natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The embryonic development has been well defined by Hisaoka and Battle (2).
Embrüonaalset arengut on hästi kirjeldanud Hisaoka ja Battle (2).
Due to the transparency of the eggs and post-hatch larvae, the development of the fish may be followed and the presence of malformations may be observed.
Tänu marjaterade ja koorumisjärgsete vastsete läbipaistvusele on võimalik jälgida kalade arengut ja vaadelda väärarenguid.
Approximately four hours after spawning, the non-fertilized eggs may be distinguished from the fertilized (3).
Ligikaudu neli tundi pärast kudemist on võimalik eristada viljastamata marjaterasid viljastatud marjateradest (3).
For this examination, eggs and larvae are placed in test vessels of small volume and studied under a microscope.
Selle kindlakstegemiseks asetatakse marjaterad ja vastsed väikese ruumalaga katseanumatesse ja neid uuritakse mikroskoobi all.
The test conditions, which apply to the early life stages, are listed in Appendix 2.
Katsetingimused, mida rakendatakse varajastel elustaadiumitel, on esitatud 2. liites.
Then, for those concentrations at which no adverse effects on any of these parameters have been detected, the body length is statistically evaluated.
Seejärel hinnatakse statistiliselt keha pikkust nende kontsentratsioonide korral, mille puhul ei täheldatud nimetatud parameetritele negatiivset mõju.
This approach is advisable since the toxicant may selectively kill smaller fish, delay hatching-time and induce gross malformations, thus leading to biased length measurements.
Selline lähenemine on soovitatav, kuna mürkaine võib valikuliselt surmata väiksemad kalad, aeglustada koorumiseks vajalikku aega ja põhjustada suuri väärarenguid, mis toob endaga kaasa nihkega pikkuse mõõtmised.
Furthermore, there will be roughly the same number of fish to be measured per treatment, ensuring the validity of the test statistics.
Lisaks on sellisel viisil võimalik mõõta ligikaudu sama arvu kalu iga menetluse korral, mis kindlustab katsestatistika valiidsuse.
Therefore multiple comparison procedures should be utilised (6)(7)(8)(9)(10).
Seetõttu tuleks kasutada korduvaid võrdlusmenetlusi (6, 7, 8, 9, 10).
Fish Biol.
A Literature Review. J. Fish Biol.
Hisaoka K.K. and Battle H.I., (1958).
Hisaoka K. K. and Battle H. I. (1958).
The Normal Development Stages of the Zebrafish Brachydanio rerio (Hamilton-Buchanan) J. Morph., 102, p. 311.
The Normal Development Stages of the Zebrafish Brachydanio rerio (Hamilton-Buchanan) J. Morph., 102, 311 pp.
Nagel R., (1986).
Nagel R. (1986).
Journal of Applied Ichthyology, 2, p. 173-181.
Journal of Applied Ichthyology, 2, pp. 173–181.
Finney D.J., (1971).
Finney D. J. (1971).
Probit Analysis, 3rd ed., Cambridge University Press, Great Britain, p. 1-333.
Probit Analysis, 3rd ed., Cambridge University Press, Great Britain, pp. 1–333.
Stephan C.E., (1982).
Stephan C. E. (1982).
Foster and W.E.
Bishop, Eds., American Society for Testing and Materials, pp.
Dunnett C.W., (1964) New Tables for Multiple Comparisons with a Control.
Dunnett C. W. (1964). New Tables for Multiple Comparisons with a Control.
Williams D.A., (1971).
Williams D. A. (1971).
Biometrics, 27, p. 103-117.
Biometrics, 27, pp. 103–117.
Williams D.A., (1972).
Williams D. A. (1972).
Biometrics 28, p. 519-531.
Biometrics 28, pp. 519–531.
Sokal R.R. and Rohlf F.J., (1981).
Sokal R. R. and Rohlf F. J. (1981).
