natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Notice on guarantees indicates that ‘The aid is granted at the moment when the guarantee is given, not the moment at which the guarantee is invoked or the moment at which payments are made under the terms of the guarantee.
Garantiide teatis osutatakse, et „abi andmine toimub garantii andmise hetkel, mitte selle kasutamise või garantii tingimuste kohaste väljamaksete tegemise ajal.
Whether or not a guarantee constitutes State aid […] must be assessed at the moment the guarantee is given’.
Seda, kas garantii kujutab endast riigiabi või mitte, […] tuleb hinnata garantii andmise ajal”.
As indicated above, the Commission considers that ETVA contractually committed to grant this guarantee to HDW/Ferrostaal at a time when the State still owned the large majority of the shares of ETVA.
Nagu eespool osutatud, on komisjon arvamusel, et ETVA kohustus lepinguliselt andma kõnealuse garantii HDW/Ferrostaalile ajal, mil valdav enamus ETVA aktsiatest oli veel riigi omandis.
Since the Notice on guarantees indicates that the existence of aid has to be analysed at the time of the grant of the guarantee and not later when the guarantee is invoked, it can be concluded that by committing to grant the guarantee, the State put State resources at risk and the guarantee therefore involves State resources.
Kuna garantiide teatise kohaselt tuleb riigiabi olemasolu analüüsida garantii andmise hetkel ja mitte selle hilisemal kasutamisel, võib järeldada, et garantiid andma kohustudes seadis riik ohtu riiklikud vahendid, mistõttu garantii hõlmab riiklikke vahendeid.
The fact that ETVA was sold to Piraeus bank shortly after does not affect this conclusion.
Asjaolu, et ETVA peatselt pärast seda Piraeus Bankile müüdi, seda järeldust ei mõjuta.
Indeed, if the State has correctly informed the bidders about the contractual obligations of ETVA — including this commitment of ETVA to provide the guarantee to HDW/Ferrostaal if the Commission does not issue a comfort letter — the bidders must have taken into account this commitment of ETVA.
Kui riik teavitas pakkujaid tõeselt ETVA lepingulistest kohustustest (sealhulgas ETVA kohustusest anda HDW/Ferrostaalile garantii juhul, kui komisjon keeldub esmahinnangu andmisest), pidid pakkujad ETVA vastavat kohustust arvesse võtma.
They must therefore have revised downwards the price they were ready to pay to purchase ETVA.
Sellega seoses pidid nad ilmselt langetama hinda, mida olid nõus maksma ETVA ostmise eest.
This means that the State sold ETVA at a lower price and therefore lost resources.
Eeltoodu tähendab, et riik müüs ETVA väiksema hinnaga, kaotades seega vahendeid.
As indicated above, even if it were concluded that, at the time when ETVA was still under State ownership, ETVA did not contractually commit to issue the guarantee, the Commission considers that by deciding to privatise HSY in January 2001 — at a time when ETVA was still under State ownership — the State put ETVA in a situation where it was forced to issue such a guarantee since the latter was indispensable to find a purchaser for HSY.
Nagu eespool osutatud, isegi kui oleks jõutud järeldusele, et ajal, mil ETVA kuulus veel riigile, ei võtnud ETVA lepingulist kohustust garantii andmiseks, leiab komisjon, et võttes vastu otsuse erastada HSY 2001. aasta jaanuaris (ajal, mil ETVA kuulus veel riigile), pani riik ETVA olukorda, kus viimane oli sunnitud niisuguse garantii andma, sest see oli HSY-le ostja leidmise seisukohast möödapääsmatu.
This entails that when the bidders made their bid for ETVA, they must have taken into account the fact that ETVA would have to issue this guarantee.
Selle põhjal võib järeldada, et kui pakkujad esitasid oma pakkumise ETVA omandamiseks, pidid nad ilmselt arvestama asjaoluga, et ETVA võib olla sunnitud kõnealust garantiid võimaldama.
According, they proposed a lower price for purchasing ETVA and this therefore also leads to the conclusion that State resources have been lost.
Eeltoodust tulenevalt pakkusid nad ETVA eest madalamat ostuhinda, millest järeldub, et riigi vahendid läksid kaduma.
