price covered’ and the average monthly price in the reference index and, under the agreement of 11 October 2005, between 30 euro cent per litre and the average monthly reference price if the latter is higher than 30 euro cent.
Nagu osutatud ka käesoleva otsuse põhjenduses 24, hüvitab kalapüügiriskide ennetamise fond hinnavahe „kaitstud maksimumhinna” ja võrdlusindeksi keskmise kuuhinna vahel (12. novembri 2004. aasta ja 27. mai 2005. aasta konventsioonid) ning vahe hinna 30 eurosenti/liiter ja kuu keskmise võrdlushinna vahel, kui see viimane on hinnast 30 eurosenti/liiter kõrgem (11. oktoobri 2005. aasta konventsioon).
The ‘evening-out’ mechanism provided for was originally based on the assumption that the additional costs exceeding a reference price in times of high prices could be compensated by means of the contributions paid by the members in times of lower prices.
Algselt kavandatud n-ö tasandamismehhanism rajanes hüpoteesil, et kõrgema kursi perioodil võrdlushinna suhtes tekkivad lisakulud hüvitatakse madalama kursiga perioodil laekuva liikmemaksu arvelt.
Thus the system would be self-financing.
Nii oleks süsteem ennast ise finantseerinud.
Referring to Mr de Feuardent’s document already mentioned in recital 75 of this Decision, ‘technically the FPAP was able to take the first options from April 2004 onwards; at that time, Cecomer’s requirements (approximately 200 million litres) for 2005 could be met at 0,28 cent/litre, i.e. approximately EUR 4 million’.
Käesoleva otsuse põhjenduses 75 nimetatud dokumendis, mille autoriks on hr de Feuardent, on kirjas: „kalapüügiriskide ennetamise fond oli tehniliselt valmis sõlmima esimesed optsioonid aprillist 2004; sel ajal sai CECOMERi vajadused aastaks 2005 (ligikaudu 200 miljonit liitrit) katta umbes 4 miljoni euroga (hind 0,28 eurosenti/liiter)”.
Thus, at the beginning of 2004 the FPAP could perhaps have covered the relatively modest needs of the ‘diesel insurance’ out of its own resources.
aasta algul oleks kalapüügiriskide ennetamise fond seega võib-olla isegi saanud rahuldada n-ö diislikindlustuse suhteliselt tagasihoidlikud nõuded omavahendite arvelt.
It therefore appears that, as it was originally designed, the Fund could have been self-sufficient.
Siit nähtub selgelt, et see fond oleks oma algse põhimõtte poolest võinud olla isemajandav.
However, since oil prices stayed at a very high level and the FPAP’s membership expanded, it rapidly acquired a large number of members.
Kuna aga naftahinnad jäid püsima väga kõrgele tasemele ja kalapüügiriskide ennetamise fondiga otsustasid liituda paljud ettevõtjad, kasvas fondi liikmete arv kiiresti ja märkimisväärselt.
The result was that the cost of this ‘diesel insurance’ exploded and could only be supported by using the advances granted to the FPAP by the State.
Sellest tingitult suurenesid plahvatuslikult ka n-ö diislikindlustuse kulud ning neid sai rahastada ainult fondile tehtud riiklike ettemaksete arvelt.
If we attempt to estimate the appropriations necessary for the FPAP to cover the expenditure on ‘diesel insurance’ for 2005, we can start from the assumption that the level of fuel consumption for which compensation was claimed by the fisheries undertakings probably increased from 200 million litres (see recital 94) to a volume that can be estimated at almost 900 million litres.
Selleks et ligikaudu hinnata, kui suured krediidisummad pidid olema kalapüügiriskide ennetamise fondi käsutuses, et katta 2005. aasta n-ö diislikindlustuse kulusid, võib lähtuda hüpoteesist, et kütusekogused, mille jaoks kalandusettevõtjad hüvitist soovisid, kasvasid ligikaudse arvestuse järgi tõenäoliselt 200 miljonit liitrilt (vt põhjendus 94) 900 miljonile liitrile.
This is because, if we take the averages for annual consumption which served as the basis for the calculations in recitals 55 and 56, the consumption of 1000 vessels of less than 12 metres would be 1000 vessels × 200 tonnes/vessel, i.e. 200000 tonnes, and the consumption of vessels of more than 12 metres would be 1400 vessels × 480 tonnes/vessel, i.e. 672000 tonnes, which is in total 872000 tonnes (or 872 million litres).
