natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Comparison of the rates of consumption of treated and untreated diet within the given 6 h can provide information about palatability of the treated diet.
Töödeldud ja töötlemata toidu tarbimismäärade võrdlemine antud 6 tunni jooksul võib anda teavet töödeldud toidu maitsvuse kohta.
All abnormal behavioural effects observed during the testing period should be recorded.
Kõik katseperioodi jooksul tuvastatud kõrvalekalded käitumises tuleks registreerida.
In some cases (e.g. when a test substance is expected to be of low toxicity) a limit test may be performed, using 100 μg a.s./bee in order to demonstrate that the LD50 is greater than this value.
Teatud juhtudel (nt kui eeldatakse, et uuritav aine on madala toksilisusega) tuleks teha piirsisalduskatse, kasutades 100 μg toimeainet mesilase kohta, eesmärgiga näidata, et LD50 on sellest väärtusest suurem.
The same procedure should be used, including three replicate test groups for the test dose, the relevant controls, the assessment of the amount of treated diet consumed, and the use of the toxic standard.
Tuleks kasutada sama menetlust, st seal peaks olema kolm dubleerivat katserühma uuritava doosi kohta, asjaomased kontrollkatsed, tarbitud töödeldud toidu koguse hindamine ning toksilisuse standardi kasutamine.
If mortalities occur, a full study should be conducted.
Kui esineb suremust, tuleks teha täielik uuring.
If sublethal effects are observed (see Section 1.6.4), these should be recorded.
Kui täheldatakse subletaalseid mõjusid (vt punkti 1.6.4), tuleks need registreerida.
Data should be summarised in tabular form, showing for each treatment group, as well as control and toxic standard groups, the number of bees used, mortality at each observation time and number of bees with adverse behaviour.
Andmed tuleks kokku võtta tabelina, näidates ära iga menetlusrühma, kontrollrühma ja toksilisuse standardi rühma kohta kasutatud mesilaste arvu, suremuse iga vaatlusaja kohta ja ebatavalise käitumisega mesilaste arvu.
Analyse the mortality data by appropriate statistical methods (e.g. probit analysis, moving-average, binomial probability) (3)(4).
Suremuse andmeid tuleks analüüsida sobiva statistilise meetodiga (nt probitanalüüs, libisev keskväärtus, binomiaalne tõenäosus) (3, 4).
Plot dose-response curves at each recommended observation time and calculate the slopes of the curves and the median lethal doses (LD50) with 95 % confidence limits.
Doosi-reaktsiooni sõltuvused koostatakse iga soovitatava vaatlusaja kohta ja arvutatakse kõverate tõusud ning letaalse doosi mediaanid (LD50) 95 % usalduspiiri jaoks.
Corrections for control mortality could be made using Abbott's correction (4)(5).
Kontrollrühma suremust võib korrigeerida, kasutades Abbotti korrigeerimist (4, 5).
Where treated diet is not completely consumed, the dose of test substance consumed per group should be determined.
Kui töödeldud toit ei ole täielikult tarbitud, tuleks kindlaks määrata tarbitud uuritava aine doos rühma lõikes.
should be expressed in μg of test substance per bee.
tuleks avaldada uuritava aine μg-des mesilase kohta.
physical nature and relevant physical-chemical properties (e.g. stability in water, vapour pressure),
füüsikaline loomus ning olulised füüsikalis-keemilised omadused (nt püsivus vees, aururõhk);
chemical identification data, including structural formula, purity (i.e. for pesticides, the identity and concentration of active substance(s)).
keemilised identifitseerimisandmed, sealhulgas struktuurivalem, puhtus (st pestitsiidide korral toimeaine(te) loomus ja kontsentratsioon).
scientific name, race, approximate age (in weeks), collection method, date of collection,
teaduslik nimi, tõug, ligikaudne vanus (nädalates), kogumismeetod, kogumise kuupäev;
information on colonies used for collection of test bees including health, any adult disease, any pre-treatment, etc.
teave katsemesilaste kogumiseks kasutatud kolooniate kohta, sealhulgas nende tervisliku seisundi, täiskasvanud isendite haiguste, eelneva ravi jms kohta.
