natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Neither can new recruits assume any kind of management function since this would undermine the career progression guaranteed by the permanent status to existing staff.
Samuti ei saa uued töötajad eeldada ühegi juhtimisülesande saamist, sest see vähendaks alalise töösuhtega personalile tagatud edutamisvõimalusi.
None of these restrictions apply to private operators.
Ühtki sellistest piirangutest ei kohaldata eraettevõtjate suhtes.
Commission Decision of 16 December 2003 on the State aid granted by France to EDF and the electricity and gas industries (OJ L 49, 22.2.2005, p. 9).
Komisjoni otsus, 16. detsember 2003, mis käsitleb Prantsusmaa antud riigiabi EDFile ja elektri- ning gaasitööstuse sektorile, ELT L 49, 22.2.2005, lk 9.
See Commission’s Communication relating to the methodology for analysing State aid linked to stranded costs, at http://ec.europa.eu/comm/competition/state_aid/legislation/stranded_costs_en.pdf
Vt komisjoni teatis, mis käsitleb luhtunud kuludega seotud riigiabi analüüsimise meetodit, http://ec.europa.eu/comm/competition/state_aid/legislation/stranded_costs_en.pdf
In this respect, the Greek authorities have further stated that the new legislation which came into force in December 2005 (Greek Law No 3429/2005) with regard to wholly or partially state-owned enterprises provides for the removal of the permanent status for new recruits only.
Selle küsimusega seoses väitsid Kreeka ametiasutused, et uute õigusaktidega, mis hakkasid kehtima detsembris 2005 täielikult või osaliselt riigi omanduses olevate ettevõtjate suhtes (Kreeka seadus nr 3429/2005), nähakse alalise töösuhte kaotamine ette ainult uute töötajate puhul.
However, with regard to existing employees who enjoy permanent status, given that the legislation does not affect the permanent status of existing employees, OTE had no alternative other than to implement a VRS.
Arvestades, et nimetatud seadus ei mõjuta praeguste alalise töösuhtega töötajate olukorda, ei ole ettevõtjal OTE muud võimalust kui rakendada vabatahtlikku eelpensionikava.
For these employees, because the pension received under the VRS would equal their current salary, the scheme is less attractive compared with employees who have not reached the top of the salary scale (the latter will receive a pension exceeding their current salary because their pension is calculated based on the projected salary achieved if they continued working during the notional years).
Selliste töötajate jaoks on kõnealune kava vähem huvipakkuv kui töötajate jaoks, kes ei ole veel jõudnud palgaastmestiku tippu, sest vabatahtliku eelpensionikava alusel saaksid nad praeguse palgaga võrdset pensioni. Palgaastmestiku tippu veel mitte jõudnud töötajad saaksid praegusest palgast suuremat pensioni, sest see arvutatakse prognoositava palga alusel, mille nad oleksid tinglike aastate jooksul töötades saavutanud.
In order to ensure maximum participation in the VRS, an extra incentive to leave is therefore provided to employees having already reached the top of OTE’s salary scale.
Selleks et tagada maksimaalne osalus vabatahtlikus eelpensionikavas, makstakse töötajatele, kes on juba jõudnud OTE palgaastmestikku tippu, lahkumist ergutavat täiendavat hüvitist.
It should be recalled that from 2005, all publicly-traded EU companies are required to prepare their consolidated accounts using the IFRS.
Tuleks meenutada, et alates 2005. aastast peavad kõik börsil noteeritud ELi äriühingud kasutama oma konsolideeritud aastaaruande koostamisel standardeid IFRS.
See Commission Regulation (EC) No 1725/2003 of 29 September 2003 adopting certain international accounting standards in accordance with Regulation (EC) No 1606/2002 of the European Parliament and of the Council (OJ L 261, 13.10.2003, p. 1).