Kui võtta aluseks tarbitava kütuse keskmised aastakogused, mida kasutati põhjendustes 55 ja 56 tehtud arvutustes, annaks see 1000 alla 12 meetri pikkuse laeva kütusekuluks (1000 laeva × 200 tonni/laev) 200000 tonni ning üle 12 meetri pikkuste laevade kütusekulu oleks (1400 laeva × 480 tonni/laev) 672000 tonni, mis teeb kokku 872000 tonni (ehk 872 miljonit liitrit).
In reality, as indicated in recital 55, if we consider that vessels fish for 38 weeks a year rather than 48, consumption is probably closer to 700000 tonnes (1000 vessels of less than 12 m × 158 tonnes, i.e. 158000 tonnes and 1400 vessels of more than 12 m × 380 tonnes, i.e. 532000 tonnes).
Tegelikult – nagu osutatud ka põhjenduses 55 – tuleb arvestada, et kalalaevad on aastas merel pigem 38 nädalat kui 48 nädalat, mistõttu kütusekulu on ilmselt ligilähedasem 700000 tonnile (1000 alla 12 meetri pikkust laeva × 158 tonni, mis teeb kokku 158000 tonni, ning 1400 üle 12 meetri pikkust laeva × 380 tonni, mis teeb kokku 532000 tonni).
It is therefore obvious that the FPAP could not have coped with the cover guaranteed to its members, in exchange for their contributions, without receiving external funding, in this case the advances granted by the State.
Selle põhjal on ilmselge, et kalapüügiriskide ennetamise fond ei olnud suuteline pakkuma oma liikmetele lubatud kaitset üksnes nende sissemaksete eest ilma väliste vahenditeta, milleks olid käesoleval juhul riigilt laekunud ettemaksed.
In this context, the FPAP received public funding to meet the needs of this ‘diesel insurance’, with the proviso that it managed the funds as efficiently as possible.
Selles kontekstis eraldas riik kalapüügiriskide ennetamise fondile vahendid, et ta saaks rahuldada n-ö diislikindlustuse vajadusi, kusjuures fond haldas neid summasid ise oma parema äranägemise järgi.
The FPAP’s liquid assets are thus composed of funds coming from the members’ contributions, the State advances, and the potential profits of its activities on the oil futures markets.
Seega moodustuvad kalapüügiriskide ennetamise fondi rahavood liikmete sissemaksetest, riigi ettemaksetest ja naftatoodete futuuriturgudel tehtud tehingutelt teenitud võimalikust tulust.
The part of the funding coming from the State advances is undeniably State resources.
Riigi ettemaksetest moodustuv osa fondi rahavoogudes pärineb vaieldamatult riigi vahenditest.
As regards the profits made on the futures markets which enabled the fisheries undertakings to be supplied with less expensive fuel, it was only possible for them to be made thanks to the existence of the State resources, which gave the FPAP the means to undertake financial transactions on the futures markets.
Mis puutub futuuriturgudel teenitud tulusse, mille arvelt said kalandusettevõtjad muretseda odavamalt kütust, siis teeniti see tulu üksnes tänu riigi vahenditele, mille olemasolu võimaldas fondil teha tehinguid futuuriturgudel.
In addition, although the exact characteristics of the agreements concluded between the FPAP and Cecomer are not known and cannot be deduced from any of the documents forwarded by France, the Commission supposes that the compensation paid to the member undertakings, consisting of the difference in price, was lower than if Cecomer and the maritime cooperatives had supplied fuel to the fishermen which had been bought on the ordinary market, i.e. without the FPAP’s operations on the futures markets.
Ehkki kalapüügiriskide ennetamise fondi ja CECOMERi vahel sõlmitud konventsioonide täpsed üksikasjad ei ole teada ja neid ei saa tuletada ka ühestki Prantsusmaa esitatud dokumendist, oletab komisjon, et liikmetest ettevõtjatele makstud hüvitised – mis vastasid hinnavahele – olid väiksemad võrreldes olukorraga, kui CECOMER ja kalandusühistud oleksid pidanud tarnima kaluritele kütust, mille nad oleksid ostnud tavaliselt turult, st ilma kalapüügiriskide ennetamise fondi poolt futuuriturul tehtud tehinguteta.