temperature and relative humidity of experimental room,
katseruumi temperatuur ja suhteline õhuniiskus;
housing conditions including type, size and material of cages,
pidamistingimused, sealhulgas puuride tüüp, suurus ja materjal;
methods of preparation of stock and test solutions (the solvent and its concentration must be given, when used),
põhi- ja katselahuste valmistamismeetodid (kui kasutatakse lahustit, tuleb esitada ka selle nimetus ja kontsentratsioon);
test design, e.g. number and test concentrations used, number of controls; for each test concentration and control, number of replicate cages and number of bees per cage,
katse kavandamine, nt kasutatavad uuritavad kontsentratsioonid ja nende arv, kontrollkatsete arv; iga uuritava kontsentratsiooni ja kontrollrühma kohta dubleerivate puuride arv ja mesilaste arv puuri kohta;
date of test.
katse kuupäev.
results of preliminary range-finding study if performed,
kui tehakse esialgse vahemiku leidmise uuring, siis selle tulemused;
raw data: mortality at each dose tested at each observation time,
lähteandmed: suremus iga doosi lõikes igal vaatlushetkel;
graph of the dose-response curves at the end of the test,
doosi-reaktsiooni sõltuvuse graafik katse lõpus;
values with 95 % confidence limits, at each of the recommended observation times, for test substance and toxic standard;
väärtused 95 % usalduspiiriga iga soovitatava vaatlushetke lõikes uuritava aine ja toksilisuse standardi kohta;
statistical procedures used for determining the LD50,
kindlaksmääramiseks kasutatud statistilised menetlused;
mortality in controls,
suremus kontrollrühmades;
other biological effects observed or measured e.g. abnormal behaviour of the bees (including rejection of the test dose), rate of consumption of diet in treated and untreated groups,
muu täheldatud või mõõdetud bioloogiline mõju, nt kõrvalekalded mesilaste käitumises (kaasaarvatud uuritavast doosist keeldumine), toidu tarbimise määr töödeldud ja töötlemata rühmades;
any deviation from the test procedures described here and any other relevant information.
mis tahes kõrvalekalle siinkirjeldatud katsemenetlustest ja muu oluline teave.
EPPO/Council of Europe (1993) Decision-Making Scheme for the Environmental Risk Assessment of Plant Protection Products — Honeybees.
EPPO/Council of Europe (1993). Decision-Making Scheme for the Environmental Risk Assessment of Plant Protection Products – Honeybees.
EPPO bulletin, vol. 23, N.1, 151-165.
EPPO Bulletin, Vol. 23, N.1, pp. 151–165.
Gough, H. J., McIndoe, E.C., Lewis, G.B., (1994) The use of dimethoate as a reference compound in laboratory acute toxicity tests on honeybees (Apis mellifera L.)
Gough, H. J., Mclndoe, E.C., Lewis, G.B. (1994). The use of dimethoate as a reference compound in laboratory acute toxicity tests on honeybees (Apis mellifera L.)
Journal of Apicultural Research, 22, p. 119-125.
Journal of Apicultural Research, 22, pp. 119–125.
Litchfield, J.T. and Wilcoxon, F., (1949) A simplified method of evaluating dose-effect experiments.
Litchfield, J. T. and Wilcoxon, F. (1949). A simplified method of evaluating dose-effect experiments.
Ther., 96, p. 99-113.
Ther., 96, pp. 99–113.
Finney, D.J., (1971) Probit Analysis.
Finney, D. J. (1971). Probit Analysis.
ed., Cambridge, London and New-York.
ed., Cambridge, London and New York.
Abbott, W.S., (1925) A method for computing the effectiveness of an insecticide.
Abbott, W. S. (1925).
Jour.
A method for computing the effectiveness of an insecticide. Jour.
Entomol., 18, p. 265-267.
Entomol., 18, pp. 265–267.
This acute toxicity test method is a replicate of the OECD TG 214 (1998).
Käesolev akuutse toksilisuse katsemeetod lähtub juhendist OECD TG 214 (1998).
This toxicity test is a laboratory method, designed to assess the acute contact toxicity of plant protection products and other chemicals to adult worker honeybees.
Käesolev toksilisuse katse on laboratoorne meetod, mis on kavandatud taimekaitsetoodete ja teiste kemikaalide akuutse kontakttoksilisuse hindamiseks täiskasvanud töömesilastele.