TEST CONDITIONS, DURATION AND SURVIVAL CRITERIA FOR RECOMMENDED SPECIES
KATSETINGIMUSED, KESTUS JA ELLUJÄÄMISKRITEERIUMID SOOVITATAVATE LIIKIDE JAOKS
Temp
Temperatuur
Photo-period
Fotoperiood
Duration of stages
Etappide kestus
Typical duration of test
Tüüpiline katse kestus
Survival of control,
Ellujäämus kontrollkatses
(minimum %)
(minimaalne %)
Sac-fry
Rebukotiga vastne
Hatching success
Koorumisprotsent
Post-hatch
Pärast koorumist
Zebrafish
Vöödiline pisidaanio
As soon as possible after fertilisation (early gastrula stage) to 5 days post-hatch (8-10 days)
Võimalikult kohe pärast viljastamist (varane gastrulafaas) kuni 5 päeva pärast koorumist (8–10 päeva)
Rainbow trout
Vikerforell
As soon as possible after fertilisation (early gastrula stage) to 20 days post-hatch (50-55 days)
Võimalikult kohe pärast viljastamist (varane gastrulafaas) kuni 20 päeva pärast koorumist (50–55 päeva)
Common carp
Harilik karpkala
As soon as possible after fertilisation (early gastrula stage) to 4 days post-hatch (8-9 days)
Võimalikult kohe pärast viljastamist (varane gastrulafaas) kuni 4 päeva pärast koorumist (8–9 päeva)
Japanese ricefish/Medaka
Jaapani riisikala
As soon as possible after fertilisation (early gastrula stage) to 5 days post-hatch (13-16 days)
Võimalikult kohe pärast viljastamist (varane gastrulafaas) kuni 5 päeva pärast koorumist (13–16 päeva)
Fathead minnow
Pakspea lepamaim
For embryos.
Embrüote puhul.
For larvae.
Vastsete puhul.
Darkness for embryo and larvae until one week after hatching except when they are being inspected.
Embrüod ja vastsed pimeduses kuni üks nädal pärast koorumist, välja arvatud ülevaatamise ajal.
Then subdued lighting throughout the test.
Seejärel vähene valgus kogu katse jooksul.
Test conditions, duration and survival criteria for other well documented species
Katsetingimused, kestus ja ellujäämiskriteeriumid teiste hästi dokumenteeritud liikide korral
Temp ( oC)
Temperatuur ( oC)
Salinity (0/00)
Soolsus (0/00)
Photo-period (hrs)
Fotoperiood (Tundides)
Duration of stages (days)
Etappide kestus (Päevades)
Typical duration of embryo and sac-fry test
Tüüpiline embrüote ja rebukotiga vastsete katse kestus
Survival of control (minimum %)
Ellujäämus kontrollkatses (minimaalne %)
Sac-fry test
Rebukotiga vastne
Goldfish
Kuldkala
As soon as possible after fertilisation (early gastrula stage) to 4 days post-hatch (7 days)
Võimalikult kohe pärast viljastamist (varane gastrulafaas) kuni 4 päeva pärast koorumist (7 päeva)
Blugill sunfish
Bluegill kuukala
As soon as possible after fertilisation (early gastrula stage) to 5 days post-hatch (6-7 days)
Võimalikult kohe pärast viljastamist (varane gastrulafaas) kuni 5 päeva pärast koorumist (6–7 päeva)
As soon as possible after fertilisation (early gastrula stage) to 3 days post-hatch (23-27 days)
Võimalikult kohe pärast viljastamist (varane gastrulafaas) kuni 3 päeva pärast koorumist (23–27 päeva)
As soon as possible after fertilisation (early gastrula stage) to 3 days post-hatch (18 days)
Võimalikult kohe pärast viljastamist (varane gastrulafaas) kuni 3 päeva pärast koorumist (18 päeva)
As soon as possible after fertilisation (early gastrula stage) to 4/7 days post-hatch (28 days)
Võimalikult kohe pärast viljastamist (varane gastrulafaas) kuni 4/7 päeva pärast koorumist (28 päeva)
This acute toxicity test method is a replicate of the OECD TG 213 (1998).
Käesolev akuutse toksilisuse katsemeetod lähtub juhendist OECD TG 213 (1998).
This toxicity test is a laboratory method, designed to assess the oral acute toxicity of plant protection products and other chemicals, to adult worker honeybees.
Käesolev toksilisuse katse on laboratoorne meetod, mis on kavandatud taimekaitsetoodete ja teiste kemikaalide suukaudse akuutse toksilisuse hindamiseks täiskasvanud töömesilaste abil.
In the assessment and evaluation of toxic characteristics of substances, determination of acute oral toxicity in honeybees may be required, e.g. when exposure of bees to a given chemical is likely.
Ainete toksiliste omaduste hindamisel võib nõuda akuutse suukaudse toksilisuse kindlaksmääramist mesilaste puhul, st siis, kui mesilaste kokkupuutumine antud kemikaaliga on tõenäoline.
