natgillin/translations-raw huggingface dataset:
is the time from the end of the lag time till the time that 90 % of maximum level of degradation has been reached.
aeg ooteaja lõpust hetkeni, mil on saavutatud 90 % maksimaalsest lagunemisest.
10-day window
Kümnepäevane aken
is the 10 days immediately following the attainment of 10 % degradation.
on 10 % lagunemise saavutamisele vahetult järgnevad kümme päeva.
CALCULATION AND DETERMINATION OF SUITABLE SUMMARY PARAMETERS
SOBIVATE SUMMAARSETE PARAMEETRITE ARVUTAMINE JA MÄÄRAMINE
Depending on the method chosen, certain summary parameters will be required.
Olenevalt valitud meetodist on vajalikud teatavad summaarsed parameetrid.
The following section describes the derivation of these values.
Järgmine jaotis kirjeldab nende väärtuste leidmist.
The use of these parameters is described in the individual methods.
Nende parameetrite kasutamist on kirjeldatud üksikute meetodite juures.
Carbon content
Süsinikusisaldus
The carbon content is calculated from the known elemental composition or determined by elemental analysis of the test substance.
Süsinikusisaldus arvutatakse testaine teadaoleva elemendilise koostise põhjal või määratakse elementanalüüsil.
Theoretical oxygen demand (ThOD)
Teoreetiline hapnikutarve (ThOD)
The theoretical oxygen demand (ThOD) may be calculated if the elemental composition is known or derermined by elemental analysis.
Teoreetilise hapnikutarbe (ThOD) saab arvutada siis, kui elemendiline koostis on teada või määratakse elementanalüüsil.
It is for the compound:
Järgmise ühendi puhul:
without nitrification,
on see nitrifikatsiooni mitteesinemisel
=16 2c+1/2 h-cl-3n
=16 2 c+1/2 h-cl-3 n
+3s+5/2p+1/2na-o
+3 s+5/2 p+1/2 na-o
or with nitrification
ja nitrifikatsiooni esinemisel
=16 2c+1/2 h-cl
=16 2 c+1/2 h-cl
+5/2n+3s+5/2p+1/2na-o
+5/2 n+3 s+5/2 p+1/2 na-o
Chemical Oxygen Demand (COD)
Keemiline hapnikutarve (KHT)
The chemical oxygen demand (COD) is determined according to method C.6.
Keemiline hapnikutarve (KHT) määratakse meetodi C.6 kohaselt.
Dissolved organic carbon (DOC)
Lahustunud orgaaniline süsinik (DOC)
Dissolved organic carbon (DOC) is by definition the organic carbon of any chemical or mixture in water passing through a 0,45 micrometre filter.
Lahustunud orgaaniline süsinik (DOC) on määratletud kui mis tahes vees oleva, 0,45 μm filtrit läbiva aine või segu koostises olev orgaaniline süsinik.
Samples from the test vessels are withdrawn and filtered immediately in the filtration apparatus using an appropriate membrane filter.
Katseanumatest võetakse proovid ja filtritakse kohe sobiva membraanfiltriga filtrimisseadmes.
The first 20 ml (amount can be reduced when using small filters) of the filtrate are discarded.
Esimesed 20 ml filtraati (väikeste filtrite kasutamisel võib kogust vähendada) jäetakse kõrvale.
Volumes of 10-20 ml or lower, if injected (volume depending on the amount required for carbon analyser) are retained for carbon analysis.
10–20 ml või süstimisel väiksemad kogused (maht sõltub süsinikuanalüsaatori jaoks vajalikust kogusest) jäetakse süsiniku analüüsimiseks alles.
The DOC concentration is determined by means of an organic carbon analyser which is capable of accurately measuring a carbon concentration equivalent or lower than 10 % of the initial DOC concentration used in the test.
DOC kontsentratsioon määratakse orgaanilise süsiniku analüsaatori abil, mis suudab täpselt mõõta süsiniku kontsentratsiooni, mis on 10 % DOC kontsentratsioonist katse alguses või sellest madalam.
Filtered samples which cannot be analysed on the same working day can be preserved by storage in a refrigerator at 2-4 oC for 48 h, or below - 18 oC for longer periods.
Filtritud proove, mida ei saa analüüsida samal tööpäeval, võib säilitada külmikus 2–4 °C juures kuni neli tundi või pikaajalisemal säilitamisel alla –18 °C juures.