Even if it were concluded that when the State sold ETVA there was no obligation (neither contractually nor de facto) to issue this guarantee, it can still be demonstrated that the guarantee granted by ETVA involves State resources.
Isegi kui oleks jõutud järeldusele, et ETVA müümise ajal riigi poolt puudus kohustus (lepinguline või de facto) vastava garantii väljastamiseks, on ikkagi võimalik tõendada, et ETVA antud garantii hõlmab riigi vahendeid.
Indeed, the State granted to the purchaser of ETVA (i.e. Piraeus Bank) a guarantee by which the State promised to refund Piraeus Bank 100 % of any amount which ETVA would have to pay under the guarantee ETVA will issue in favour of HDW/Ferrostaal.
Nõnda andis riik ETVA ostjale (st Piraeus Bankile) garantii, millega riik lubas hüvitada Piraeus Bankile 100 % ükskõik millistest summadest, mida ETVA võib olla kohustatud tasuma ETVA poolt HDW/Ferrostaali kasuks antava garantii raames.
This counter guarantee was granted in successive contracts.
Kõnealune vastugarantii võimaldati järjestikuste lepingutega.
In the Agreement of 18 December 2001 between the State and Piraeus Bank for the sale of 57,7 % of ETVA, the State committed to pay to Piraeus Bank 57,7 % of any amount which ETVA would pay to the purchaser of HSY.
Vastavalt riigi ja Piraeus Banki vahel 18. detsembril 2001 sõlmitud lepingule 57,7 % osaluse müümiseks ETVA-s kohustus riik maksma Piraeus Bankile 57,7 % ükskõik millisest ETVA poolt HSY ostjale tasutavast summast.
In the Agreement of 20 March 2002 between the same parties and which amended the agreement of 18 December 2001, the State committed to pay to Piraeus Bank 100 % of any amount ETVA would have to pay to the purchaser of HSY.
Vastavalt samade osapoolte vahel 20. märtsil 2002 sõlmitud lepingule, millega muudeti 18. detsembri 2001. aasta lepingut, kohustus riik maksma Piraeus Bankile 100 % ükskõik millisest ETVA poolt HSY ostjale makstavast summast.
By letter dated 31 May 2002 sent to Piraeus Bank, the State confirmed to the latter that it would refund 100 % of any amount paid by ETVA to HSY’s purchaser.
mai 2002. aasta kirjas Piraeus Bankile kinnitas riik, et hüvitab talle 100 % ükskõik millisest ETVA poolt HSY ostjale makstavast summast.
In other words, when ETVA signed the Addendum to HSY SPA on 31 May 2002, Piraeus Bank had received a guarantee from the State providing that it would be 100 % indemnified for any amount ETVA would have to pay as a consequence of the guarantee planned to be granted to HDW/Ferrostaal.
Teisisõnu oli Piraeus Bank HSY SPA lisandi allkirjastamise ajaks ETVA poolt 31. märtsil 2002. aastal saanud riigilt garantii, mis nägi ette, et talle hüvitatakse 100 % ulatuses ükskõik millised summad, mida ETVA on sunnitud maksma kavandatavast HDW/Ferrostaalile võimaldatavast garantiist tulenevalt.
This shows that any amount paid by ETVA would ultimately be financed by the State budget and that the guarantee involves State resources.
Eeltoodu tõendab, et ükskõik millist ETVA-le makstavat summat rahastataks lõppkokkuvõttes riigi eelarvest, ning et kõnealune garantii hõlmab riigi vahendeid.
In order to prove the existence of a State aid in the meaning of Article 87(1) of the Treaty, it is necessary to show that the State did not behave as a market economy investor would have behaved in similar circumstances.
Riigiabi olemasolu tõendamiseks asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses tuleb näidata, et riik ei käitunud nõnda, nagu oleks sarnaste asjaolude juures käitunud turumajanduslik investor.
In this respect, Greece, HSY and TKMS/GNSH claim that in similar circumstances a market economy investor would have accepted to issue this guarantee in favour of HDW/Ferrostaal.