The acute oral toxicity test is carried out to determine the inherent toxicity of pesticides and other chemicals to bees.
Akuutse suukaudse toksilisuse uuring tehakse selleks, et määrata kindlaks pestitsiidide ja teiste kemikaalide toksilisus mesilatele.
In particular, this method can be used in step-wise programmes for evaluating the hazards of pesticides to bees, based on sequential progression from laboratory toxicity tests to semi-field and field experiments (1).
Täpsemalt võib seda meetodit kasutada programmides, milles pestitsiidide poolt mesilastele tekitatud ohte hinnatakse astmeliselt ja mis põhinevad järjestikulisel üleminekul toksilisuse laboratoorsete katsete juurest poolväli- ja välikatseteni (1).
Pesticides can be tested as active substances (a.s.) or as formulated products.
Pestitsiide võib uurida nii toimeainetena kui ka valmististena.
A toxic standard should be used to verify the sensitivity of the bees and the precision of the test procedure.
Mesilaste tundlikkuse ja katsemenetluse täpsuse kindlakstegemiseks tuleks kasutada toksilisuse standardit.
Acute oral toxicity: is the adverse effects occurring within a maximum period of 96h of an oral administration of a single dose of test substance.
Akuutne suukaudne toksilisus – negatiivne mõju, mis ilmneb hiljemalt 96 tunni jooksul pärast uuritava aine ühe doosi suukaudset manustamist.
Dose: is the amount of test substance consumed.
Doos – tarbitud uuritava aine kogus.
Dose is expressed as mass (μg) of test substance per test animal (μg/bee).
Doosi väljendatakse uuritav aine massina (μg) katselooma kohta (μg/mesilane).
The real dose for each bee can not be calculated as the bees are fed collectively, but an average dose can be estimated (totally consumed test substance/number of test bees in one cage).
Tegelikku doosi iga mesilase kohta ei saa välja arvutada, kuna mesilasi söödetakse kollektiivselt, kuid kindlaks on võimalik teha keskmine doos (kogu tarbitud uuritava aine/mesilaste arv ühes puuris).
LD50(Median Lethal Dose) oral: is a statistically derived single dose of a substance that can cause death in 50 % of animals when administered by the oral route.
LD50(letaalse doosi mediaan), suukaudne – statistiliselt saadud aine ühekordne doos, mis võib suukaudsel manustamisel põhjustada surma 50 %-l isenditest.
The LD50 value is expressed in μg of test substance per bee.
väärtus avaldatakse uuritava aine mikrogrammides (μg) mesilase kohta.
For pesticides, the test substance may be either an active substance (a.s.) or a formulated product containing one or more than one active substance.
Pestitsiidide korral võib uuritav aine olla kas toimeaine või valmistis, milles on üks või mitu toimeainet.
Mortality: an animal is recorded as dead when it is completely immobile.
Suremus – isend loetakse surnuks, kui see on täielikult liikumatu.
Adult worker honeybees (Apis mellifera) are exposed to a range of doses of the test substance dispersed in sucrose solution.
Täiskasvanud töömesilased (Apis mellifera) viiakse kokku sahharoosilahuses dispergeeritud uuritava aine erinevate doosidega.
The bees are then fed the same diet, free of the test substance.
Seejärel söödetakse mesilastele sama toitu ilma uuritava aineta.
Mortality is recorded daily during at least 48 h and compared with control values.
Suremus registreeritakse iga päev vähemalt 48 tunni jooksul ja võrreldakse kontrollkatses saadud väärtustega.
If the mortality rate is increasing between 24 h and 48 h whilst control mortality remains at an accepted level, i.e. ≤ 10 %, it is appropriate to extend the duration of the test to a maximum of 96 h. The results are analysed in order to calculate the LD50 at 24 h and 48 h and, in case the study is prolonged, at 72 h and 96 h.
Kui suremuse määr suureneb 24 h ja 48 h vahel ning kui suremus kontrollrühmas jääb aktsepteeritavale tasemele, st < 10 %, on katse kestust sobiv maksimaalselt 96 tunnini pikendada. Tulemusi analüüsitakse, et arvutada välja LD50 väärtused 24. ja 48. tunni jaoks ja juhul, kui uuringut pikendatakse, siis ka 72. ja 96. tunni jaoks.
the average mortality for the total number of controls must not exceed 10 % at the end of the test,
keskmine suremus kõikides kontrollkatsetes kokku ei tohi katse lõpul ületada 10 %;
the LD50 of the toxic standard meets the specified range.
toksilisuse standard LD50 vastab kõnealusele vahemikule.