Membrane filters are often impregnated with surfactants for hydrophilisation.
Membraanfiltrid on sageli hüdrofiilsuse suurendamiseks immutatud pindaktiivsete ainetega.
Thus the filter may contain up to several mg of soluble organic carbon which would interfere in the biodegradability determinations.
Seega võib filter sisaldada mitu mg lahustuvat orgaanilist süsinikku, mis segaks biolagunduvuse määramist.
Surfactants and other soluble organic compounds are removed from the filters by boiling them in deionised water for three periods each of one hour.
Pindaktiivsed ained ja muud lahustuvad orgaanilised ühendid kõrvaldatakse filtritest kolme tunniajase keetmisega deioniseeritud vees.
The filters may then be stored in water for one week.
Filtreid võib seejärel nädal aega vees hoida.
If disposable filter cartridges are used each lot must be checked to confirm that it does not release soluble organic carbon.
Ühekordse filterpadruni kasutamisel tuleb iga partii puhul kontrollida, et see ei eralda lahustuvat orgaanilist süsinikku.
Depending on the type of membrane filter the test chemical may be retained by adsorption.
Olenevalt membraanfiltri tüübist võib testaine sellel adsorbeeruda.
It may therefore be advisable to ensure that the test chemical is not retained by the filter.
Seetõttu on soovitatav veenduda, et testainet filtrisse ei jää.
Centrifugation at 40000 m.sec-2 (4000 g) for 15 min may be used for differentiation of TOC versus DOC instead of filtration.
DOC eristamisel TOCst võib filtrimise asemel kasutada 15minutilist tsentrifuugimist 40000 m/s–2 (4000 g) juures.
The method is not reliable at initial concentration of < 10 mg DOC/l since either not all bacteria are removed or carbon as part of the bacterial plasma is redissolved.
Kui DOC algkontsentratsioon on alla 10 mg/l, ei ole see meetod usaldusväärne, kuna kõiki baktereid ei kõrvaldata või lahustatakse osa süsinikust bakteriplasmas.
BIBLIOGRAPHY
KIRJANDUS
Bestimmung des Chemischen Sauerstoffbedarfs (CSB) (H 41), Normenausschuß Wasserwesen (NAW) in DIN Deutsches Institut für Normung e. V.
Bestimmung des Chemischen Sauerstoffbedarfs (CSB) (H 41), Normenausschuβormenausschuβ Wasserwesen (NAW) in DIN Deutsches Institut fürür Normung e.V.
EVALUATION OF THE BIODEGRADABILITY OF POORLY SOLUBLE SUBSTANCES
VÄHELAHUSTUVATE AINETE BIOLAGUNDUVUSE HINDAMINE
In biodegradability tests with poorly soluble substances the following aspects should receive special attention.
Biolagunduvuse katsetes vähelahustuvate ainetega tuleks erilist tähelepanu pöörata järgmistele asjaoludele.
While homogeneous liquids will seldom present sampling problems, it is recommended that solid materials be homogenised by appropriate means to avoid errors due to non-homogeneity.
Sellal kui homogeensed vedelikud tekitavad proovi võtmisel harva probleeme, on soovitatav tahked ained sobival moel homogeniseerida, et vältida mittehomogeensusest tingitud vigu.
Special care must be taken when representative samples of a few milligrams are required from mixtures of chemicals or substances with large amounts of impurities.
Eriti hoolikas tuleb olla siis, kui on vaja mõnemilligrammiseid proove suure lisandite sisaldusega segudest või ainetest.
Various forms of agitation during the tests may be used.
Katsete käigus võib kasutada mitmesuguseid loksutamisviise.
Care should be taken to use only sufficient agitation to keep the chemical dispersed, and to avoid overheating, excessive foaming and excessive shear forces.
Loksutada tuleks ainult aine dispergeerituna hoidmiseks vajalikul määral, vältides hoolikalt ülekuumutamist, liigset vahutamist ja liigseid nihkejõude.
An emulsifier which gives a stable dispersion of the chemical may be used.
Kasutada võib emulgaatorit, mille abil saadakse ainest stabiilne dispersioon.
It should not be toxic to bacteria and must not be biodegraded or cause foaming under test conditions.
Emulgaator ei tohiks olla bakteritele mürgine ega olla katse tingimustel biolagunduv või vahtu tekitav.
The same criteria apply to solvents as to the emulsifiers.
Lahustitele kehtivad samad nõuded nagu emulgaatoritele.
