natgillin/translations-raw huggingface dataset:
If no neurophatological alterations are observed in the samples from these groups, subsequent analysis is not required.
Kui ei ole täheldatud neuropatoloogilisi muutusi nimetatud rühmade proovides, ei ole vaja teha hilisemaid analüüse.
If neuropathological alterations are observed in the high dose group, sample from each of the potentially affected tissues from the intermediate and low dose groups should then be coded and examined sequentially.
Kui neuropatoloogilisi muutusi on täheldatud suure annusega rühmas, tuleks seejärel keskmiste ja väikese annusega rühma igast võimalikust mõjutatud koest võetud proovid kodeerida ja hiljem neid uurida.
If any evidence of neuropathological alterations is found in the qualitative examination, then a second examination should be performed on all regions of the nervous system showing these alterations.
Kui leitakse tõendeid neuropatoloogiliste muutuste kohta kvalitatiivses uuringus, siis tuleks teha teine uuring kõikides närvisüsteemi piirkondades, kus nimetatud muutused esinevad.
Sections from all dose groups from each of the potentially affected regions should be coded and examined at random without knowledge of the code.
Kõikide annuserühmade igast võimalikust mõjutatud piirkonnast võetud lõiked tuleks kodeerida ja neid tuleks uurida juhuslikult ilma koodi teadmata.
The frequency and severity of each lesion should be recorded.
Iga kahjustuse sagedus ja raskusaste tuleks registreerida.
After all regions from all dose groups have been rated, the code can be broken and statistical analysis performed to evaluate dose-response relationships.
Pärast seda, kui kõikide annuserühmade kõiki piirkondi on hinnatud, saab koodi murda ja teha statistilise analüüsi annuse ja sellele reageerimise suhte hindamiseks.
Examples of different degrees of severity of each lesion should be described.
Erineva raskusastmega kahjustuse näiteid tuleks kirjeldada.
The neuropathological findings should be evaluated in the context of behavioural observations and measurements, as well as other data from preceding and concurrent systemic toxicity studies of the test substance.
Neuropatoloogilisi leide tuleks hinnata käitumisega seotud vaatluste ja mõõtmiste kontekstis ning katseaine varasematest ja praegustest süsteemse toksilisuse uuringutest saadud muude andmete põhjal.
The findings of the study should be evaluated in terms of the incidence, severity and correlation of neurobehavioural and neuropathological effects (neurochemical or electrophysiological effects as well if supplementary examinations are included) and any other adverse effects observed.
Uuringu avastusi peaks hindama neuroloogiliste käitumisega seotud ja neuropatoloogiliste mõjude (neurokeemilised või eletkrofüsioloogilised mõjud ning kui lisatakse täiendavad uuringud) esinemissageduse, raskuse ja korrelatsiooni osas ning kõikide muude negatiivsete mõjude osas.
the test report must include the following information:
Katsearuanne peab sisaldama järgmist teavet.
physical nature (including isomerism, purity and physicochemical properties),
füüsiline laad (sh isomeersus, puhtus ja füüsikalis-keemilised omadused);
identification data.
tunnusandmed.
source, housing conditions, acclimatisation, diet, etc,
päritolu, pidamistingimused, kohanemine, toitumine jne;
specification of the doses administered, including details of the vehicle, volume and physical form of the material administered,
manustatavate annuste täpsustamine, sh kandeaine, mahu ja manustatava aine füüsilise vormi üksikasjad;
rationale for dose levels selected,
annusemäärade valiku põhjendus;
rationale for the route and duration of the exposure,
põhjendus kokkupuute viise ja kestuse kohta;
details of the food and water quality.
üksikasjad toidu ja vee kvaliteedi kohta.