Collection of bees
Mesilaste kogumine
Young adult worker bees of the same race should be used, i.e. bees of the same age, feeding status, etc. Bees should be obtained from adequately fed, healthy, as far as possible disease-free and queen-right colonies with known history and physiological status.
Kasutada tuleks sama tõugu noori töömesilasi, st mesilased peaksid olema samas vanuses, samamoodi toidetud jne. Mesilased peaksid olema pärit piisavalt toidetud, tervetest ja võimalikult haigusvabamatest mesilasemaga kolooniatest, millel on tuntud ajalugu ja füsioloogiline staatus.
They could be collected in the morning of use or in the evening before test and kept under test conditions to the next day.
Mesilased tuleks kokku koguda kasutamispäeva hommikul või katsele eelneval õhtul ja hoida katse tingimustes järgmise päevani.
Bees collected from frames without brood are suitable.
Sobivad on need mesilased, mis on kogutud raamidelt, millel ei ole pesakondi.
Collection in early spring or late autumn should be avoided as the bees have a changed physiology during this time.
Tuleks vältida kogumist varakevadel või hilissügisel, kuna mesilaste füsioloogia on sellel ajal muutunud.
If tests must be conduced in early spring or late autumn, bees can be emerged in an incubator and reared for one week with ‘bee bread’ (pollen collected from the comb) and sucrose solution.
Kui katse tuleb teha varakevadel või hilissügisel, võib mesilastel lasta kooruda inkubaatoris ja neid võib kasvatada ühe nädala jooksul „mesilasleival” (kärjest kogutud õietolm) ja sahharoosilahusega.
Bees treated with chemical substances, such as antibiotics, anti-varroa products, etc., should not be used for toxicity test for four weeks from the time of the end of the last treatment.
Toksilisuse katses ei tohiks kasutada mesilasi, keda on ravitud keemiliste ainetega, näiteks antibiootikumid, varroatoosivastased tooted jms, nelja nädala jooksul alates viimase ravimenetluse lõpust.
Easy to clean and well-ventilated cages are used.
Kasutatakse kergesti puhastatavaid ja hästiventileeritud puure.
Any appropriate material can be used, e.g. stainless steel, wire mesh, plastic or disposable wooden cages, etc. Groups of 10 bees per cage are preferred.
Kasutada võib mis tahes materjalist, nt roostevabast terasest, traatvõrgust, plastmassist puure või ühekordselt kasutatavad puupuure jms. Eelistatav mesilaste arv on kümme mesilast puuri kohta.
The size of test cages should be appropriate to the number of bees, i.e. providing adequate space.
Katsepuuri suurus peaks olema sobiv mesilaste arvuga, st tagama piisava ruumi.
The bees should be held in the dark in an experimental room at a temperature of 25 ± 2 oC.
Mesilased tuleks hoida katseruumis pimedas temperatuuril 25 ± 2 oC.
The relative humidity, normally around 50-70 %, should be recorded throughout the test.
Kogu uuringu jooksul tuleks registreerida suhteline õhuniiskus, mis normaalselt on ligikaudu 50–70 %.
Handling procedures, including treatment and observations may be conducted under (day) light.
Käitlemismenetlusi, sealhulgas ainega töötlemist ja vaatlusi võib teha (päeva)valguses.
Sucrose solution in water with a final concentration of 500 g/l (50 % w/v) is used as food.
Toiduks kasutatakse sahharoosi vesilahust, mille lõppkontsentratsioon on 500 g/l (50 massi-/mahuprotsenti).
After given test doses, food should be provided ad libitum.
Pärast nimetatud uuritava doosi andmist tuleks toitu anda ad libitum.
The feeding system should allow recording food intake for each cage (see Section 1.6.3.1).
Toitmissüsteem peaks võimaldama registreerida toidu manustamise iga puuri kohta (vt punkti 1.6.3.1).
A glass tube (approximately 50 mm long and 10 mm wide with the open end narrowed to about 2 mm diameter) can be used.
Kasutada võib klaastoru (ligikaudu 50 mm pikk ja 10 mm läbimõõduga, mille avatud ots kitseneb kuni ligikaudu 2 millimeetrini).
Preparation of bees
Mesilaste ettevalmistamine
The collected bees are randomly allocated to test cages, which are randomly placed in the experimental room.