It is not recommended that solid carriers be used for solid test substances but they may be suitable for only substances.
Tahkete testainete puhul ei ole tahkeid kandjaid soovitatav kasutada, küll aga võivad need olla sobivad õlitaoliste ainete puhul.
When auxiliary substances such as emulsifiers, solvents and carriers are used, a blank run containing the auxiliary substance should be performed.
Abiainete, nagu emulgaatorite, lahustite ja kandjate kasutamisel tuleks teha nullproov abiainega.
Any of the three respirometric tests CO2, BOD, MITI can be used to study the biodegradability of poorly soluble compounds.
Vähelahustuvate ühendite biolagunduvuse uurimiseks sobivad respiromeetrilistest katsetest nii CO2, BHT kui ka MITI katse.
Gerike, P, The Biodegradability testing of poorly water soluble compounds.
Gerike, P., The Biodegradability testing of poorly water soluble compounds.
EVALUATION OF THE BIODEGRADABILITY OF CHEMICALS SUSPECTED TO BE TOXIC TO THE INOCULUM
INOKULAADI SUHTES OLETATAVALT MÜRGISTE AINETE BIOLAGUNDUVUSE HINDAMINE
When a chemical is subjected to ready biodegradability testing and appears to be non-biodegradable, the following procedure is recommended if a distinction between inhibition and inertness is desired (Reynolds et al., 1987).
Kui aine osutub kohese biolagunduvuse katses näiliselt mittelagunevaks, on inhibeerivuse ja inertsuse eristamise vajaduse korral soovitatav kasutada järgmist meetodit (Reynolds jt, 1987).
Similar or identical inocula should be used for the toxicity and biodegradation tests.
Mürgisuse ja biolagunduvuse katsetes tuleks kasutada samasuguseid või identseid inokulaate.
To assess the toxicity of chemicals studied in ready biodegradability tests, the application of one or a combination of the inhibition of Sludge Respiration rate (activated sludge respiration inhibition test — Directive 87/302/EEC), BOD and/or Growth Inhibition methods would seem appropriate.
Kohese biolagunduvuse katsetes uuritud ainete mürgisuse hindamiseks peaks sobima muda hapnikutarbe inhibeerimise (aktiivmuda hapnikutarbe inhibeerimiskatse – direktiiv 88/302/EMÜ), BHT ja/või kasvu pidurdumise meetodid või nende kombinatsioon.
If inhibition due to toxicity is to be avoided, it is suggested that the test substance concentrations used in ready biodegradability testing should be less than 1/10 of the EC50 values (or less than EC20 values) obtained in toxicity testing.
Kui mürgisusest tulenevat inhibeerumist soovitakse vältida, on kohese biolagunduvuse katsetes soovitatav kasutada testaine kontsentratsioone, mis on väiksemad kui 1/10 mürgisuse katsetes leitud EC50 väärtustest (ehk väiksemad kui EC20 väärtused).
Compounds with an EC50 value of greater than 300 mg/1 are not likely to have toxic effects in ready biodegradability testing.
Ühendite puhul, mille EC50 on kõrgem kui 300 mg/l, kohese biolagunduvuse katsetes tõenäoliselt mürgist mõju ei ilmne.
values of less than 20 mg/1 are likely to pose serious problems for the subsequent testing.
väärtused alla 20 mg/l tekitavad järgnevates katsetes eeldatavalt tõsiseid probleeme.
Low test concentrations should be employed, necessitating the use of the stringent and sensitive Closed Bottle test or the use of 14C-labelled material.
Kasutada tuleks madalaid katsekontsentratsioone, mistõttu tuleb kasutada ranget ja tundlikku kinnise pudeli katset või 14C-märgistatud materjali.
Alternatively, an acclimatised inoculum may permit higher test substance concentrations to be used.
Aklimatiseerunud inokulaat võib võimaldada kasutada testaine kõrgemaid kontsentratsioone.
In the latter case, however, the specific criterion of the ready biodegradability test is lost.
Viimasel juhul ei ole aga täidetud kohese biolagunduvuse katse konkreetne kriteerium.
CORRECTION FOR OXYGEN UPTAKE FOR INTERFERENCE BY NITRIFICATION
NITRIFIKATSIOONI HAPNIKUTARVET ARVESTAV PARANDUS
Errors due to not considering nitrification in the assessment by oxygen uptake of the biodegradability of test substances not containing N are marginal (not greater than 5 %), even if oxidation of the ammonium-N in the medium occurs erratically as between test and blank vessels.