Observation and test procedures:
Vaatlus ja katsemenetlused:
details of the assignment of animals in each group to the perfusion subgroups,
üksikasjad igast rühmast loomade määramise kohta perfusiooni alamrühmadesse;
details of scoring systems, including criteria and scoring scales for each measurement in the detailed clinical observations,
punktisüsteeme käsitlevad üksikasjad, sh üksikasjalike kliiniliste vaatluste iga mõõtmise kriteeriumid ja punktiskaalad;
details on the functional tests for sensory reactivity to stimuli of different modalities (e.g. auditory, visual and proprioceptive), for assessment of limb grip strength, for motor activity assessment (including details of automated devices for detecting activity), and other procedures used,
üksikasjad funktsionaalsete katsete kohta, milles uuritakse sensoorset reaktiivsust erinevatele stiimulitele (nt kuulmis-, nägemis- ja propriotseptoorsed stiimulid); hinnatakse jäseme haardejõudu; hinnatakse motoorset tegevust (sh üksikasjad automaatseadmete kohta, mis avastavad tegevust); ja, muude käsutatavate menetluste kohta;
details of ophthalmologic examinations and, if appropriate, haematological examinations and clinical biochemistry tests with relevant base-line values,
üksikasjad oftalmoloogiliste uuringute kohta ja vajadusel hematoloogiliste uuringute ning kliinilise biokeemia katsete kohta ning asjaomase lähtetaseme väärtuste kohta;
details for specific neurobehavioural, neuropathological, neurochemical or electrophysiological procedures.
üksikasjad teatavate neuroloogiliste käitumisega seotud, neuropatoloogiliste, neurokeemiliste või elektrofüsioloogiliste menetluste kohta.
body weight/body weight changes including body weight at kill,
kehamass/kehamassi muutused, sh kehamass surmamise hetkel;
food consumption and water consumption, as appropriate,
toidu ja vee tarbimine vajadusel;
toxic response data by sex and dose level, including signs of toxicity or mortality,
toksilist reaktsiooni käsitlevad andmed ja annusemäär, sh toksilisuse või suremuse sümptomid;
nature, severity and duration (time of onset and subsequent course) of the detailed clinical observations (whether reversible or not),
üksikasjalike kliiniliste vaatluste (pöörduvad või pöördumatud) olemuse, raskuse ja kestuse kohta (algusaeg ja edasine käik);
a detailed description of all functional test results,
funktsionaalsete katsete tulemuste üksikasjalik kirjeldus;
a detailed description of all neurobehavioural, neuropathological, and neurochemical or electrophysiological findings, if available,
vajadusel kõikide neuroloogiliste käitumisega seotud, neuropatoloogiliste ja neurokeemiliste või elektrofüsioloogiliste leidude üksikasjalik kirjeldus;
absorption and metabolism data, if available,
andmed absorbtsiooni ja metabolismi kohta (kui seda on mõõdetud)
dose response information;
teave annuse ja sellele reageerimise kohta;
relationship of any other toxic effects to a conclusion about the neurotoxic potential of the test chemical;
muude toksiliste mõjude seos uuritud kemikaali võimaliku neurotoksilisuse kohta tehtud järeldusega;
no-observed-adverse effect level.
täheldamata negatiivse mõju tase.
Conclusions:
Järeldused:
a specific statement of the overall neurotoxicity of the test chemical is encouraged.
uuritava kemikaali üldist neurotoksilisust käsitlevat erimärget soositakse.
World Health Organisation (WHO) (1986) Environmental Health Criteria document 60: Principles and Methods for the Assessment of Neurotoxicity associated with Exposure to Chemicals.
World Health Organization (WHO) (1986). Environmental Health Criteria document 60: Principles and Methods for the Assessment of Neurotoxicity associated with Exposure to Chemicals.
Spencer, P.S. and Schaumburg, H.H.
Spencer, PS. and Schaumburg, H.H.
Experimental and Clinical Neurotoxicology.
Electrophysiological Methods in neurotoxicity Testing.
Spencer, P.S. and Schaumburg, H.H. eds.
Spencer, PS. and Schaumburg, H.H. eds.
Tupper, D.E. and Wallace, R.B., (1980) Utility of the Neurological Examination in Rats.
Tupper, D.E. and Wallace, R.B. (1980).
Moser, V.C., McDaniel, K.M. and Phillips, P.M., (1991) Rat Strain and Stock Comparisons Using a Functional Observational Battery: Baseline Values and Effects of amitraz.
Moser, V.C., McDaniel, K.M. and Phillips, P.M.
Meyer, O.A., Tilson, H.A., Byrd, W.C. and Riley, M.T., (1979) A Method for the Routine Assessment of Fore- and Hind- limb Grip Strength of Rats and Mice.