Vt komisjoni määrus (EÜ) nr 1725/2003, 29. september 2003, millega võetakse vastu teatavad rahvusvahelised raamatupidamisstandardid vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 1606/2002, ELT L 261, 13.10.2003, lk 1.
The NPV represents the market value of the VRS, i.e. the amount that OTE would have to pay to a third party if this third party took over OTE’s obligations accruing from the VRS.
Nüüdispuhasväärtus kajastab vabatahtliku eelpensionikava turuväärtust, st summat, mida OTE peaks maksma kolmandale isikule, kui viimane võtaks üle vabatahtlikust eelpensionikavast tulenevad OTE kohustused.
It should be recalled that in their earlier submission on 20 December 2005, the Greek authorities, at a time when the nominal VRS was estimated at EUR 1161,0 million, had calculated the NPV of the VRS at EUR 863 million using as a discount rate OTE’s WACC (weighted averaged cost of capital) estimated at 7,83 %.
Tuleks meenutada, et oma varasema teabe esitamisel 20. detsembril 2005, kui vabatahtliku eelpensioni nominaalsumma oli hinnatud 1161 miljonile eurole, olid Kreeka ametiasutused arvutanud kava nüüdispuhasväärtuseks 863 miljonit eurot, kasutades diskontomäärana OTE kaalutud keskmist kapitalikulu, mis on hinnanguliselt 7,83 %.
See footnote 13.
Vt joonealune märkus 13.
This was also the approach taken by the Greek authorities in their submissions of 4 November 2005.
Samasugust lähenemisviisi kasutasid ka Kreeka ametiasutused oma 4. novembril 2005 esitatud teabes.
In this respect, CRA International is in line with the certified accounts of OTE by KPMG, which also used a discount rate of 3 %.
Ettevõtja CRA International arutluskäik on kooskõlas KPMG poolt kinnitatud OTE aastaaruandega, kus samuti kasutati 3 % diskontomäära.
Having only the responsibility to verify OTE’s pre-tax accounts, KPMG did not need to calculate the post-tax NPV of the nominal VRS.
KPMG, kes pidi ainult kinnitama OTE maksu-eelset aastaaruannet, ei pidanud arvutama vabatahtliku eelpensionikava nominaalväärtuse maksujärgset nüüdispuhasväärtust.
These extra costs are broken down as follows: burden to OTE of the permanent status: EUR 322,9 million, and burden to OTE of higher salaries: EUR 147,0 million.
Nimetatud lisakulu koosneb järgmisest: OTE kulu seoses alalise töösuhtega on 322,9 miljonit eurot ja seoses kõrgemate palkadega 147 miljonit eurot.
According to the Greek authorities, OTE, like all other private companies, pays compulsory employer’s unemployment contributions as required under the applicable social security legislation.
Kreeka ametiasutuste väitel tasub OTE nagu kõik eraettevõtjad kohaldatavate sotsiaalkindlustusalaste õigusaktide kohaselt kohustuslikke tööandja töötuskindlustusmakseid.
This amounts to 2,76 %, while an additional 1,33 % is paid by the employee.
Need moodustavad 2,76 %, millele täiendava 1,33 % maksab töötaja.
The Greek authorities also state that Article 24 of the recent Law No 3470/2006 clearly provides that OTE and other telecom service providers no longer enjoy a specific status that gives them the right to be exempted from the advertising tax.
Kreeka ametiasutuste väitel jõudis halduskohus järeldusele, et ettevõtja liigitamine avalik-õiguslikuks kommunaalettevõtjaks ei ole seotud tema õigusliku seisundi ega õigusliku raamistikuga, mille raames ta tegutseb, vaid see sõltub ainult tema poolt pakutavate teenuste iseloomust. Seega on kohtu hinnangul kommunaalettevõtjateks ettevõtjad, kes pakuvad ühiskonnale vajalikke kaupu ja teenuseid, nagu side-, vee- ja energiavarustus.
According to the Greek authorities, the Administrative Court concluded that the characterization of a company as a public utility does not relate to its legal status, or to the legal framework within which it operates, but depends solely on the nature of the services it provides.