Lämmastikku mittesisaldavate testainete puhul on nitrifikatsiooni arvestamatajätmisest tingitud viga testainete biolagundumise hapnikutarbe hindamisel tühine (ei ületa 5 %), isegi kui toitelahuse ammoniakaalse lämmastiku oksüdatsioon toimub ebaühtlaselt, näiteks erinevustega testainega pudelite ja nullproovidega anumate vahel.
However, for test substances containing N, serious errors can arise.
Lämmastikku sisaldavate testainete puhul võivad aga ilmneda tõsised vead.
If nitrification has occurred but is not complete the observed oxygen uptake by the reaction mixture may be corrected for the amount of oxygen used in oxidising ammonium to nitrite and nitrate, if the changes in concentration during incubation of nitrite and nitrate are determined by consideration of the following equations:
Kui nitrifikatsioon on toimunud, kuid ei ole täielik, võib nitriti ja nitraadi kontsentratsiooni muutuste määramisel parandada segu mõõdetud hapnikutarvet järgmiste valemite põhjal ammooniumiooni nitritiks ja nitraadiks oksüdeerimisel kuluva hapnikukoguse võrra:
2 NH4Cl + 3 O2 = 2 HNO2 + 2 HCl + 2 H2O
2 NH4Cl + 3 O2 = 2 HNO2 + 2 HCI + 2 H2O
Overall:
Summaarselt:
From equation (1), the oxygen uptake by 28 g of nitrogen contained in ammonium chloride (NH4Cl) in being oxidised to nitrite is 96 g, i.e. a factor of 3,43 (96/28).
Valemi 1 põhjal kulub ammooniumkloriidi (NH4Cl) koosseisus oleva 28 g lämmastiku oksüdeerimisel nitritiks 96 g hapnikku, st vastav teisendustegur on 3,43 (96/28).
In the same way, from equation (3) the oxygen uptake by 28 g of nitrogen in being oxidised to nitrate is 128 g, i.e. a factor of 4,57 (128/28).
Samamoodi kulub valemi 3 põhjal 28 g lämmastiku oksüdeerimisel nitraadiks 128 g hapnikku, st vastav teisendustegur on 4,57 (128/28).
Since the reactions are sequential, being carried out by distinct and different bacterial species, it is possible for the concentration of nitrite to increase or decrease; in the latter case an equivalent concentration of nitrate would be formed.
Kuna need reaktsioonid on järjestikused ja neid viivad läbi erinevad bakteriliigid, võib nitriti kontsentratsioon nii väheneda kui ka suureneda; viimasel juhul tekib vastav kogus nitraati.
Thus, the oxygen consumed in the formation of nitrate is 4,57 multiplied by the increase in concentration of nitrate, whereas the oxygen associated with the formation of nitrite is 3,43 multiplied by the increase in the concentration of nitrite or with the decrease in its concentration the oxygen loss is -3,43 multiplied by the decrease in concentration.
Seega on nitraadi tekkel kuluv hapnikukogus 4,57kordne nitraadi kontsentratsiooni tõusuga võrreldes, sellal kui nitriti tekkel kuluv hapnikukogus on 3,43kordne nitriti kontsentratsiooni tõusuga võrreldes ning nitriti kontsentratsiooni vähenemisega seotud hapnikukadu –3,43kordne nitriti kontsentratsiooni vähenemisega võrreldes.
That is:
Seega:
consumed in nitrate formation = 4,57 × increase in nitrate concentration
kulu nitraadi tekkel = 4,57 x nitraadi kontsentratsiooni tõus
consumed in nitrite formation = 3,43 × increase in nitrite concentration
kulu nitriti tekkel = 3,43 x nitriti kontsentratsiooni tõus
lost in nitrite disappearance = -3,43 × decrease in nitrate concentration
kadu nitriti kadumisel = –3,43 x nitriti kontsentratsiooni vähenemine
So that
Seega
uptake due to nitrification = ±3,43 × change in nitrite conc. +4,57 × increase in nitrate conc.
kulu nitrifikatsioonil = ±3,43 x nitriti kontsentratsiooni muutus +4,57 x nitraadi kontsentratsiooni tõus
and thus
ja seega
uptake due to C oxidation = total observed uptake uptake due to nitrification
kulu süsiniku oksüdeerimisel = vaadeldud kogutarve – nitrifikatsioonist tingitud tarve
Alternatively, if only total oxidised N is determined, the oxygen uptake due to nitrification may be taken to be, as a first approximation, 4,57 × increase in oxidised N
Ainult summaarse oksüdeeritud lämmastiku hulga määramisel võib nitrifikatsioonist tingitud hapnikutarbe lugeda esimeses lähenduses oksüdeeritud lämmastiku hulgaga võrreldes 4,57kordseks.