In the assessment and evaluation of toxic characteristics of substances, determination of acute contact toxicity in honeybees may be required, e.g. when exposure of bees to a given chemical is likely.
Ainete toksiliste omaduste hindamisel võib nõuda akuutse kontakttoksilisuse kindlaksmääramist mesilaste puhul, st siis, kui on tõenäoline mesilaste kokkupuutumine antud kemikaaliga.
The acute contact toxicity test is carried out to determine the inherent toxicity of pesticides and other chemicals to bees.
Akuutse kontakttoksilisuse katse tehakse selleks, et kindlaks määrata pestitsiidide ja teiste kemikaalide toksilisus mesilastele.
The results of this test should be used to define the need for further evaluation.
Käesoleva katse tulemusi tuleks kasutada edasise hindamise vajaduse määramiseks.
Acute contact toxicity: is the adverse effects occurring within a maximum period of 96 h of a topical application of a single dose of a substance.
Akuutne kontakttoksilisus – negatiivne mõju, mis ilmneb hiljemalt 96 tunni jooksul pärast uuritava aine ühe doosi pealekandmist.
Dose: is the amount of test substance applied.
Doos – pealekantava uuritav aine kogus.
LD50(Median Lethal Dose) contact: is a statistically derived single dose of a substance that can cause death in 50 % of animals when administered by the contact.
LD50(letaalse doosi mediaan) kontakti korral – statistiliselt saadud aine ühekordne doos, mis võib kontaktmanustamisel põhjustada surma 50 % isenditest.
The LD50 value is given in μg of test substance per bee.
väärtust väljendatakse uuritava aine mikrogrammides (μg) mesilase kohta.
Adult worker honeybees (Apis mellifera) are exposed to a range of doses of the test substance dissolved in appropriate carrier, by direct application to the thorax (droplets).
Täiskasvanud töömesilased (Apis mellifera) viiakse kokku sobivas kandeaines lahustatud uuritava aine erinevate doosidega, kandes need otse rindkerele (tilkadena).
The test duration is 48 h. If the mortality rate is increasing between 24 h and 48 h whilst control mortality remains at an accepted level, i.e. < 10 %, it is appropriate to extend the duration of the test to a maximum of 96 h. Mortality is recorded daily and compared with control values.
Katse kestus on 48 tundi. Kui suremuse määr suureneb 24 h ja 48 h vahel ning kui suremus kontrollrühmas jääb aktsepteeritavale tasemele, st < 10 %, on sobiv katse kestust pikendada maksimaalselt 96 tunnini. Suremust registreeritakse iga päev ja võrreldakse kontrollrühmas saadud väärtustega.
The results are analysed in order to calculate the LD50 at 24 h and 48 h, and in case the study is prolonged at 72 h and 96 h.
Tulemused analüüsitakse, et arvutada välja LD50 väärtused 24. ja 48. tunni jaoks ja juhul, kui uuringut pikendatakse, siis ka 72. ja 96. tunni jaoks.
the average mortality for the total numbers of controls must not exceed 10 % at the end of the test,
keskmine suremus kõikides kontrollkatsetes kokku ei tohi katse lõpul ületada 10 %;
Young adult worker bees should be used, i.e. bees of the same age, feeding status, race etc. Bees should be obtained from adequately fed, healthy, as far as possible disease-free and queen-right colonies with known history and physiological status.
Kasutada tuleks sama tõugu noori töömesilasi, st mesilased peaksid olema samas vanuses, samamoodi toidetud, sama tõugu jne. Mesilased peaksid olema pärit piisavalt toidetud, tervetest ja võimalikult haigusvabamatest mesilasemaga kolooniatest, millel on tuntud ajalugu ja füsioloogiline staatus.
Collection in early spring or late autumn should be avoided, as the bees have a changed physiology during the time.
Tuleks vältida kogumist varakevadel või hilissügisel, kuna mesilaste füsioloogia on sellel ajal muutunud.
If tests have to be conduced in early spring or late autumn, bees can be emerged in an incubator and reared for one week with ‘bee bread’ (pollen collected from the comb) and sucrose solution.
Kui katse tuleb teha varakevadel või hilissügisel, võib mesilastel lasta kooruda inkubaatoris ja neid võib kasvatada ühe nädala jooksul „mesilasleival” (kärjest kogutud õietolm) ja sahharoosilahusega.