Meyer, O.A., Tilson, H.A., Byrd, W.C. and Riley, M.T. (19 79).
Toxicol., 1, p. 233-236.
Toxicol., 1, 233–236.
Tilson, H.A., and Mitchell, C.L. eds., (1992) Neurotoxicology Target Organ Toxicology Series.
Tilson, H.A., and Mitchell, C.L. eds. (19 9 2).
Raven Press, New York.
Neurotoxicology Target Organ Toxicology Series. Raven Press, New York.
Chang, L.W., ed., (1995) Principles of Neurotoxicology.
Chang, L.W., ed. (1995).
Marcel Dekker, New York.
Principles of Neurotoxicology. Marcel Dekker, New York.
Broxup, B., (1991) Neuopathology as a screen for Neurotoxicity Assessment.
Broxup, B. (19 91). Neuopathology as a screen for Neurotoxicity Assessment.
Toxicol., 10, p. 689-695.
Toxicol., 10, 689–695.
Moser, V.C., Anthony, D.C., Sette, W.F. and MacPhail, R.C., (1992) Comparison of Subchronic Neurotoxicity of 2-Hydroxyethyl Acrylate and Acrylamide in Rats.
Moser, V.C., Anthony, D.C., Sette, W.F. and MacPhail, R.C. (1992).
Appl.Toxicol., 18, p. 343-352.
Appl.Toxicol., 18, 343–352.
Teratol., 10, p. 445-452.
Teratol., 10, 445–452.
O'Callaghan J.P. and Miller, D.B., (1988) Acute Exposure of the Neonatal Rat to Triethyltin Results in Persistent Changes in Neurotypic and Gliotypic Proteins.
O'Callaghan J.P. and Miller, D.B.
Pharmacol.
Acute Exposure of the Neonatal Rat to Triethyltin Results in Persistent Changes in Neurotypic and Gliotypic Proteins.
Exp.
Pharmacol. Exp.
Ther., 244, p. 368-378.
Ther., 244, 368–378.
Fox.
Fox. D.A., Lowndes, H.E. and Birkamper, G.G.
D.A., Lowndes, H.E. and Birkamper, G.G., (1982) Electrophysiological Techniques in Neurotoxicology.
Electrophysiological Techniques in Neurotoxicology.
Raven Press, New York, p. 299-335.
Raven Press, New York, pp. 299–335.
Johnson, B.L., (1980) Electrophysiological Methods in neurotoxicity Testing.
Johnson, B.L. (1980).
Spencer, P.S. and Schaumburg, H.H. eds., Williams and Wilkins Co.,.
Experimental and Clinical Neurotoxicology.
Baltimore/London, p. 726-742.
Spencer, P.S. and Schaumburg, H.H. eds., Williams and Wilkins Co., Baltimore/London, pp. 726–742.
Bancroft, J.D. and Steven A., (1990) Theory and Pratice of Histological Techniques.
Bancroft, J.D. and Steven A. (1990). Theory and Pratice of Histological Techniques.