Sellega seoses väidavad Kreeka, HSY ja TKMS/GNSH, et sarnaste asjaolude juures oleks turumajanduslik investor nõustunud andma kõnealuse garantii HDW/Ferrostaali kasuks.
They argue that the test of the market economy investor should be applied at the level of ETVA, which was the legal entity which sold HSY, and at the level of the Greek government, which was the seller of ETVA.
Nad väidavad, et turumajandusliku investori testi tuleks rakendada ETVA kui HSY müünud juriidilise isiku tasandil ja Kreeka valitsuse kui ETVA müüja tasandil.
The Commission recalls that, as has been indicated in section 3.2 of the present decision, when ETVA purchased HSY and directly thereafter injected capital to keep it alive, it did not acted as a market economy investor but as a public authority granting aid to keep alive a firm deemed important for the Greek economy.
Komisjon tuletab meelde, et nagu osutatud osas 3.2, kui ETVA omandas HSY ja tegi vahetult selle järel kapitalisüsti ettevõtte elushoidmiseks, ei käitunud ETVA turumajandusliku investorina, vaid avaliku võimu kandjana, kes annab abi Kreeka majanduse jaoks tähtsaks peetava ettevõtte elushoidmiseks.
Therefore, no market economy investor would have found itself in the situation of ETVA.
Seetõttu ei oleks ükski turumajanduslik investor võinud sattuda ETVA olukorda.
No market economy investor would have found itself in the situation of selling these shares of HSY.
Ükski turumajanduslik investor ei oleks võinud sattuda olukorda, kus tal oleks tulnud müüa HSY aktsiaid.
Therefore, the Commission considers that the market economy investor test can not be used in the present case to justify the fact that the State is putting additional State resources at risk (by granting the guarantee).
Eeltoodust tulenevalt on komisjon arvamusel, et turumajandusliku investori testi ei saa kõnealusel juhul kasutada selle õigustamiseks, et riik seab ohtu täiendavaid riigi vahendeid (garantii andmise kaudu).
Even if nevertheless one considers that the market economy investor test should be applied, the Commission considers that if the State had been a private firm acting under normal market conditions, it would not have accepted to grant the guarantee.
Kui sellele vaatamata ollakse arvamusel, et turumajandusliku investori testi tuleks rakendada, leiab komisjon, et kui riik oleks olnud normaalsetel turutingimustel toimiv eraettevõte, ei oleks ta kõnealust garantiid andma nõustunud.
Each of the three following points is alone sufficient to prove this.
Iga alltoodud kolmest punktist on eraldivõetuna piisav selle tõendamiseks.
First, the Commission observes that ETVA (and the State through ETVA), whereas it had only a 51 % shareholding in HSY (the remaining 49 % were owned by the employees), promised to pay to the purchaser of HSY (i.e. HDW/Ferrostaal) 100 % of any aid that would be recovered from HSY.
Esiteks märgib komisjon, et ETVA (ja riik ETVA kaudu), olles vaid 51 % HSY aktsiate omanik (ülejäänud 49 % aktsiatest kuulus töötajatele), lubas hüvitada HSY ostjale (st HDW/Ferrostaalile) 100 % ükskõik millisest HSY-lt tagasinõutavast abist.
A market economy investor would not have accepted to give an indemnification amounting to 100 % of the damage suffered by the company sold.
Turumajanduslik investor ei oleks nõustunud hüvitamiskohustusega 100 % müüdud ettevõtte poolt kantud kahjude ulatuses.
In certain circumstances, a market economy investor may accept to take responsibility for certain future liabilities of the firm sold, but only in a proportion equal to its shareholding, which was 51 % in the present case.
Teatavate asjaolude juures võib turumajanduslik investor nõustuda võtma vastutust müüdud ettevõtte teatavate tulevaste kohustuste eest, kuid üksnes võrdeliselt enda osalusega, mis käesoleval juhul oli 51 %.
A market economy investor would have asked the other shareholders to assume responsibility for the remaining 49 % of the liabilities concerned.
Turumajanduslik investor oleks taotlenud ülejäänud aktsionäridelt vastutuse võtmist asjaomaste kohustuste eest ülejäänud 49 % ulatuses.
