natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Mutation Res., 66, p. 277-290.
(1979), Chromosomal Aberration Tests on 29 Chemicals Combined with S9 Mix In Vitro, Mutation Res., 66, pp. 277–290.
Galloway, S.M., Aardema, M.J., Ishidate, M.Jr., Ivett, J.L., Kirkland, D.J., Morita, T., Mosesso, P., Sofuni, T., (1994) Report from Working Group on in In Vitro Tests for Chromosomal Aberrations.
Galloway, S. M., Aardema, M. J., Ishidate, M. Jr., Ivett, J. L., Kirkland, D. J. Morita, T., Mosesso, P., Sofu-mi, T. (1994), Report from Working Group on in In Vitro Tests for Chromosomal Aberrations, Mutation Res., 312, pp.
Soper, K.A. and Galloway, S.M., (1994) Replicate Flasks are not Necessary for In Vitro Chromosome Aberration Assays in CHO Cells.
Soper, K. A. and Galloway, S. M. (1994), Replicate Flasks are not Necessary for In Vitro Chromosome Aberration Assays in CHO Cells, Mutation Res., 312, pp.
Zamora, P.O., Benson, J.M., Li, A.P. and Brooks, A.L., (1983) Evaluation of an Exposure System Using Cells Grown on Collagen Gels for Detecting Highly Volatile Mutagens in the CHO/HGPRT Mutation Assay.
Zamora, P. O., Benson, J. M., Li, A. P. and Brooks, A. L. (1983), Evaluation of an Exposure System Using Cells Grown on Collagen Gels for Detecting Highly Volatile Mutagens in the CHO/HGPRT Mutation Assay, Environmental Mutagenesis, 5, pp.
Locke-Huhle, C., (1983) Endoreduplication in Chinese hamster cells during alpha-radiation induced G2 arrest.
Locke-Huhle, C. (1983), Endoreduplication in Chinese hamster cells during alpha-radiation-induced G2 arrest, Mutation Res., 119, pp.
Huang, Y., Change, C. and Trosko, J.E., (1983) Aphidicolin-induced endoreduplication in Chinese hamster cells.
Huang, Y., Change, C. and Trosko, J. E. (1983), Aphidicolin-induced endoreduplication in Chinese hamster cells, Cancer Res., 43, pp.
This method is a replicate of the OECD TG 475, Mammalian Bone Marrow Chromosome Aberration Test (1997).
Käesolev meetod lähtub juhendist OECD TG 475, Mammalian Bone Marrow Chromosome Aberration Test (1997).
The mammalian in vivo chromosome aberration test is used for the detection of structural chromosome aberrations induced by the test substance to the bone marrow cells of animals, usually rodents (1)(2)(3)(4).
Imetajate in vivo kromosoomaberratsioonkatset kasutatakse uuritava aine põhjustatud strukturaalsete kromosoomaberratsioonide avastamiseks imetajate, tavaliselt näriliste luuüdirakkudes (1, 2, 3, 4).
Structural chromosome aberrations may be of two types, chromosome or chromatid.
Strukturaalsed kromosoomaberratsioonid võivad olla kahte tüüpi: kromosoom- või kromatiidaberratsioonid.
Chromosome mutations and related events are the cause of many human genetic diseases and there is substantial evidence that chromosome mutations and related events causing alterations in oncogenes and tumour-suppressor genes are involved in cancer in humans and experimental systems.
Kromosoommutatsioonid ja nendega seotud juhud põhjustavad paljusid inimeste geneetilisi haigusi ja on olemas olulisi tõendeid selle kohta, et kromosoommutatsioonid ja nendega seotud juhud, mis põhjustavad muutusi keharakkude onkogeenides ja kasvaja supressorgeenides, osalevad vähktõve tekkes inimestel ja katseloomadel.
Rodents are routinely used in this test.
Käesolevas katses kasutatakse tavaliselt närilisi.
Bone marrow is the target tissue in this test, since it is a highly vascularised tissue, and it contains a population of rapidly cycling cells that can be readily isolated and processed.
Kõnealuses katses on sihtkoeks luuüdi, kuna selle verevarustus on väga rikkalik ja see sisaldab rakupopulatsiooni, mille rakutsükkel on kiire ning mida on kerge isoleerida ja töödelda.