Any appropriate material can be used, e.g. stainless steel, wire mesh, plastic, disposable wooden cages, etc. The size of test cages should be appropriate to the number of bees, i.e. providing adequate space.
Kasutada võib mis tahes materjalist, nt roostevabast terasest, traatvõrgust, plastmassist puure või ühekordselt kasutatavaid puupuure jms. Katsepuuride suurus peaks olema vastavauses mesilaste arvuga, st tagama piisava ruumi.
Groups of 10 bees per cage are preferred.
Eelistatav mesilaste arv on kümme mesilast puuri kohta.
The bees should be held in the dark in an experimental room at a temperature of 25 ± 2 οC.
Mesilased tuleks hoida katseruumis pimedas temperatuuril 25 + 2 oC.
Sucrose solution in water with a final concentration of 500 g/l (50 % w/v) should be used as food and provided ad libitum during the test time, using a bee feeder.
Toiduks tuleks kasutada sahharoosi vesilahust, mille lõppkontsentratsioon on 500 g/l (50 massi-/mahuprotsenti) ja seda tuleks anda katse jooksul ad libitum, kasutades mesilaste toiteseadet.
This can be a glass tube (approximately 50 mm long and 10 mm wide with the open end narrowed to about 2 mm diameter).
Selleks võib olla klaastoru (ligikaudu 50 mm pikk ja 10 mm läbimõõduga, mille avatud ots kitseneb kuni ligikaudu 2 millimeetrini).
The collected bees may be anaesthetised with carbon dioxide or nitrogen for application of the test substance.
Pärast kogumist võib mesilased uuritava aine pealepanemiseks tuimestada süsinikdioksiidi või lämmastikuga.
The amount of anaesthetic used and time of exposure should be minimised.
Kasutatava tuimasti kogus ja kokkupuuteaeg tuleks hoida minimaalsena.
The test substance is to be applied as solution in a carrier, i.e. an organic solvent or a water solution with a wetting agent.
Uuritav aine tuleb peale kanda kandeaines oleva lahusena, st orgaanilises lahustis või vesilahuses, mis sisaldab märgavat ainet.
As organic solvent, acetone is preferred but other organic solvents of low toxicity to bees may be used (e.g. dimethylformamide, dimethylsulfoxide).
Orgaanilise lahustina eelistatakse atsetooni, kuid kasutada võib ka teisi mesilastele vähemürgiseid orgaanilisi lahusteid (nt dimetüülformamiidi, dimetüülsulfoksiidi).
For water dispersed formulated products and highly polar organic substances not soluble in organic carrier solvents, solutions may be easier to apply if prepared in a weak solution of a commercial wetting agent (e.g. Agral, Cittowett, Lubrol, Triton, Tween).
Vees dispergeeritud valmistitse ja orgaanilistes kandelahustites mittelahustuvate väga polaarsete orgaaniliste ainete lahuseid on lihtsam kasutada siis, kui need on valmistatud müügiloleva märgava aine (nt Agral, Cittowett, Lubrol, Triton, Tween) lahjas lahuses.
Appropriate control solutions should be prepared, i.e. where a solvent or a dispersant is used to solubilise the test substance, two separate control groups should be used, one treated with water, and one treated with the solvent/dispersant.
Valmistada tuleks sobivad kontroll-lahused, st kui kasutatakse lahustit või disperganti uuritava aine lahustamiseks, tuleks kasutada kahte iseseisvat kontrollrühma: üks, milles kasutatakse vett ja teine milles kasutatakse lahustit/disperganti.
The number of doses and replicates tested should meet the statistical requirements for determination LD50 with 95 % confidence limits.
Dooside ja uuritud duplikaatide arv peaks vastama statistilistele nõuetele LD50 kindlaksmääramiseks 95 % usalduspiiriga.
Normally five doses in a geometric series, with a factor not exceeding 2,2, and covering the range for LD50, are required for the test.
Tavaliselt nõutakse katse jaoks viit doosi geomeetrilises jadas, mille tegur ei ületa 2.2 ja mis katavad LD50 jaoks vajaliku vahemiku.