By accepting to support 100 % of potentially huge liabilities (it is recalled that the contract does not define a ceiling for the indemnification payments) of the firm sold, ETVA made a gift to the other shareholders of HSY (i.e. the employees).
Nõustudes kandma 100 % müüdava ettevõtte potentsiaalselt hiigelsuurtest kohustustest (komisjon tuletab meelde, et leping ei määratle hüvitismaksete ülemmäära), tegi ETVA HSY ülejäänud aktsionäridele (st töötajatele) kingituse.
A market economy investor would not have accepted to make such a gift by assuming potentially huge liabilities of the sold firm in a proportion exceeding by far its shareholding.
Turumajanduslik investor ei oleks nõustunud niisugust kingitust tegema – võtma enda kanda müüdud ettevõtte potentsiaalselt hiigelsuured kohustused ulatuses, mis ületab tunduvalt tema osalust ettevõtte aktsiakapitalis.
Therefore, from the mere fact that the indemnification guarantee granted by ETVA to HDW/Ferrostaal amounts to 100 % (i.e. instead of 51 %) of the aid that could be recovered from HSY, it can be concluded that no market economy investor would have provided such a guarantee.
Seega, üksnes asjaolu põhjal, et ETVA poolt HDW/Ferrostaalile antud hüvitisgarantii ulatub 100 %ni (st 51 % asemel) võimalikust HSY-lt tagasinõutavast abist, võib järeldada, et ükski turumajanduslik investor sellist garantiid andnud ei oleks.
Second, Greece, HSY and TKMS/GNSH claim that the net proceeds (i.e. revenues minus costs) were higher in case of sale of HSY — including the expected payments due under of the guarantee — than if HSY would have been liquidated.
Teiseks väidavad Kreeka, HSY ja TKMS/GNSH, et HSY müügi korral oli puhastulu (st tulud miinus kulud), arvestades eeldatavaid garantii põhjal tehtavaid makseid, suurem võimalikust puhastulust HSY likvideerimisel.
TKMS/GNSH supports its claim by means of the second Deloitte report.
TKMS/GNSH esitab oma väite toetuseks teise Deloitte’i aruande.
This report compares the net costs in the two scenarios.
Aruandes võrreldakse kahe stsenaariumi puhaskulusid.
This analysis is done at the level of ETVA and then at the level of the State.
Analüüs viiakse esmalt läbi ETVA ja seejärel riigi tasandil.
The Commission considers that applying the test at the level of ETVA is a misuse of this test.
Komisjon leiab, et kõnealuse testi rakendamine ETVA tasandil kujutab endast testi väärkasutust.
Indeed, as discussed in section 3.2 of the present decision, the privatisation was decided and financially supported — see for instance the State aid included in Law 2941/2001 — by the government and ETVA has never been in the position of an independent economic unit free to design the sale of HSY in a way maximising its revenues and minimising its losses.
Nagu käsitletud osas 3.2, oli valitsus erastamisotsuse vastuvõtjaks ja rahalise toetuse võimaldajaks (vt näiteks riigiabi seaduse 2941/2001 raames) ning ETVA ei ole kunagi saanud toimida sõltumatu majandusüksusena, mis on vaba kavandama HSY müüki oma tulusid maksimeerival ja kahjusid minimeerival viisil.
It is therefore the intervention of the State as a whole that must be scrutinised and not the behaviour of one of its parts.
Seetõttu tuleb uurida riigi sekkumist tervikuna, mitte selle mõne osa käitumist.
If the test is nevertheless applied at the level of ETVA, one has to compare the net proceeds (i.e. revenues minus costs) for ETVA in case of liquidation of HSY and in case of sale of HSY.
Kui testi kõigele vaatamata ETVA tasandil rakendatakse, tuleb võrrelda ETVA puhastulu (st tulud miinus kulud) HSY likvideerimisel ja HSY müügi korral.
In the case of liquidation of HSY, it has to be established what would be the costs incurred by ETVA.
HSY likvideerimise korral tuleb kindlaks määrata ETVA kantavad kulud.
TKMS/GNSH claims that the loss would amount at least to the loans and guarantees granted by ETVA to HSY and which were not counter-guaranteed by the State.