Other species and target tissues are not the subject of this method.
Käesoleva meetodi puhul ei kasutata muid liike ega sihtkudesid.
This chromosome aberration test is especially relevant to assessing mutagenic hazard in that it allows consideration of factors of in vivo metabolism, pharmacokinetics and DNA-repair processes although these may vary among species and among tissues.
Käesolev kromosoomaberratsioonkatse on eriti oluline mutageensuse ohu hindamisel, kuna see võimaldab arvesse võtta in vivo metabolismi, farmakokineetika ja DNA parandamisprotsesside tegureid, kuigi need võivad erineda liigiti ja kudede vahel.
An in vivo test is also useful for further investigation of a mutagenic effect detected by in vitro test.
In vivo katset võidakse samuti kasutada in vitro katses avastatud mutageense mõju täiendaval uurimisel.
If there is evidence that the test substance, or a reactive metabolite, will not reach the target tissue, it is not appropriate to use this test.
Kui on tõendeid selle kohta, et uuritav aine või reaktiivne metaboliit ei pääse sihtkoesse, ei ole asjakohane kasutada käesolevat katset.
The result is chromosomes with four, eight, 16, ...chromatids.
Selle tulemusena tekivad kromosoomid, milles on 4, 8, 16, ... kromatiidi.
Gap: an achromatic lesion smaller than the width of one chromatid, and with minimum misalignment of the chromatid(s).
Tühik – akromaatiline kahjustus, mis on väiksem kui kromatiidi laius ja millel on kromatiidide orientatsiooni erinevus minimaalne.
Animals are exposed to the test substance by an appropriate route of exposure and are sacrificed at appropriate times after treatment.
Loomadele manustatakse uuritavat ainet, kasutades sobivat manustamisteed, ja tapetakse sobiva aja möödumisel manustamisest.
Prior to sacrifice, animals are treated with a metaphase arresting agent (e.g. Colcemid® or colchicine).
Enne tapmist töödeldakse loomi metafaasi peatava ainega (nt kolhitsiiniga või ainega Colcemid®).
Chromosome preparations are then made from the bone marrow cells and stained, and metaphase cells are analysed for chromosome aberrations.
Seejärel tehakse luuüdirakkudest kromosoomipreparaadid ja need värvitakse ning metafaasi rakkude kromosoomaberratsioone analüüsitakse.
Rats, mice and Chinese hamsters are commonly used, although any appropriate mammalian species may be used.
Tavaliselt kasutatakse rotte, hiiri ja hiina hamstreid, kuigi võib kasutada mis tahes sobivaid imetajate liike.
At the commencement of the study, the weight variation of animals should be minimal and not exceed ± 20 % of the mean weight of each sex.
Uuringut alustades peaks loomade massi muutus olema minimaalne ja ei tohiks ületada ± 20 % iga soo keskmisest massist.
General conditions referred in the General introduction to Part B are applied although the aim for humidity should be 50-60 %.
Üldise sissejuhatuse B osas toodud üldtingimusi kohaldatakse, kuigi niiskuse eesmärk peaks olema 50–60 %.
The animals are identified uniquely.
Loomad identifitseeritakse individuaalselt.
The animals are acclimated to the laboratory conditions for at least five days.
Loomi harjutatakse laboritingimustega vähemalt viie päeva jooksul.
Solid test substances should be dissolved or suspended in appropriate solvents or vehicles and diluted, if appropriate, prior to dosing of the animals.
Tahked uuritavad ained tuleb lahustada või suspendeerida sobivates lahustites või kandjaainetes ja vajadusel lahjendada enne loomadele andmist.
Liquid test substances may be dosed directly or diluted prior to dosing.
Vedelaid uuritavaid aineid võib doseerida vahetult või lahjendatakse enne doseerimist.
Solvent/Vehicle
Lahusti/kandjaaine
The solvent/vehicle should not produce toxic effects at the dose levels used, and should not be suspected of chemical reaction with the test substance.
Lahusti/kandjaaine ei tohi avaldada toksilist mõju kasutatavate annuste korral ja ei tohi astuda keemilise reaktsiooni uuritava ainega.