Minimum numbers of animals needed per group when the neurotoxicity study is conducted separately or in combination whit studies
Minimaalne loomade arv rühmas, kui neurotoksilisuse uuringut tehakse eraldi või koos muude uuringutega
NEUROTOXICITY STUDY CONDUCTED AS:
NEUROTOKSILISUSE UURING, MIS ON TEHTUD:
Separate study
eraldi uuringuna
Combined study with the 28-day study
kombineeritud 28päevase uuringuga
Combined study with the 90-day study
kombineeritud 90päevase uuringuga
Combined study with the chronic toxicity study
kombineeritud kroonilise toksilisuse uuringuga
Total number of animals per group
Loomade koguarv rühma kohta
10 males and 10 females
10 isaslooma ja 10 emaslooma
15 males and 15 females
15 isaslooma ja 15 emaslooma
25 males and 25 females
25 isaslooma ja 25 emaslooma
Number of animals selected for functional testing including detailed clinical observations
Funktsionaalsete katsete, sh üksikasjalike kliiniliste vaatluste jaoks välja valitud loomade arv
Number of animals selected per perfusion in situ and neurohistopathology
Perfusiooniks in situ ja neurohistopatoloogiaks valitud loomade arv
5 males and 5 females
5 isaslooma ja 5 emaslooma
Number of animals selected for repeated dose/subchronic/chronic toxicity observations, haematology, clinical biochemistry, histopathology, etc. as indicate in the respective Guidelines
Loomade arv, kes on välja valitud korduva annusega/subkroonilise/kroonilise mürgisuse vaatlustes, hematoloogias, kliinilises biokeemias, histopatoloogias jne, nagu on märgitud vastavates juhendites
10 males [10] and 10 females [10]
10 isaslooma [10] ja 10 emaslooma [10]
20 males [10] and 20 females [10]
20 isaslooma [10] ja 20 emaslooma [10]
Supplemental observations, as appropriate
Vajadusel täiendavad vaatlused
Frequency of clinical observation and functional tests
Kliiniliste vaatluste ja funktsionaalsete katsete sagedus
Type of observations
Vaatluste liik
Acute
Äge
28-day
28päevane
90-day
90päevane
Chronic
Krooniline
In all animals
Kõikidel loomadel
General health condition
üldine tervislik seisund
daily
kord päevas
Mortality/morbidity
suremus/haigestumus
Twice daily
kaks korda päevas
In animals selected for functional observations
Funktsionaalseteks vaatlusteks valitud loomadel
prior to first exposure
enne esimest kokkupuudet
within 8 hours of dosing at estimate time of peak effect
8 tunni jooksul pärast annustamist ajal, mil mõju on hinnanguliselt suurim
at day 7 and 14 after dosing
ja 14. päeval pärast annustamist
once weekly thereafter
seejärel kord nädalas
once during the first or second week of exposure
kord esimese ja teise kokkupuutenädala jooksul
monthly thereafter
seejärel kord kuus
once at the end of the first month of exposure
kord esimese kokkupuutekuu lõpus
every three months thereafter
seejärel iga kolme kuu tagant
during the fourth week of treatment as close as possible to the end of the exposure period
neljandal annustamisnädalal võimalikult lähedal kokkupuuteperioodi lõpule
This testing method is equivalent to the OECD TG 427 (2004).
Käesolev katsemeetod vastab suunisele OECD TG 427 (2004).
Exposure to many chemicals occurs mainly via the skin whilst the majority of toxicological studies performed in laboratory animals use the oral route of administration.
Paljude kemikaalidega puututakse kokku peamiselt naha kaudu, samas kui suurema osa toksikoloogiliste uuringute puhul manustatakse uuritavaid aineid katseloomadele suu kaudu.
The in vivo percutaneous absorption study set out in this guideline provides the linkage necessary to extrapolate from oral studies when making safety assessments following dermal exposure.
Käesolevas juhendis kirjeldatud in vivo nahakaudse imendumise uuring annab vajaliku seose, millega suukaudse manustamise uuringutest saab teha oletusi aine ohutuse kohta naha kaudu kokkupuutumisel.
A substance must cross a large number of cell layers of the skin before it can reach the circulation.
Aine peab enne vereringesse jõudmist läbima suure hulga naharakkude kihte.
The rate-determining layer for most substances is the stratum corneum consisting of dead cells.
Enamiku ainete puhul määrab sissetungimise kiiruse sarvkiht (stratum corneum), mis koosneb surnud rakkudest.
Permeability through the skin depends both on the lipophilicity of the chemical and the thickness of the outer layer of epidermis, as well on factors such as molecular weight and concentration of the substance.
Naha läbilaskvus sõltub kemikaali lipofiilsusest ja epidermise välimise kihi paksusest ning ka sellistest teguritest nagu aine molekulmass ja kontsentratsioon.
In general, the skin of rats and rabbits is more permeable than that of humans, whereas the skin permeability of guinea pigs and monkeys is more similar to that of humans.
Üldiselt on rottide ja küülikute nahk kergemini läbitav kui inimnahk, samas kui merisigade ja ahvide naha läbitavus sarnaneb inimnaha omale.
The methods for measuring percutaneous absorption can be divided into two categories; in vivo and in vitro.The in vivo method is capable of providing good information, in various laboratory species, on skin absorption.