However, the number of doses has to be determined in relation to the slope of the toxicity curve (dose versus mortality) and with consideration taken to the statistical method which is chosen for analysis of the results.
Siiski tuleb dooside arv kindlaks määrata vastavalt toksilisuskõvera (doos vs suremus) tõusule ja tulemuste analüüsimiseks valitud statistilisele meetodile.
A range-finding test enables the choice of the appropriate doses.
Vahemiku kindlaksmääramise katse võimaldab valida välja sobivaid doose.
If an organic solvent or a wetting agent is used three additional control batches of each 10 bees for the solvent or the wetting agent have to be included.
Kui kasutatakse orgaanilist lahustit või märgavat ainet, tuleb kasutada lahusti või märgava aine kohta kolme täiendavat kontrollpartiid, milles igaühes on 10 mesilast.
A toxic standard must be included in the test series.
Katseseerias peab olema ka toksilisuse standard.
The preferred toxic standard is dimethoate, for which the reported contact LD50-24 h is in the range 0,10-0,30 μg a.s./bee (2).
Eelistatav toksilisuse standard on dimetoaat, mille kontaktse LD50 dokumenteeritud väärtus 24 tunni jaoks on vahemikus 0,10–0,30 μg toimeainet mesilase kohta (2).
Anaesthetised bees are individually treated by topical application.
Tuimestatud mesilastele kantakse uuritavat ainet peale individuaalselt.
The bees are randomly assigned to the different test doses and controls.
Mesilased määratakse juhuvaliku alusel erinevatele uuritavatele doosidele allutatavatesse rühmadesse ja kontrollrühmadesse.
A volume of 1 μl of solution containing the test substance at the suitable concentration should be applied with a microapplicator to the dorsal side of the thorax of each bee.
Iga mesilase rindkere selgmisele küljele määritakse peale mikroaplikaatoriga 1 μl uuritavat ainet sobivas kontsentratsioonis sisaldavat lahust.
Other volumes may be used, if justified.
Kasutada võib ka muid koguseid, kui see on õigustatud.
After application, the bees are allocated to test cages and supplied with sucrose solutions.
Pärast pealekandmist jagatakse mesilased katsepuuridesse ja neile antakse sahharoosilahust.
The duration of the test is preferably 48 hours.
Katse kestus on eelistatavalt 48 tundi.
If mortality increases by more than 10 % between 24 h and 48 h, the test duration should be extended up to a maximum of 96 h provided that control mortality does not exceed 10 %.
Kui suremus tõuseb 24 ja 48 tunni vahel rohkem kui 10 %, tuleks katse kestust pikendada maksimaalselt 96 tunnini eeldusel, et suremus kontrollrühmas ei ületa 10 %.
Mortality is recorded at 4 h after dosing and thereafter at 24 h and 48 h. If a prolonged observation period is required, further assessments should be made, at 24 h intervals, to a maximum of 96 h, provided that the control mortality does not exceeding 10 %.
Suremus registreeritakse 4. tunnil pärast doseerimist ja seejärel 24. ja 48. tunnil. Kui osutub vajalikuks vaatlusperioodi pikendada, tuleks teha edasisi hindamisi 24tunniste vahedega kuni 96. tunnini eeldusel, et suremus kontrollrühmas ei ületa 10 %.
In some cases (e.g. when a test substance is expected to be of low toxicity) limit test may be performed, using 100 μg a.s./bee in order to demonstrate that the LD50 is greater than this value.
Teatud juhtudel (nt kui eeldatakse, et uuritav aine on madala toksilisusega) tuleks teha piirsisalduskatse, kasutades 100 μg toimeainet mesilase kohta, eesmärgiga näidata, et LD50 on sellest väärtusest suurem.
The same procedure should be used, including three replicate test groups for the test dose, the relevant controls, and the use of the toxic standard.
Tuleks kasutada sama menetlust, st seal peaks olema kolm dubleerivat katserühma uuritava doosi kohta, asjaomased kontrollkatsed ning toksilisuse standardi kasutamine.
If sublethal effects are observed (see Section 1.6.4) these should be recorded.
Kui täheldatakse subletaalseid mõjusid (vt punkti 1.6.4), tuleks need registreerida.
Data should be summarised in tabular form, showing for each treatment group, as well as, control and toxic standard groups, the number of bees used, mortality at each observation time and number of bees with adverse behaviour.