If other than well-known solvents/vehicles are used, their inclusion should be supported with data indicating their compatibility.
Kui kasutatakse muud kui tuntud lahustit/kandjaainet, peab nende kasutamine toetuma ühtesobivuse kohta käivatele andmetele.
It is recommended that wherever possible, the use of an aqueous solvent/vehicle should be considered first.
Soovitatav on võimaluse korral esimesena kaaluda vesilahustite/-kandjaainete kasutamist.
Controls
Kontrollkatsed
Concurrent positive and negative (solvent/vehicle) controls should be included for each sex in each test.
Käesolevasse katsesse kaasatakse mõlema sugupoole korral paralleelsed positiivsed ja negatiivsed (lahusti/kandjaaine) kontrollkatsed.
Except for treatment with the test substance, animals in the control groups should be handled in an identical manner to the animals in the treated groups.
Kontrollrühma loomi käsitletakse nii nagu katserühma loomi, kuid neid ei töödelda uuritava ainega.
Positive controls should produce structural aberrations in vivo at exposure levels expected to give a detectable increase over background.
Positiivsed kontrollkatsed ei tohiks põhjustada struktuurseid aberratsioone in vivo kokkupuutetasemel, mis peaksid põhjustama avastatavat suurenemist fooniga võrreldes.
Positive control doses should be chosen so that the effects are clear but do not immediately reveal the identity of the coded slides to the reader.
Positiivsete kontrollainete annused valitakse nii, et mõjud on selged, kuid need ei paljasta lugejale kohe kodeeritud objektiklaaside identiteeti.
It is acceptable that the positive control be administered by a route different from the test substance and sampled at only a single time.
On aktsepteeritav, et positiivsed kontrollid võivad kasutada erinevaid manustamisteid kui uuritav aine ja proovid võetakse üksnes korra.
The use of chemical class related positive control chemicals may be considered, when available.
Samasse keemiliste ainete klassi kuuluvate positiivsete kontrollkemikaalide kasutamist võib kaaluda, kui selline aine on kättesaadav.
Triethylenemelamine
Trietüleenmelamiin
Negative controls, treated with solvent or vehicle alone, and otherwise treated in the same way as the treatment groups, should be included for every sampling time, unless acceptable inter-animal variability and frequencies of cells with chromosome aberrations are available from historical control data.
Üksnes lahusti või kandjaainega töödeldud või muul katserühmaga samalaadsel viisil töödeldud negatiivsetest kontrollkatsetest võetakse proovid igal proovivõtukorral, välja arvatud siis, kui varasemad kontrollitulemused näitavad vastuvõetavat loomadevahelist varieerumist ja kromosoomaberratsioone sisaldavate rakkude esinemissagedust.
If single sampling is applied for negative controls, the most appropriate time is the first sampling time.
Kui negatiivsetest kontrollkatsetest võetakse üksnes üks proov, on kõige sobivam võtta see esimesel proovivõtukorral.
In addition, untreated controls should also be used unless there are historical or published control data demonstrating that no deleterious or mutagenic effects are induced by the chosen solvent/vehicle.
Lisaks sellele käsitletakse ka töötlemata kontrolle, välja arvatud juhul, kui varasemad või avaldatud andmed kontrolli kohta näitavad, et valitud lahustil/kandjaainel ei ole kahjulikke ega mutageenseid mõjusid.
Number and sex of animals
Loomade arv ja sugu
Each treated and control group must include at least five analysable animals per sex.
Nii katse- kui kontrollrühmas on mõlemast soost vähemalt viis analüüsitavat looma.
If at the time of the study there are data available from studies in the same species and using the same route of exposure that demonstrate that there are no substantial differences in toxicity between sexes, then testing in a single sex will be sufficient.
Kui uuringu ajal on kättesaadavad tulemused sama liigi sama vastuvõtlikkuse liini kasutades tehtud uuringute kohta, mille tulemused näitavad, et toksilisuses ei ole sugupoolte vahel olulisi erinevusi, siis piisab vaid ühe sugupoolega katsete tegemisest.
Where human exposure to chemicals may be sex-specific, as for example with some pharmaceutical agents, the test should be performed with animals of the appropriate sex.