Seaduse nr 1264/1982 alusel on avalik-õiguslikud ettevõtjad ja kommunaalettevõtjad vabastatud reklaamimaksust ainult juhul, kui absoluutne enamus nende aktsiakapitalist kuulub Kreeka riigile.
Therefore, according to the Court, undertakings offering goods and services deemed vital for society, such as telecommunications, water supply and energy, constitute utilities.
Seega on praegu OTE ja kõik teised sideoperaatorid kohustatud reklaamimaksu maksma.
Case C-305/89 Italy v Commission [1991] ECR I-1603, paragraph 19.
Kohtuasi C-305/89: Itaalia vs. komisjon, EKL 1991, lk I-1603, punkt 19.
Joined Cases C-278/92, C-279/92 and C-280/92 Spain v Commission [1994] ECR I-4103, paragraph 22.
Liidetud kohtuasjad C-278/92, C-279/92 ja C-280/92: Hispaania vs. komisjon, EKL 1994, lk I-4103, punkt 22.
Case C-305/89, loc. cit., paragraph 22.
Kohtuasi C-305/89, mainitud asukohas, punkt 22.
See, inter alia, the judgments in Case 30/59 De Gezamenlijke Steenkolenmijnen in Limburg v High Authority [1961] ECR 1; Case C-387/92 Banco Exterior de España [1994] ECR I-877, paragraph 13; Case C-241/94 France v Commission [1996] ECR I-4551, paragraph 34; and Case C-256/97 DM Transport [1999] ECR I-3913, paragraph 19.
Vt muu hulgas otsus kohtuasjas 30/59: De Gezamenlijke Steenkolenmijnen in Limburg vs. ülemamet, EKL 1961, lk 1; otsus kohtuasjas C-387/92: Banco Exterior de Espańa, EKL 1994, lk I-877, punkt 13; otsus kohtuasjas C-241/94, Prantsusmaa vs. komisjon, EKL 1996, lk I-4551, punkt 34 ja otsus kohtuasjas C-256/97: DM Transport, EKL 1999, lk I-3913, punkt 19.
Case 173/73 Italy v Commission [1974] ECR 709, recital 15; to the same effect, judgment in Case C-301/87 France v Commission [1990] ECR I-307, recital 41.
Kohtuasi 173/73: Itaalia vs. komisjon, EKL 1974, lk 709, punkt 15; samasisuline otsus kohtuasjas C-301/87: Prantsusmaa vs. komisjon, EKL 1990, lk I-307, punkt 41.
Case T-157/01, loc. cit., recital 57.
Kohtuasi T-157/01, mainitud asukohas, punkt 57.
Case 173/73 Italy v Commission [1974] ECR 709, paragraph 13; Case C-310/85 Deufil [1987] ECR 901, paragraph 8; Case C-241/94 France v Commission [1996] ECR I-4551, paragraph 20.
Kohtuasi 173/73: Itaalia vs. komisjon, EKL 1974, lk 709, punkt 13; kohtuasi C-310/85: Deufil, EKL 1987, lk 901, punkt 8; kohtuasi C-241/94: Prantsusmaa vs. komisjon, EKL 1996, lk I-4551, punkt 20.
Case C-387/92 Banco Exterior [1994] ECR I-877, paragraph 13; Case C-241/94 France v Commission [1996] ECR I-4551, paragraph 34.
Kohtuasi C-387/92: Banco Exteriror, EKL 1994, lk I-877, punkt 13; kohtuasi C-241/94: Prantsusmaa vs. komisjon, EKL 1996, lk I-4551, punkt 34.
Case C-5/01 Belgium v Commission [2002] ECR I-1191, paragraph 39.
Kohtuasi C-5/01: Belgia vs. komisjon, EKL 2002, lk I-1191, punkt 39.