Kogutud mesilased jagatakse juhuvaliku alusel katsepuuridesse, mille paigutus katseruumis on juhuslik.
The bees may be starved for up to 2 h before the initiation of the test.
Mesilastele võib toitu mitte anda kuni 2 tundi enne katse algust.
It is recommended that the bees are deprived of food prior to treatment so that all bees are equal in terms of their gut contents at the start of the test.
Mesilastele soovitatakse enne aine mõjule allutamist toitu mitte anda, et kõik mesilased oleksid katse alguses seedekulgla sisu mõttes võrdses olukorras.
Moribund bees should be rejected and replaced by healthy bees before starting the test.
Surevaid mesilasi ei tuleks kasutada ja need asendatakse enne katse algust tervete mesilastega.
Where the test substance is a water miscible compound this may be dispersed directly in 50 % sucrose solution.
Kui uuritav aine on veega segunev ühend, võib selle dispergeerida kohe 50 % sahharoosilahuses.
For technical products and substances of low water solubility, vehicles such as organic solvent, emulsifiers or dispersants of low toxicity to bees may be used (e.g. acetone, dimethylformamide, dimethylsulfoxide).
Tehniliste valmististe ja madala veeslahustuvusega ainete korral võib kasutada kandeaineid, näiteks orgaanilised lahustid, mesilastele vähemürgised emulgaatorid või dispergandid (nt atsetoon, dimetüülformamiid, dimetüülsulfoksiid).
The concentration of the vehicle depends on the solubility of the test substance and it should be the same for all concentrations tested.
Kandeaine kontsentratsioon sõltub uuritava aine lahustuvusest ja see peaks olema sama kõikide uuritavate kontsentratsioonide korral.
However, a concentration of the vehicle of 1 % is generally appropriate and should not be exceeded.
Siiski on üldiselt sobiv kandeainekontsentratsioon 1 % ja seda ei tohiks ületada.
Appropriate control solutions should be prepared, i.e. where a solvent or a dispersant is used to solubilise the test substance, two separate control groups should be used: a solution in water, and a sucrose solution with the solvent/carrier at the concentration used in dosing solutions.
Tuleks valmistada sobivad kontroll-lahused, st kui uuritava aine lahustamiseks kasutatakse lahustit või disperganti, tuleks kasutada kahte iseseisvat kontrollrühma: vesilahust ja sahharoosilahust, milles lahusti/kandeaine kontsentratsioon on sama mis doseerimislahustes.
Test and control groups
Katse- ja kontrollrühmad
The number of doses and replicates tested should meet the statistical requirements for determination of LD50 with 95 % confidence limits.
Uuritavate dooside ja duplikaatide arv peaks vastama statistilistele nõuetele LD50 kindlaksmääramiseks 95 % usalduspiiriga.
Normally, five doses in a geometric series, with a factor not exceeding 2,2, and covering the range for LD50, are required for the test.
Tavaliselt nõutakse katse jaoks viit doosi geomeetrilises jadas, mille tegur ei ületa 2.2 ja mis katavad LD50 jaoks vajaliku vahemiku.
However, the dilution factor and the number of concentrations for dosage have to be determined in relation to the slope of the toxicity curve (dose versus mortality) and with consideration taken to the statistical method which is chosen for analysis of the results.
Siiski tuleb lahjendusaste ja doseeritavate kontsentratsioonide arv kindlaks määrata vastavalt toksilisuskõvera (doos vs suremus) tõusule ja tulemuste analüüsimiseks valitud statistilisele meetodile.
A range-finding test enables the choice of the appropriate concentrations for dosage.
Vahemiku kindlaksmääramise katse võimaldab valida välja doseerimiseks sobivad kontsentratsioonid.
A minimum of three replicate test groups, each of 10 bees, should be dosed with each test concentration.
Iga uuritava kontsentratsiooniga lahust tuleks doseerida vähemalt kolmele dubleerivale katserühmale, milles igas on 10 mesilast.
A minimum of three control batches, each of 10 bees, should be run in addition to the test series.
Lisaks katseseeriale tuleks kasutada vähemalt kolme kontrollpartiid, milles igaühes on 10 mesilast.
Control batches should also be included for the solvents/carriers used (see Section 1.5.4).
Kontrollpartiid peaksid olema ka kasutatavate lahustite/kandeainete jaoks (vt punkti 1.5.4).
Toxic standard
Toksilisuse standard
A toxic standard should be included in the test series.