Kui inimese vastuvõtlikkus kemikaalidele on soospetsiifiline, nagu näiteks mõnede ravimite puhul, tehakse katse sobivast soost loomadega.
Treatment schedule
Manustamiskava
Test substances are preferably administered as a single treatment.
Uuritavad ained tuleb eelistatavalt manustada ühekordsete annustena.
Test substances may also be administered as a split dose, i.e. two treatments on the same day separated by no more than a few hours, to facilitate administering a large volume of material.
Uuritavaid aineid võib anda ka jagatud annustena, näiteks kaks annust ühel päeval kuni mõnetunnise vahega, et hõlbustada suurte ainekoguste andmist.
Other dose regimens should be scientifically justified.
Muud manustamiskavad peaksid olema teaduslikult tõestatud.
Samples should be taken at two separate times following treatment on one day.
Proovid võetakse kahel korral samal päeval pärast manustamist.
For rodents, the first sampling interval is 1,5 normal cell cycle length (the latter being normally 12-18 hr) following treatment.
Näriliste puhul esimene proovivõtuaeg on 1,5 normaalset rakutsüklit (rakutsükkel kestab tavaliselt 12–18 tundi) pärast manustamist.
Since the time required for uptake and metabolism of the test substance as well as its effect on cell cycle kinetics can affect the optimum time for chromosome aberration detection, a later sample collection 24 hr after the first sample time is recommended.
Kuna aeg uuritava aine sissevõtmise ja metabolismi vahel ja selle mõju rakutsükli kineetikale saavad mõjutada kromosoomaberratsiooni avastamise optimaalset aega, on soovitav 24 tundi pärast esimese proovi võtmist koguda hilisem proov.
If dose regimens of more than one day are used, one sampling time at 1,5 normal cell cycle lengths after the final treatment should be used.
Kui uuritavat ainet antakse kauem kui üks päev, tuleks võtta üks proov pärast viimast manustamist ajal, mis vastab 1,5 normaalse rakutsükli kestusele.
Prior to sacrifice, animals are injected intraperitoneally with an appropriate dose of a metaphase arresting agent (e.g. Colcemid® or colchicine).
Enne tapmist süstitakse loomade kõhukelmesse sobiv annus metafaasi peatavat ainet (nt ainet Colcemid® või kolhitsiini).
Animals are sampled at an appropriate interval thereafter.
Loomadelt võetakse seejärel proovid sobiva intervalli järel.
For mice this interval is approximately three to five hours; for Chinese hamsters this interval is approximately four to five hours.
Hiirte puhul on see intervall ligikaudu 3–5 tundi; hiina hamstrite korral ligikaudu 4–5 tundi.
Cells are harvested from the bone marrow and analysed for chromosome aberrations.
Rakud kogutakse luuüdist ja neid analüüsitakse kromosoomaberratsioonide tuvastamiseks.
If a range finding study is performed because there are no suitable data available, it should be performed in the same laboratory, using the same species, strain, sex and treatment regimen to be used in the main study (5).
Kui sobivate andmete puudumisel tehakse annuse vahemiku määramiseks uuring, siis tehakse uuring samas laboris, kasutades samu liike, tüvesid, sugu ja manustamiskava kui põhiuuringus (5).
If there is toxicity, three dose levels are used for the first sampling time.
Kui esineb mürgisus, kasutatakse kolme erinevat annust esimesest proovivõtust alates.
These dose levels should cover a range from the maximum to little or no toxicity.
Need annused peaksid hõlmama vahemikku suurimast kuni väiksema mürgisuseni või mürgisuse puudumiseni.
At the later sampling time only the highest dose needs to be used.
Hilisemal proovivõtuajal on vaja kasutada üksnes suurimat annust.
The highest dose is defined as the dose producing signs of toxicity such that higher dose levels, based on the same dosing regimen, would be expected to produce lethality.
Suurim annus määratletakse annusena, mis põhjustab sarnaseid mürgisusenähte, et samale manustamiskavale põhinevate suuremate annuste puhul võib tulemuseks olla surm.
Substances with specific biological activities at low non-toxic doses (such as hormones and mitogens) may be exceptions to the dose-setting criteria and should be evaluated on a case-by-case basis.