Case C-30/59 Gezamenlijke Steenkolenmijnen [1961] ECR 3, paragraphs 29 and 30; Case 173/73 Italy v Commission [1974] ECR 709, paragraphs 12 and 13; Case C-241/94 France v Commission [1996] ECR I-4551, paragraphs 29 and 35; Case C-251/97 France v Commission [1999] ECR I-6639, paragraph 40 and 46-47; see also Case T-109/01 Fleuren Compost [2004] ECR II-127, paragraph 54.
Kohtuasi C-30/59: Gezamenlijke Steenkolenmijnen, EKL 1961, EKL lk 3, punktid 29 ja 30; kohtuasi 173/73: Itaalia vs. komisjon, EKL 1974, lk 709, punktid 12–13; kohtuasi C-241/94: Prantsusmaa vs. komisjon, EKL 1996, lk I-4551, punktid 29 ja 35; kohtuasi C-251/97: Prantsusmaa vs. komisjon, EKL 1999, lk I-4551, punktid 40 ja 46–47; vt ka kohtuasi T-109/01: Fleuren Compost, EKL 2004, lk II-127, punkt 54.
Case 173/73 Italy v Commission [1974] ECR 709, paragraph 26; Case C-387/92 Banco Exterior de España [1994] ECR I-877, paragraphs 12 and 13; and Case C-280/00 Altmark Trans and Regierungspräsidium Magdeburg [2003] ECR I-9919, paragraph 84, and the judgments cited therein.
Kohtuasi 173/73: Itaalia vs. komisjon, EKL 1974, lk 709, punkt 26; kohtuasi C-387/92: Banco Exterior de Espańa, EKL 1994, lk I-877, punktid 12 ja 13 ja kohtuasi C-280/00: Altmark Trans and Regierungspräsidium Magdeburg, EKL 2003, lk I-9919, punkt 84 ja seal tsiteeritud kohtuotsused.
Case C-482/99 France v Commission [2002] ECR I-4397, paragraph 40.
Kohtuasi C-482/99, Prantsusmaa vs. komisjon, EKL 2002, lk I-4397, punkt 40.
Case T-187/99 Agrana Zucker und Stärke AG v Commission [2001] ECR I-1587, paragraph 74.
Kohtuasi T-187/99: Agrana Zucker und Stärke AG vs. komisjon, EKL 2001, lk II-1587, punkt 74.
These obstacles are due to the fact that entry to the Greek electronic communications market through the acquisition of OTE is prevented, to date, by the extremely inflexible employment conditions applied in OTE and by the fact that OTE employees enjoy a de facto permanent status, which prevents OTE from being taken over by other business groups.
Kõnealused takistused tulenevad sellest, et sisenemist Kreeka elektroonilise side turule OTE omandamise kaudu takistavad tänaseni OTE suhtes kohaldatavad äärmiselt jäigad tööhõivetingimused ning tõsiasi, et OTE töötajatel on de facto alaline töösuhe, mis takistab OTE ülevõtmist teiste ettevõtjate poolt.
On the other hand, and for the same reasons, exit from the market, in the form of a relinquishment by the State of its control, seems at present extremely unlikely.
Teisest küljest ja samadel põhjustel paistab, et ettevõtja turult lahkumine seeläbi, et riik loobub oma kontrollist, on praegu äärmiselt ebatõenäoline.
For instance, employees with 30 years of service (right to a pension) could continue to work until they reached the age of 58 or completed 35 years of service, whichever happened first.
Näiteks oleksid 30-aastase tööstaažiga töötajad (kellel on õigus pensionile) jätkanud töötamist, kuni nad saavad 58-aastaseks või kui neil täitub 35 aastat tööstaaži, ükskõik kumb toimub varem.
Such employees would rather choose to continue working until mandatory retirement in order to increase the calculation base of their pension.
Sellised töötajad jätkaksid pigem töötamist kuni kohustusliku pensionini eesmärgiga suurendada pensioni arvutamiseks kasutatavat baasi.