Andmed tuleks kokku võtta tabelina, näidates ära iga menetlusrühma, kontrollrühma ja toksilisuse standardi rühma kohta kasutatud mesilaste arvu, suremuse iga vaatlusaja kohta ja ebatavalise käitumisega mesilaste arvu.
Plot dose-response curves at each recommended observation time (i.e. 24 h, 48 h and, if relevant, 72 h, 96 h) and calculate the slopes of the curves and the median lethal doses (LD50) with 95 % confidence limits.
Sõltuvuse doos-reaktsioon koostatakse iga soovitatava vaatlusaja (st 24. h, 48. h ja kui kasutatakse, siis ka 72. h ja 96. h) kohta ja arvutatakse kõverate tõusud ning letaalse doosi mediaanid (LD50) 95 % usalduspiiri jaoks.
physical nature and physical-chemical properties (e.g. stability in water, vapour pressure),
füüsikaline loomus ning füüsikalis-keemilised omadused (nt püsivus vees, aururõhk);
methods of administration of test substance, e.g. carrier solvent used, volume of test solution applied anaesthetics used,
uuritava aine manustamise meetodid, nt kasutatud kandelahus, pealekantud uuritava lahuse ruumala, kasutatud tuimasti;
test design, e.g. number and test doses used, number of controls; for each test dose and control, number of replicate cages and number of bees per cage,
katse kavandamine, nt kasutatud uuritavad doosid ja nende arv, kontrollkatsete arv; iga uuritava doosi ja kontrollrühma kohta dubleerivate puuride arv ja mesilaste arv puuri kohta;
raw data: mortality at each concentration tested at each observation time,
lähteandmed: suremus iga uuritud kontsentratsiooni kohta igal vaatlushetkel;
values, with 95 % confidence limits, at each of the recommended observation times, for test substance and toxic standard,
väärtused 95 % usalduspiiriga iga soovitatava vaatlushetke lõikes uuritava aine ja toksilisuse standardi kohta;
other biological effects observed or measured and any abnormal responses of the bees,
muu täheldatud või mõõdetud bioloogiline mõju ja mesilaste mis tahes ebatavalised reaktsioonid;
any deviation from the test method procedures described here and any other relevant information.
mis tahes kõrvalekalded siinkirjeldatud katsemeetodi menetlustest ja muu oluline teave.
EPPO bulletin, vol. 23, N.1, p. 151-165.
EPPO bulletin, Vol. 23, N.1, pp. 151–165.
Gough, H. J., McIndoe, E.C., Lewis, G.B., (1994) The use of dimethoate as a reference compound in laboratory acute toxicity tests on honeybees (Apis mellifera L.), 1981-1992.
Gough, H. J., Mclndoe, E. C, Lewis, G. B. (1994). The use of dimethoate as a reference compound in laboratory acute toxicity tests on honeybees (Apis mellifera L.), 1981–1992.
Journal of Apicultural Research 22, p. 119-125.
Journal of Apicultural Research 22, pp. 119-125.
This method is a replicate of the OECD TG 106, for the Determination of Soil Adsorption/Desorption, using a Batch Equilibrium Method (2000).
Käesolev meetod lähtub OECD juhendist TG 106 mulla adsorptsiooni/desorptsiooni määramiseks, kasutades partii tasakaalustamise meetodit (2000).
The method takes into account a ring test and a workshop for soil selection for the development of an adsorption test (1)(2)(3)(4) and also existing guidelines at national level (5)(6)(7)(8)(9)(10)(11).
Käesolev meetod võtab arvesse nii laboritevahelist võrdlust, adsorptsioonikatse tegemise jaoks mulla valikut puudutavat seminari (1, 2, 3, 4) kui ka riiklikul tasandil olemasolevaid juhiseid (5, 6, 7, 8, 9, 10, 11).
Adsorption/desorption studies are useful for generating essential information on the mobility of chemicals and their distribution in the soil, water and air compartments of the biosphere (12)(13)(14)(15)(16)(17)(18)(19)(20)(21).
Adsorptsiooni-/desorptsiooniuuringutest saadakse vajalikku teavet kemikaalide liikuvuse ja jaotumise kohta biosfääri maa-, vee- ja õhukihtides (12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21).