Thus, the profit from the FPAP’s operations on the futures markets was transferred to Cecomer, the supply cooperative of the maritime cooperatives, and ultimately to the fisheries undertakings which obtain their fuel from them.
Nii kandus tulu, mis kalapüügiriskide ennetamise fond oli teeninud futuuriturgudel, edasi CECOMERile, kes tarnis kütust kalandusühistutele, ja seejärel kalandusettevõtjatele, kes viimaste juurest kütust ostsid.
The practical effect was certainly that the FPAP could continue paying compensation for a longer period than if the FPAP had only been an intermediate body solely responsible for distributing the EUR 65 (or 77) million provided by the State under cover of the ‘diesel insurance’ mechanism.
Selle praktiliseks tagajärjeks oli see, et fond sai maksta hüvitisi pikema aja jooksul võrreldes olukorraga, kus kalapüügiriskide ennetamise fond oleks olnud lihtsalt vahendaja ja jaganud laiali riigi eraldatud 65 (või 77) miljonit eurot n-ö diislikindlustuse mehhanismi kaudu.
The Commission therefore takes the view that it was indeed by means of State resources, irrespective of whether they were fed directly into the FPAP’s liquid assets or they were used to make profits further increasing those assets, that the fisheries undertakings were able to enjoy a financial advantage, on the one hand by having the possibility of obtaining supplies of fuel at an advantageous price, and on the other by receiving a compensatory allowance calculated on the basis of a reference price.
Sellest lähtudes leiab komisjon, et kalandusettevõtjad said tänu riigi vahenditele – olenemata sellest, kas need vahendid läksid otse kalapüügiriskide ennetamise fondi rahavoogudesse või neid kasutati lisatulu saamiseks, millest fondi vahendid veelgi kasvasid – kasutada finantssoodustust, mis seisnes esiteks selles, et nad said osta kütust soodsa hinnaga, ja teiseks selles, et neile maksti hüvitist, mis oli arvutatud võrdlushinna põhjal.
The three, or possibly four, agreements concluded between the State and the FPAP provide that the ultimate purpose of the public funds paid in the form of advances is to partially compensate fisheries undertakings for the cost of fuel.
Riigi ja kalapüügiriskide ennetamise fondi vahel sõlmitud kolm (tõenäoliselt neli) konventsiooni näevad ette, et ettemaksetena eraldatud riigivahendite lõppeesmärk on kalandusettevõtjatele kütusekulud osaliselt hüvitada.
The compensation paid to the fishermen in the form of an allowance equivalent to the difference between a reference price and a price at the pump comes in addition to a reduction in the price of diesel at the pump of the supplier, who is, as a rule, the maritime cooperative.
Kalurile makstava hüvitisega, mis vastas hinnaerinevusele kütuse võrdlushinna ja pumbahinna vahel, kaasnes ka tarnija – kelleks on enamasti kalandusühistu – pumbahinna vähenemine.
The FPAP’s liquid assets, originally made up of its members’ contributions then supplemented by an initial advance by the State, enabled it to operate on the futures markets and make profits, although those profits were not sufficient to enable it to simultaneously pay the compensatory allowance guaranteed to the fisheries undertakings in return for their contributions.
Kalapüügiriskide ennetamise fondi rahalised vahendid, mis koosnesid algul liikmete sissemaksetest, aga kasvasid seejärel riigi esimese ettemaksega, võimaldasid fondil teha tehinguid futuuriturgudel ja teenida seal tulu, kuid see tulu ei olnud aga piisav, et fond oleks saanud maksta samal ajal kalandusettevõtjatele hüvitisi, mida neil oli oma liikmemaksu eest õigus saada.
However, two, or possibly three, additional advances enabled it to continue its activities before it gradually had to reduce its holdings in order to have the liquidity required to pay the allowances.
Kaks (ilmselt kolm) täiendavat ettemakset võimaldasid fondil aga jätkata tegutsemist futuuriturgudel, enne kui ta oli sunnitud oma positsioonid järk-järgult likvideerima, et omada piisavat likviidsust hüvitiste maksmiseks.
The Commission observes that the Decisions on the operations on the futures markets were taken by the President of the FPAP.
Komisjon osutab, et futuuriturgudel tehtud tehingutega seotud otsused võttis vastu kalapüügiriskide ennetamise fondi esimees.