As the Greek authorities pointed out, salaries grow at a higher rate than pensions, and OTE employees generally prefer to continue working for the company since pensions are calculated by reference to the last salary.
Kreeka ametiasutused on juhtinud tähelepanu sellele, et palgad tõusevad kiiremini kui pensionid ja OTE töötajad eelistavad tavaliselt jätkata töötamist, sest pensioni arvutamisel võetakse arvesse viimast palka.
As mentioned in recital 56, the ‘regular’ VRS concerns only employees who have already acquired pension rights but have not yet fulfilled the conditions for mandatory retirement.
Vastavalt põhjenduses 56 mainitule hõlmab tavapärane vabatahtlik eelpensionikava ainult neid töötajaid, kellel on juba õigus pensionile, kuid kes ei täida veel kohustusliku pensioni tingimusi.
The regular VRS does not involve ‘notional’ years and therefore its costs are not covered by the Greek State’s contribution.
Tavapärane vabatahtlik eelpensionikava ei hõlma tinglikke tööaastaid ja seetõttu ei kaeta selle kulusid Kreeka toetusest.
See above, footnote 17.
Vt joonealune märkus 17.
Reference should also be made to the Commission’s decision in the EDF case (see footnote 16).
Tähelepanu tuleks juhtida ka komisjoni otsusele juhtumis EDF (vt joonealune märkus 16).
In EDF, the Commission declared compatible a measure whereby the French State relieved enterprises in the French electricity and gas sectors of the payment of some of the specific pension rights the employees had acquired in the past, at a time when companies were operating under a legal monopoly.
Juhtumis EDF pidas komisjon kokkusobivaks meedet, millega Prantsusmaa vabastas Prantsusmaa elektri- ja gaasivaldkonna ettevõtjad maksetest, mis olid seotud teatavate pensioniõigustega, mis ettevõtjate töötajatel olid tekkinud ajal, mil ettevõtjad tegutsesid seaduslike monopolidena.
The Commission considered that at that time the companies were shielded from any intra-industry competition and could thus bear the higher pension rights without suffering any significant economic disadvantage.
Komisjon oli arvamusel, et kõnealusel ajal olid ettevõtjad kaitstud igasuguse tööstusesisese konkurentsi eest ja neil oli seega võimalus kanda pensioniõigustega seotud kõrgemaid kulusid ilma märkimisväärsete majanduslike raskusteta.
The Commission acknowledged that these ‘past liabilities’ represented a significant difficulty for these enterprises, once they were operating in competition with other electricity or gas enterprises that did not have to bear similar costs from the past (recital 143 of the Decision).
Komisjon tunnistas, et kõnealused varasemad kohustused tõid endaga ettevõtjatele kaasa märkimisväärseid raskusi, kui ettevõtjad konkureerisid teiste elektri- ja gaasivaldkonna ettevõtjatega, kes ei pidanud kandma sarnaseid minevikus tekkinud kulusid (otsuse põhjendus 143).
The Commission regarded the aid granted ‘with the view to such sectoral reorganization’ as necessary and proportionate on the grounds that the other aspects of the sectoral reform did not involve any State aid (recital 146 of the Decision).
Komisjon pidas eraldatud abi, mille eesmärk oli „kaasa aidata sellisele valdkondlikule ümberkorraldamisele”, vajalikuks ja proportsionaalseks kaalutlustel, et muudesse valdkondliku reformi aspektidesse ei olnud riigiabi kaasatud (otsuse põhjendus 146).
Although in the present case the Greek State does not compensate OTE for past pension liabilities, nor is the measure aimed at a wider sectoral reorganisation, the principles laid down in EDF are applicable by analogy.
Kuigi käesolevas juhtumis ei hüvita Kreeka ettevõtjale OTE varasemaid pensionikohustusi ning abi ei ole suunatud laiemale valdkondlikule ümberkorraldusele, saab EDFi juhtumis määratletud põhimõtteid kohaldada analoogselt.