Katseseerias peaks olema ka toksilisuse standard.
At least three doses should be selected to cover the expected LD50 value.
Eeldatava LD50 väärtuse katmiseks tuleks valida vähemalt kolm doosi.
A minimum of three replicate cages, each containing 10 bees, should be used with each test dose.
Iga uuritavat doosi tuleks kasutada vähemalt kolme dubleeriva puuri korral, milles igaühes on 10 mesilast.
The preferred toxic standard is dimethoate, for which the reported oral LD50-24 h is in the range 0,10-0,35 μg a.s./bee (2).
Eelistatav toksilisuse standard on dimetoaat, mille peroraalse LD50 dokumenteeritud väärtus 24 tunni jaoks on vahemikus 0,10–0,35 μg toimeainet mesilase kohta (2).
However, other toxic standards would be acceptable where sufficient data can be provided to verify the expected dose response (e.g. parathion).
Siiski võib kasutada ka teisi toksilisuse standardeid juhul, kui on võimalik hankida piisavalt andmeid, et tõestada eeldatud reaktsiooni doosile (nt paratioon).
Exposure
Kokkupuude
Each test group of bees must be provided with 100-200 μl of 50 % sucrose solution in water, containing the test substance at the appropriate concentration.
Igale mesilaste katserühmale tuleb anda 100–200 μl 50 % sahharoosi vesilahust, mis sisaldab sobivas kontsentratsioonis uuritavat ainet.
A larger volume is required for products of low solubility, low toxicity or low concentration in the formulation, as higher proportions in the sucrose solution have to be used.
Suuremat ruumala on vaja vähelahustuvate, madala toksilisusega või valmistises madala kontsentratsiooniga toodete korral, sest siis tuleb sahharoosilahuses kasutada suuremaid koguseid.
The amount of treated diet consumed per group should be monitored.
Rühma kohta manustatud töödeldud toidu hulka tuleb jälgida.
Once consumed (usually within 3-4 h), the feeder should be removed from the cage and replaced with one containing sucrose solution alone.
Pärast tarbimist (tavaliselt 3–4 tunni jooksul) tuleb toiteseade eemaldada puurist ja asendada teisega, mis sisaldab ainult sahharoosilahust.
The sucrose solutions are then provided ad libitum.
Sahharoosilahuseid antakse seejärel ad libitum.
For some compounds, at higher concentrations rejection of test dose may result in little or no food being consumed.
Mõningate ühendite puhul võib suure kontsentratsiooniga uuritavatest doosidest keeldumine põhjustada selle, et toitu tarbitakse vähe või üldse mitte.
After a maximum of 6 h, unconsumed treated diet should be replaced with the sucrose solution alone.
Töödeldud toit, mida ei ole tarbitud maksimaalselt 6 tunni jooksul, tuleks asendada ainult sahharoosilahusega.
The amount of treated diet consumed should be assessed (e.g. measurement of volume/weight of treated diet remaining).
Tarbitud töödeldud toidu hulka tuleks hinnata (nt järelejäänud töödeldud toidu ruumala/massi mõõtmine).
The duration of the test is preferably 48 h after the test solution has been replaced with sucrose solution alone.
Katse kestus on eelistatavalt 48 tundi alates uuritava lahuse asendamisest ainult sahharoosi sisaldava lahusega.
If mortality continues to rise by more than 10 % after the first 24 h, the test duration should be extended to a maximum of 96 h provided that control mortality does not exceed 10 %.
Kui suremus tõuseb jätkuvalt rohkem kui 10 % pärast esimest 24 tundi, tuleks katse kestust pikendada maksimaalselt 96 tunnini, eeldusel, et suremus kontrollrühmas ei ületa 10 %.
Mortality is recorded at 4 h after starting the test and thereafter at 24 h and 48 h (i.e. after giving dose).
Suremus registreeritakse 4. tunnil pärast katse algust ja seejärel 24. ja 48. tunnil (st pärast doseerimist).
If a prolonged observation period is required, further assessments should be made at 24 h intervals, up to a maximum of 96 h, provided that the control mortality does not exceed 10 %.
Kui osutub vajalikuks pikendatud vaatlusperiood, tuleks edasisi hindamisi teha 24tunniste vahedega kuni 96. tunnini, eeldusel et suremus kontrollkatses ei ületa 10 %.
The amount of diet consumed per group should be estimated.
Rühma kohta manustatud toidu hulk tuleb kindlaks määrata.