They were actually implemented by commissioning brokers and specialised financial institutions (see recital 74), and the amount of remuneration paid to them by the FPAP is not known to the Commission.
Need otsused viisid ellu spetsialiseerunud maaklerid ja finantsasutused (vt põhjendus 74), kes said kalapüügiriskide ennetamise fondilt tasu, mille suurust komisjon ei tea.
However, although the FPAP’s articles of association provide that the President must consult the Board of Directors ‘to decide on proposed cover plans’, the State is not represented on that Board.
Siiski ei ole riik esindatud kalapüügiriskide ennetamise fondi juhatuses, ehkki selle fondi põhikirjas on sätestatud, et fondi esimees on kohustatud konsulteerima juhatusega „et otsustada elluviidavate riskikaitse projektide üle”.
Thus, although the FPAP was generally required ‘to keep accounts so that, on request, information on how the advances have been used and the Fund’s resources and expenditure have been allocated can be obtained’, the State did not have any part in the Decision on the strategy to be followed by the FPAP for acquiring these financial options or on the level of the financial compensation to be paid to the undertakings.
Nii et kuigi kalapüügiriskide ennetamise fondil oli üldine kohustus „pidada raamatupidamisarvestust, mis võimaldab taotluse alusel saada teavet selle kohta, kuidas ettemakseid kasutatakse, samuti fondi vahendite kasutamise ja kulutuste kohta”, ei otsustanud riik strateegiate üle, mida fond järgis finantsoptsioonide ostmisel, ega ka ettevõtjatele makstud rahaliste hüvitiste taseme üle.
Consequently, although, as was demonstrated in paragraph 4.1.1.4, there is no doubt that the aid consisting of the granting of the three, or possibly four, advances is imputable to the State, that is not the case for the additional advantages enjoyed by the fisheries undertakings resulting, on the one hand, from their contributions and, on the other, from the prudent management of the FPAP’s liquid assets as a whole.
Sellest järeldub, et kuigi kõnealused kolm (või isegi neli) ettemakset on kahtlemata käsitletavad riiklike ettemaksetena – nagu näidatud ka punktis 4.1.1.4 –, ei kehti sama lisasoodustuste kohta, mida kalandusettevõtjad said kasutada esiteks tänu oma sissemaksetele fondi ja teiseks tänu kalapüügiriskide ennetamise fondi rahaliste vahendite eksperthaldusele.
This is because, although the aid ultimately paid to the fishermen was higher than the public funds originally received by the FPAP thanks to the operations undertaken on the futures markets, the part of the aid exceeding the amount of the public funding advanced did not result from a State Decision.
Futuuriturgudel tehtud tehingute tulemusena ületasid kaluritele lõpuks makstud abisummad fondile küll algselt ülekantud riiklikud vahendid, kuid seda osa abist, mis ületab algselt riigilt laekunu, ei saa lugeda riigi otsustuse tulemuseks.
Thus, even if it is not possible, from an accounting point of view, to identify precisely what came from State resources and what came from the Fund’s own resources, since it was the liquid assets as a whole which were used to operate on the oil futures markets and pay the compensatory allowance, in the Commission’s view the advantage resulting from the difference between the total amount of aid paid to the fisheries undertakings and the total amount of the State advances transferred to the fisheries undertakings is not imputable to the State.
Seetõttu on komisjon arvamusel, et – kuigi raamatupidamislikult on võimatu täpselt eristada, milline oli riiklike ja milline fondi omavahendite osakaal, kuna naftatoodete futuuriturgudel tegutsemiseks ja hüvitiste maksmiseks kasutati kõiki fondi vahendeid – ei saa lugeda riiklikuks soodustust, mis tuleneb erinevusest kalandusettevõtjatele antud abi kogusumma ja riigilt kalandusettevõtjatele tehtud ettemaksete kogusumma vahel.
The Commission considers that the reduction in fuel expenditure enjoyed by the FPAP’s member fisheries undertakings favours those undertakings because they are the only ones able to benefit from the reduction.
Komisjon on seisukohal, et kütusekulude hüvitamine kalapüügiriskide ennetamise fondiga liitunud ettevõtjatele soodustab neid ettevõtjaid, sest nad on ainsad, kes saavad nõnda oma kulusid vähendada.