Namely, 19623315,16 × OTE share price.
19623315,16 × OTE aktsia hind.
Quite the reverse, by a series of legislative acts from 1994 to 2001 (Laws No 2257/1994, 2768/1999, 2843/2000 and 2937/2001), the Greek State required OTE to make certain ad hoc (capped) payments to TAP-OTE in order to cover the pension fund’s operating deficits.
Mitmete õigusaktidega ajavahemikus 1994–2001 (seadused nr 2257/1994, 2768/1999, 2843/2000 ja 2937/2001) on Kreeka nõudnud ettevõtjalt OTE hoopis teatavate sihtotstarbeliste (ülempiiriga varustatud) maksete tegemist kindlustusfondi TAP-OTE eesmärgiga katta kindlustusfondi tegevuspuudujääki.
More particularly, in 2001 OTE was obliged by law to pay a lump sum of GDR 120 billion (around EUR 4 billion) to cover TAP-OTE’s deficits calculated for the years 2002-2011.
Täpsemalt oli OTE 2001. aastal kohustatud vastavalt seadusele maksma ühekordse summa 120 miljonit Kreeka drahmi (ligikaudu 4 miljardit eurot), et katta kindlustusfondi TAP-OTE arvestuslikku puudujääki aastatel 2002–2011.
Since OTE had no obligation whatsoever to guarantee the viability of TAP-OTE, these were payments made over and above OTE’s own pension contributions as an employer.
Et ettevõtjal OTE ei ole mingit kohustust tagada kindlustusfondi TAP-OTE elujõulisus, ületasid kõnealused maksed OTE enda pensionimakseid tööandjana.
See Commission Decisions (no comments), Case EL/2006/0493: call origination on the public telephone network provided at fixed location, Case EL/2006/0494: call origination on individual public telephone networks provided at fixed location, and Case EL/2006/0495: transit services in the fixed public telephone network. http://circa.europa.eu/Public/irc/infso/ecctf/library?l=/ellda/adopted_measures&vm = detailed&sb = Title
Vt komisjoni otsus (märkusteta) juhtumis EL/2006/0493: kõnede algatamine üldkasutatavas telefonivõrgus määratletud piirkonnas, juhtumis EL/2006/0494: kõnede algatamine individuaalses üldkasutatavas telefonivõrgus määratletud piirkonnas ja juhtumis EL/2006/0495: transiiditeenused üldkasutatavas tavatelefonivõrgus (http://circa.europa.eu/Public/irc/infso/ecctf/library?l=/ellda/adopted_measures&vm=detailed&sb=Title).
Commission Decision (no comments) Case EL/2006/0372: wholesale broadband access in Greece.
Komisjoni otsus (märkusteta) juhtumis EL/2006/0372: hulgijuurdepääs lairibaühendusele Kreekas.
Commission Decision (no comments) Case EL/2006/0491: the minimum set of leased lines in Greece.
Komisjoni otsus (märkusteta) juhtumis EL/2006/0491: püsiliinide miinimumkogum Kreekas.
Pursuant to Article 7(3) of Directive 2002/21/EC, the Commission has also examined the above mentioned decisions and remedies imposed by the regulatory authority on OTE and has not expressed any serious doubts as to their compatibility with Community law and in particular with the objectives referred to in Article 8(2)(b) of the Framework Directive, including the obligation on national regulatory authorities to ensure, through their decision-making powers ‘that there is no distortion or restriction of competition in the electronic communications market’.
Vastavalt direktiivi 2002/21/EÜ artikli 7 lõikele 3 on komisjon uurinud ka eespool loetletud otsuseid ja parandusmeetmeid, mida reguleeriv asutus on ettevõtjale OTE kehtestanud ja ei ole avaldanud kahtlust nende kokkusobivuses ühenduse õigusega ja eelkõige raamdirektiivi artikli 6 lõike 2 punktis b nimetatud eesmärkidega, sealhulgas riigi reguleerivate asutuste kohustusega tagada oma otsustamisõiguse kaudu, et „elektroonilise side sektoris ei moonutata ega piirata konkurentsi”.