Ained, millel on spetsiifilised bioloogilised mõjud väikeste mittetoksiliste annustena (nt hormoonid ja mitogeenid), võivad olla erandiks annuse määramise kriteeriumidele ja neid tuleks hinnata iga üksikjuhtumi puhul eraldi.
The highest dose may also be defined as a dose that produces some indication of toxicity in the bone marrow (e.g. greater than 50 % reduction in mitotic index).
Suurimat annust võidakse samuti määratleda annusena, mis põhjustab mõningaid mürgisusele viitavaid muutusi luuüdis (nt mitootiline indeks väheneb üle 50 %).
If a test at one dose level of at least 2000 mg/kg body weight using a single treatment, or as two treatments on the same day, produces no observable toxic effects, and if genotoxicity would not be expected based on data from structurally related substances, then a full study using three dose levels may not be considered necessary.
Kui katse ühe annusega, milleks on vähemalt 2000 mg/kg kehamassi kohta ja mida manustatakse ühekordse annusena või kahe annusena samal päeval, ei põhjusta täheldatavaid toksilisi mõjusid ja kui genotoksilisus ootuspäraselt põhineb struktuurselt lähedaste ainete andmetel, siis ei peeta kolme annuse taset käsitlevat täielikku uuringut vajalikuks.
For studies of a longer duration, the limit dose is 2000 mg/kg/body weight/day for treatment up to 14 days, and 1000 mg/kg/body weight/day for treatment longer than 14 days.
Kauem kestvate uuringute korral on piirannus 2000 mg/kehamassi kg kohta päevas kuni 14 päeva kestval manustamisel ja 1000 mg/kehamassi kg kohta päevas, kui manustamine kestab kauem kui 14 päeva.
Expected human exposure may indicate the need for a higher dose level to be used in the limit test.
Inimeste ootuspärane vastuvõtlikkus võib viidata piirkatses kasutavatest annustest suuremate annuste kasutamise vajadusele.
The test substance is usually administered by gavage using a stomach tube or a suitable intubation cannula, or by intraperitoneal injection.
Uuritavat ainet manustatakse tavaliselt söögitoru kaudu või sobiva intubeerimise kanüüli abil või süstides kõhuõõnde.
Other routes of exposure may be acceptable where they can be justified.
Samuti võib muid manustamisteid kasutada, kui need on põhjendatud.
The maximum volume of liquid that can be administered by gavage or injection at one time depends on the size of the test animal.
Vedeliku suurim kogus, mida saab söögitoru kaudu või süstides ühel korral manustada, sõltub katselooma suurusest.
The volume should not exceed 2 ml/100 g body weight.
Kogus ei tohiks ületada 2 ml/100 g kehakaalu kohta.
The use of volumes higher than these must be justified.
Suurimate koguste kasutamine peab olema põhjendatud.
Except for irritating or corrosive substances which will normally reveal exacerbated effects with higher concentrations, variability in test volume should be minimised by adjusting the concentration to ensure a constant volume at all dose levels.
Välja arvatud ärritavate või söövitavate ainete puhul, millel on suurematel kontsentratsioonidel tavaliselt halvem toime, tuleks katsemahu varieeruvus muuta minimaalseks sellega, et kõikidel doositasemetel kohandatakse ühesuguse mahu tagamiseks kontsentratsiooni.
Immediately after sacrifice, bone marrow is obtained, exposed to hypotonic solution and fixed.
Vahetult pärast tapmist kogutakse luuüdi, seda töödeldakse hüpotoonilise lahusega ja fikseeritakse.
The cells are then spread on slides and stained.
Seejärel rakud asetatakse objektiklaasidele ja värvitakse.
The mitotic index should be determined as a measure of cytotoxicity in at least 1000 cells per animal for all treated animals (including positive controls) and untreated negative control animals.
Mitootiline indeks tuleks määrata tsütotoksilisuse määrana vähemalt 1000 rakust looma kohta kõikides katseloomades (sh positiivsed kontrollid) ja töötlemata negatiivsetes kontroll-loomades.
At least 100 cells should be analysed for each animal.
Vähemalt 100 rakku tuleks iga looma puhul analüüsida.
This number could be reduced when high numbers of aberrations are observed.