TKMS/GNSH väidab, et kulud võrduksid vähemalt ETVA poolt HSY-le antud laenude ja garantiidega, mille suhtes puudub riigi vastugarantii.
The Commission observes however that none of these loans and guarantees constitutes a normal cost of winding up a firm.
Komisjon märgib, et ükski neist laenudest ja garantiidest ei kujuta endast normaalset ettevõtte tegevuse lõpetamisega seonduvat kulu.
Indeed, all these loans and guarantees have been granted by ETVA as public authority because either they constituted State aid to the civil activities or they were measures to protect the security of Greece in accordance with Article 296 of the Treaty.
Kõik need laenud ja garantiid olid tegelikkuses antud ETVA kui avaliku võimu kandja poolt, sest need kujutasid endast kas riigiabi tsiviilotstarbelisele tegevusele või meetmeid Kreeka julgeoleku kaitsmiseks kooskõlas asutamislepingu artikliga 296.
These loans and guarantees can therefore not be taken into account when applying the market economy vendor test.
Eeltoodust tulenevalt ei saa neid laenusid ja garantiisid turumajandusliku müüja testi rakendamisel arvesse võtta.
Consequently, it turns out that ETVA as a market economy operator would have had no significant cost to support in case of liquidation of HSY.
Sellest lähtuvalt selgub, et ETVA kui turumajanduslik operaator ei oleks pidanud kandma olulisi kulusid HSY likvideerimisel.
Comparing the two scenarios, it turns out that a market economy investor would have preferred to liquidate the yard.
Kahe stsenaariumi võrdlus näitab, et turumajanduslik investor oleks eelistanud laevatehase likvideerimist.
ETVA therefore did not behave as a market economy investor.
Seega ei käitunud ETVA turumajandusliku investorina.
If the comparison between the sale of HSY and the liquidation of HSY is performed at the level of the State, it leads exactly to the same conclusions.
HSY müügi ja HSY likvideerimise võrdlus riigi tasandil viib täpselt samadele järeldustele.
There were no large costs for the State in its capacity as entrepreneur/owner in case of liquidation of HSY since all the loans and guarantees granted by the State (directly or via ETVA) to HSY have been granted by the State as public authority, because either they constituted State aid to the civil activities or measures to protect the security of Greece in accordance with Article 296 of the Treaty.
Riigi kui ettevõtja/omaniku jaoks ei oleks HSY likvideerimisega kaasnenud suuri kulusid, sest kõik riigi laenud ja garantiid HSY-le (kas otse või ETVA kaudu) olid antud riigi kui avaliku võimu kandja poolt, kuna need kujutasid endast kas riigiabi tsiviilotstarbelisele tegevusele või meetmeid Kreeka julgeoleku kaitsmiseks kooskõlas asutamislepingu artikliga 296.
In case of sale of HSY, the State would just receive a few million Euro while, because it granted the guarantee, it ran the risk of having to pay tens or hundreds of millions of Euro.
HSY müügi korral oleks riik saanud vaid mõni miljon eurot, samas kui garantii andmisega kaasnes kümnete või sadade miljonite eurode maksmise risk.
In conclusion, the State did not act in a way acceptable to a private firm in similar circumstances.
Kokkuvõttes ei käitunud riik viisil, mis oleks vastuvõetav eraettevõtte jaoks sarnaste asjaolude juures.
Greece, HSY and TKMS/GNSH claim that the risks of HSY having to reimburse State aid were very limited, since at that time there were no ongoing investigations by the Commission.
Kreeka, HSY ja TKMS/GNSH väidavad, et HSY jaoks olid riigiabi tagastamisega seonduvad riskid väga piiratud, sest tol ajal puudus komisjoni käimasolev juurdlus.
They therefore claim that the risk for ETVA and the State of having to pay indemnification under the guarantee was small.
Seetõttu väidavad nad, et ETVA ja riigi jaoks oli garantii põhjal hüvitise maksmise risk väike.
The Commission can not accept this claim.
Komisjon ei saa sellise väitega nõustuda.
It is akin to claim that, since Greece over the prior years had succeeded to hide the grant of unlawful and incompatible State aids to HSY and the misuses of aid previously approved by the Commission, it was allowed to grant this guarantee.