The corrected value for oxygen consumption due to C oxidation is then compared with ThOD NH3, as calculated in Appendix 2.
Süsiniku oksüdeerimise hapnikutarbe parandatud väärtust võrreldakse seejärel 2. liite kohaselt arvutatud ThODNH3 väärtusega.
The purpose of the method is the measurement of the biochemical oxygen demand (BOD) of solid or liquid organic substances.
Käesoleva meetodi abil mõõdetakse tahkete või vedelate orgaaniliste ainete bioloogilist hapnikutarvet (BHT).
Data elaborated with this test pertain to water-soluble compounds; however, volatile compounds and those of low water solubility may also, at least in principle, be tested.
Katses leitud andmed kehtivad vees lahustuvate ühendite puhul; siiski võib vähemalt põhimõtteliselt uurida ka lenduvaid ja vees vähelahustuvaid ühendeid.
The method is applicable only to those organic test materials which are not inhibitory to bacteria at the concentration used in the test.
Meetod on kohaldatav ainult sellistele uuritavatele orgaanilistele katsematerjalidele, mis ei mõju katses kasutatavatel kontsentratsioonidel bakteritele inhibeerivalt.
If the test material is not soluble at the test concentration, special measures, such as the use of ultrasonic dispersion, may have to be employed to achieve good dispersion of test material.
Kui uuritav materjal katsekontsentratsioonil ei lahustu, võib selle hea dispergeerituse saavutamiseks vaja olla erimeetmeid, näiteks ultrahelidispergeerimist.
Information on the toxicity of the chemical may be useful to the interpretation of low results and in the selection of appropriate test concentrations.
Madalate biolagunduvuse väärtuste tõlgendamisel ja sobivate katsekontsentratsioonide valikul võivad kasulikud olla andmed uuritava kemikaali mürgisuse kohta.
The BOD is defined as the mass of dissolved oxygen required by a specified volume of solution of the substance for the process of biochemical oxidation under prescribed conditions.
BHT määratletakse kindla koguse aine lahuse ettenähtud tingimustel biokeemiliseks oksüdeerimiseks vajaliku lahustunud hapniku massina.
The results are expressed as grams of BOD per gram of tested substance.
Tulemused väljendatakse grammides grammi testaine kohta.
The use of a suitable reference substance to check the activity of the inoculum is desirable.
Soovitatav on kontrollida inokulaadi aktiivsust sobiva võrdlusaine abil.
A predetermined amount of the substance, dissolved or dispersed in a well-aerated suitable medium, is inoculated with micro-organisms and incubated at a constant defined ambient temperature in the dark.
Kindel kogus sobivas hästi aereeritud lahuses lahustatud või dispergeeritud ainet inokuleeritakse mikroorganismidega ja inkubeeritakse pimedas kindlaksmääratud konstantse temperatuuriga ruumis.
The BOD is determined by the difference in dissolved oxygen content at the beginning and at the end of the test.
BHT määratakse lahustunud hapniku sisalduse vahe järgi katse algul ja lõpul.
The duration of the test must be at least five days and not more than 28 days.
Katse kestus peab olema vähemalt viis ja mitte rohkem kui 28 päeva.
A blank must be determined in a parallel assay containing no test substance.
Paralleelselt tuleb teha testaineta nullproov.
The BOD determination cannot be considered as a valid determination of the biodegradability of a substance.
BHT määramist ei saa lugeda aine usaldusväärseks biolagunduvuse määramise meetodiks.
This test may only be regarded as a screening test.
Meetod sobib kasutamiseks ainult sõelkatsena.
A preliminary solution or dispersion of the substance is prepared to obtain a BOD concentration compatible with the method used.
Ainest valmistatakse lähtelahus või dispersioon, mille BHT sobiks kasutatava meetodiga.
The BOD is then determined following any suitable national or international standardised method.
Seejärel määratakse mis tahes siseriikliku või rahvusvahelise standardmeetodi abil BHT.