Seda arvu saab vähendada, kui esineb palju aberratsioone.
Since slide preparation procedures often result in the breakage of a proportion of metaphases with loss of chromosomes, the cells scored should therefore contain a number of centromeres equal to the number 2n ± 2.
Kui objektiklaasi valmistamise menetlused viivad tihti metafaasis olevate rakkude suhte rikkumiseni ja kromosoomide kaotamiseni, peaksid seega loendatud rakud sisaldama tsentromeere koguses, mis vastab modaalarvule 2n ± 2.
Individual animal data should be presented in tabular form.
Andmed üksikute loomade kohta esitatakse tabeli kujul.
The experimental unit is the animal.
Katseühikuks on loom.
For each animal the number of cells scored, the number of aberrations per cell and the percentage of cells with structural chromosome aberration(s) should be evaluated.
Iga looma puhul tuleks hinnata loendatud rakkude arvu, aberratsioonide arvu raku kohta ja struktuurse(te) kromosoomaberratsiooni(de)ga rakkude protsendimäära.
Different types of structural chromosome aberrations should be listed with their numbers and frequencies for treated and control groups.
Eri tüüpi struktuursed kromosoomaberratsioonid tuleks loetleda ning mainitakse nende arvud ja esinemissagedused katse- ja kontrollkultuurides.
If there is no evidence for a difference in response between the sexes, the data from both sexes may be combined for statistical analysis.
Kui pole tõestust vastuse sugudevahelise erinevuse kohta, võidakse kombineerida mõlema sugupoole andmed statistiliseks analüüsiks.
There are several criteria for determining a positive result, such as a dose-related increase in the relative number of cells with chromosome aberrations or a clear increase in the number of cells with aberrations in a single dose group at a single sampling time.
Positiivse tulemuse saamiseks on mitmeid kriteeriume, nt kromosoomaberratsioone sisaldavate rakkude suhtelise arvu suurenemine annusest tingituna või kromosoomaberratsioone sisaldavate rakkude arvu selge suurenemine ühes annuse rühmas ühel proovivõtuajal.
Statistical methods may be used as an aid in evaluating the test results (6).
Statistilisi meetodeid võidakse kasutada abivahendina katsetulemuste hindamisel (6).
Equivocal results should be clarified by further testing preferably using a modification of experimental conditions.
Ebaselgeid tulemusi tuleks selgitada täiendaval uurimisel ootuspäraselt muudetud katsetingimustes.
An increase in polyploidy may indicate that the test substance has the potential to induce numerical chromosome aberrations.
Polüploidsuse suurenemine võib viidata sellele, et uuritav aine võib esile kutsuda numbrilisi aberratsioone.
An increase in endoreduplication may indicate that the test substance has the potential to inhibit cell cycle progression (7)(8).
Endoreduplikatsiooni suurenemine võib viidata sellele, et uuritaval ainel on võime inhibeerida rakutsükli kulgemist (7, 8).
A test substance for which the results do not meet the above criteria is considered non-mutagenic in this test.
Uuritavat ainet, mille tulemused ei vasta eespool toodud kriteeriumidele, peetakse mittemutageenseks aineks käesolevas katses.
Results may remain equivocal or questionable regardless of the number of experiments performed.
Tulemused jäävad ebaselgeks või küsitavaks tehtud katsete arvust sõltumata.
Positive results from the in vivo chromosome aberration test indicate that a substance induces chromosome aberrations in the bone marrow of the species tested.
In vivo kromosoomaberratsioonkatsel saadud positiivsed tulemused viitavad sellele, et aine põhjustab kromosoomaberratsioone testitud liikide luuüdis.
Negative results indicate that, under the test conditions, the test substance does not induce chromosome aberrations in the bone marrow of the species tested.
Negatiivsed tulemused viitavad sellele, et antud katsetingimustes ei põhjusta aine kromosoomaberratsioone testitud liikide luuüdis.
The likelihood that the test substance or its metabolites reach the general circulation or specifically the target tissue (e.g. systemic toxicity) should be discussed.
Tõenäosust, et uuritav aine või selle metaboliidid jõuavad üldisesse vereringesse või eriti sihtkoesse (nt süsteemne toksilisus), tuleks arutada.