Thus, on 29 November 2006, the regulatory authority fined OTE a total of EUR 3 million, that is EUR 1000000 for breach of the existing regulatory framework (carrier pre-selection) and EUR 2000000 for an abuse of a dominant position (refusal to provide network access, leverage of market power, and abuse of a relation of economic dependency).
novembril 2006 määras reguleeriv asutus ettevõtjale OTE trahvi kogusummas 3 miljonit eurot, millest 1 miljon eurot määrati olemasoleva reguleeriva raamistiku rikkumise eest (operaatori eelvalik) ja 2 miljonit eurot valitseva seisundi kuritarvitamise eest (keeld pakkuda juurdepääsu võrgule, turujõu kasutamine ja majandusliku sõltuvuse kuritarvitamine).
Finally, on 2 March 2007, in the context of an injunction relief procedure, the authority issued two temporary orders, following a request filed by a number of alternative providers which OTE threatened with interconnection interruption, invoking the fact that these providers allegedly owed OTE significant debts.
märtsil 2007 andis reguleeriv asutus seoses ettekirjutusest vabastamise menetlusega välja kaks ajutist käsku pärast taotlust, mille olid esitanud mitmed alternatiivsed operaatorid, keda OTE oli ähvardanud võrkude vastastikkuse sidumise katkestusega, väites, et kõnealused operaatorid võlgnevad ettevõtjale OTE väidetavalt suuri summasid.
The measure temporarily prohibits OTE from interrupting the interconnection until the authority has decided on whether OTE’s claims are founded in the context of a dispute settlement procedure in accordance with the current regulatory framework.
Meetmega keelati ajutiselt ettevõtjal OTE katkestada ühendus, kuni reguleeriv asutus on olemasoleva reguleeriva raamistikuga oleva vaidluste lahendamise menetluse raames vastu võtnud otsuse, kas OTE väited on põhjendatud.
See press release issued by EETT on 2 March 2007.
Vt EETT 2. märtsil 2007 avaldatud pressiteade.
As the Greek authorities have confirmed, even if it is true that OTE did not pay the tax in the past, it has always been in the same position as its competitors since no other telecommunication service provider was liable to pay the tax under Greek law.
Vastavalt Kreeka ametiasutuste kinnitusele on OTE, isegi juhul, kui ettevõtja ei ole kõnealust maksu eelnevalt tasunud, alati olnud samas seisus kui ettevõtja konkurendid, sest ükski teine sideteenuste pakkuja ei pea kõnealust maksu vastavalt Kreeka õigusele maksma.
In accordance with Article 19(2) of Law No 1264/1982, public undertakings or utilities were exempted from the payment of the advertisement tax.
Kooskõlas seaduse nr 1264/1982 artikli 19 lõikega 2 on avalik-õiguslikud ja kommunaalettevõtjad vabastatud reklaamimaksu maksmisest.
In 2005, the Administrative Court of First Instance (Decision No 9564/2005), ruled that the notions of ‘public service’ and ‘utilities’ in Law No 1264/1982 should be interpreted as meaning that any licensed telecoms operator providing telecommunications services is eligible for exemption from the advertising tax irrespective of its status as a public or private company.
aastal otsustas esimese astme halduskohus oma otsuses (otsus nr 9564/2005), et seaduses nr 1264/1982 kasutatud mõisteid „avalik teenus” ja „kommunaalettevõte” tuleks tõlgendada tähenduses, mille kohaselt kõik litsentseeritud sideoperaatorid, kes pakuvad sideteenuseid, vaatamata sellele, kas nad on avalik-õiguslikud või eraettevõtjad, peaksid olema reklaamimaksust vabastatud.