The BOD contained in the preliminary solution is calculated according to the selected normalised method, and converted into grams of BOD per gram of tested substance.
Lähtelahuse BHT arvutatakse vastavalt valitud standarditud meetodile ja väljendatakse grammides grammi testaine kohta.
The method used shall be stated.
Ära tuleb märkida kasutatud meetod.
The biochemical oxygen demand should be a mean of at least three valid measurements.
Bioloogilise hapnikutarbena esitatakse vähemalt kolme nõuetekohase mõõtmise keskmine tulemus.
All information and remarks relevant for the interpretation of results have to be reported, especially with regard to impurities, physical state, toxic effects and inherent composition of the substance which would affect the results.
Registreerida tuleb kõik tulemuste tõlgendamist mõjutavad, eriti aine lisandeid, füüsikalist olekut, mürgisust ja koostist käsitlevad andmed ja märkused.
The use of an additive to inhibit biological nitrification must be reported.
Kui bioloogilise nitrifikatsiooni pidurdamiseks kasutatakse lisaainet, tuleb see ära märkida.
List of standardised methods, for example:
Standardmeetodite näidisloend:
NF T 90-103: Determination of the biochemical oxygen demand.
NF T 90 – 103: Determination of the biochemical oxygen demand.
The purpose of the method is the measurement of the chemical oxygen demand (COD) of solid or liquid organic substances in a standard, arbitrary manner, under fixed laboratory conditions.
Käesoleva meetodi abil mõõdetakse valitud standarditud, kindlaksmääratud laboritingimustel tahkete või vedelate orgaaniliste ainete keemilist hapnikutarvet (KHT).
Information on the formula of the substance will be useful to conduct this test and interpret the result obtained (e.g. halogen salts, ferrous salts of organic compounds, organochlorine compounds).
Katse tegemisel ja saadud tulemuste tõlgendamisel on kasulik teada aine struktuuri (nt orgaaniline halogeniidsool, orgaaniline Fe++ sool, kloororgaaniline ühend).
The chemical oxygen demand is a measure of the oxidisability of a substance, expressed as the equivalent amount in oxygen of an oxidising reagent consumed by the substance under fixed laboratory conditions.
Keemiline hapnikutarve iseloomustab aine oksüdeeritavust ja seda väljendatakse kindlaksmääratud laboritingimustel aine oksüdeerimiseks kulunud oksüdeerija kogusele vastava hapniku kogusena.
The result is expressed in grams of COD per gram of tested substance.
Tulemused väljendatakse grammides grammi testaine kohta.
They should serve primarily to calibrate the method from time to time and to allow comparison of results when another method is applied.
Neid tuleks kasutada peamiselt meetodi kaliibrimiseks ja võimaldamaks võrdlust teiste meetodite abil saadud tulemustega.
A predetermined amount of the substance, dissolved or dispersed in water, is oxidised by potassium dichromate in a strong sulphuric acid medium with silver sulphate as a catalyst, under reflux for two hours.
Kindlaksmääratud kogust vees lahustatud või dispergeeritud ainet oksüdeeritakse kahe tunni jooksul tagasijooksuga kuumutamisel kaaliumdikromaadiga kontsentreeritud väävelhappes, hõbesulfaatkatalüsaatori juuresolekul.
The residual dichromate is determined by titration with standardised ferrous ammonium sulphate.
Dikromaadi jääk määratakse raud(II)ammooniumsulfaadi standardlahusega tiitrimisel.
In case of chlorine-containing substances, mercuric sulphate is added to reduce chloride interference.
Kloori sisaldavate ühendite puhul lisatakse kloori segava mõju vähendamiseks elavhõbesulfaati.
Because of the arbitrary manner of determination, COD is an ‘oxidisability indicator’ and as such is used as a practical method to measure organic matter.
Rangelt määratlemata määramismeetodi tõttu on KHT „oksüdeeritavuse näitaja” ja on sellisena praktiline meetod orgaanilise aine sisalduse määramiseks.
Chloride can interfere in this test; inorganic reducing or oxidising agents may also interfere with the COD determination.
Katset võib segada kloorisisaldus; KHT määramist võivad segada ka anorgaanilised redutseerijad ja oksüdeerijad.
Some cyclic compounds and many volatile substances (e.g. lower fatty acids) are not fully oxidised by this test.
Mõned tsüklilised ühendid ja paljud lenduvad ained (nt madalamad rasvhapped) ei oksüdeeru selles katses täielikult.