See on sisuliselt samaväärne väitega, et kuna Kreekal oli varasematel aastatel õnnestunud varjata ebaseadusliku ja kokkusobimatu riigiabi võimaldamist HSY-le ning komisjoni poolt eelnevalt heakskiidetud abi väärkasutust, oli tal õigus kõnealuse garantii andmiseks.
As a subsidiary ground, the Commission observes that HDW/Ferrostaal insisted to receive this guarantee and was not ready to sign the closing of the sale of HSY before receiving the guarantee.
Täiendava põhjendusena märgib komisjon, et HDW/Ferrostaal nõudis seda garantiid ega olnud nõus HSY müügilepingut allkirjastama enne garantii saamist.
The importance attached to the guarantee by HDW/Ferrostaal proves that this private investor considered that the probability that HSY would have to reimburse State aid was not small.
HDW/Ferrostaali poolt garantiile omistatav tähtsus tõendab, et erainvestori arvates polnud tõenäosus, et HSY on sunnitud riigiabi tagastama, sugugi väike.
The fact that, from the beginning of the privatisation procedure, Greece committed to grant such a guarantee to the highest bidder proves also that Greece considered that a private investor would find such a guarantee very important (a condition sine qua non, according to Greece’s letter of 23 May 2005 quoted in footnote 148 of the present decision and according to the second Deloitte report), which can only be the case if a private investor considers that the probability of recovery is not very limited.
Asjaolu, et Kreeka kohustus erastamismenetluse algusest peale andma vastava garantii parimale pakkujale, tõendab ka seda, et Kreeka arvates pidi niisugune garantii erainvestori jaoks väga tähtis olema (tingimus sine qua non, vastavalt Kreeka 23. mai 2005. aasta kirjale, mida on tsiteeritud käesoleva otsuse allmärkuses 148, ja vastavalt teisele Deloitte’i aruandele), mille põhjuseks saab olla vaid see, et tagasinõudmise tõenäosus ei ole erainvestori arvates väga piiratud.
The Commission also observes that in this context where the amount of aid which could be recovered from HSY was difficult to estimate, a market economy vendor selling HSY would have at least introduced in the sale contract a ceiling limiting the potential payment to the purchaser.
Samuti märgib komisjon, et kontekstis, kus HSY-lt tagasinõutava võimaliku abi summat oli raske prognoosida, oleks turumajanduslik müüja HSYd müües vähemasti määratlenud müügilepingus ostjale tehtava potentsiaalse makse ülemmäära.
A market economy vendor would not have accepted to run the risk of having to pay hundreds of millions of Euros, even if it were accepted that the probability of such a high payment could be very low.
Turumajanduslik müüja ei oleks nõustunud mitmesaja miljoni euro tasumise riskiga, seda isegi tõdemuse korral, et niivõrd suure makse tõenäosus võib olla väga väike.
Therefore, the fact that no ceiling was introduced in the guarantee constitutes an additional proof that ETVA and the State did not behave in a way acceptable to a market economy operator.
Seetõttu annab asjaolu, et garantiis ei olnud ette ülemmäära ette nähtud, täiendavat tõendust sellest, et ETVA ja riik ei käitunud turumajandusliku operaatori jaoks vastuvõetaval viisil.
Third, when assessing whether the State acted as a market economy investor, it is necessary to take into account the entire intervention of the State.
Kolmandaks tuleb selle hindamisel, kas riik toimis turumajandusliku investorina või mitte, arvesse võtta riigi sekkumist tervikuna.
In the present case, the State has granted several large aids to facilitate the privatisation of HSY (i.e. the State aid included in Law 2941/2001.
Antud juhul võimaldas riik mitu korda suuri abisummasid HSY erastamisele kaasaaitamiseks (st riigiabi seaduse 2941/2001 raames).
It notably repaid to the workers of HSY the amount of EUR 4,3 million they had invested in the framework of the three capital increases of HSY.
Muu hulgas maksti HSY töötajatele tagasi 4,3 miljoni euro suurune summa, mille nad olid investeerinud HSY kapitali kolme suurendamise raames.