Nahakaudse imendumise mõõtmise meetodeid saab jagada kahte kategooriasse: in vivo ja in vitro. In vivo meetod võib anda usaldusväärset teavet nahakaudse imendumise kohta eri liikide katseloomadel.
More recently in vitro methods have been developed.
Viimasel ajal on välja töötatud in vitro meetodeid.
These utilise transport across full or partial thickness animal or human skin to a fluid reservoir.
Nende puhul uuritakse aine tungimist läbi looma või inimese osalise või täispaksusega naha vedelikureservuaari.
The in vitro method is described in a separate testing method (1).
In vitro meetodit on kirjeldatud eraldi teise katsemeetodi all (1).
It is recommended that the OECD Guidance Document for the Conduct of Skin Absorption Studies (2) be consulted to assist in the selection of the most appropriate method in the given situation, as it provides more details on the suitability of both in vivo and in vitro methods.
Soovitav on tutvuda OECD juhenddokumendiga nahakaudse imendumise uuringute läbiviimiseks (2); dokument aitab valida kõige sobivama meetodi igas konkreetses olukorras, kuna selles on esitatud rohkem üksikasju nii in vivo kui ka in vitro meetodi sobivuse kohta.
The in vivo method, described in this method, allows the determination of the penetration of the test substance through the skin into the systemic compartment.
Käesolevas metoodikas kirjeldatud in vivo meetod võimaldab määrata uuritava aine tungimist läbi naha süsteemsesse vereringesse.
The technique has been widely used for many years (3)(4)(5)(6)(7).
Kõnealust meetodit on laialdaselt kasutatud palju aastaid (3, 4, 5, 6 ja 7).
Although in vitro percutaneous absorption studies may in many cases be appropriate there may be situations in which only an in vivo study can provide the necessary data.
Kuigi paljudel juhtudel võivad sobida nahakaudse imendumise in vitro uuringud, võib esineda ka olukordi, kus ainult in vivo uuringuga on võimalik saada vajalikke andmeid.
Advantages of the in vivo method are that it uses a physiologically and metabolically intact system, uses a species common to many toxicity studies and can be modified for use with other species.
In vivo meetodi eelis on füsioloogia ja metabolismi seisukohast täieliku süsteemi kasutamine, ühe loomaliigi kasutamine paljude toksilisusuuringute läbiviimiseks ja võimalus meetodit modifitseerida teiste loomaliikidega kasutamiseks.
The disadvantages are the use of live animals, the need for radiolabelled material to facilitate reliable results, difficulties in determining the early absorption phase and the differences in permeability of the preferred species (rat) and human skin.
Puudusteks on elusloomade kasutamine, vajadus kasutada usaldusväärsete tulemuste saamiseks radioaktiivselt märgistatud materjali, raskused varase imendumise faasi kindlaksmääramisel ning eelistatava loomaliigi (rott) ja inimese naha läbilaskvuse erinevused.
Animal skin is generally more permeable and therefore may overestimate human percutaneous absorption (6)(8)(9).
Loomade nahk laseb üldiselt aineid paremini läbi ja seetõttu võidakse imendumist läbi inimnaha üle hinnata (6, 8 ja 9).
Caustic/corrosive substances should not be tested in live animals.
Leeliselisi/söövitavaid aineid ei tohiks elusloomadel katsetada.
Unabsorbed dose: represents that washed from the skin surface after exposure and any present on the non-occlusive cover, including any dose shown to volatilise from the skin during exposure.
Imendumata kogus – kogus, mis pestakse maha naha pinnalt pärast kokkupuudet ja mis leidub difusiooniraku peal asuval kattel, sealhulgas kogus, mille kohta näidatakse, et see lendub nahalt kokkupuute ajal.
Absorbed dose (in vivo): comprises that present in urine, cage wash, faeces, expired air (if measured), blood, tissues (if collected) and the remaining carcass, following removal of application site skin.
Imendunud kogus(in vivo) – kogus, mis leitakse uriinis, puuri pesemise vedelikus, roojas, väljahingatud õhus (kui seda mõõdetakse), veres, kudedes (kui neid kogutakse) ja ülejäänud korjuses pärast pealekandmiskoha naha eemaldamist.
Absorbable dose: represents that present on or in the skin following washing.
Imenduv kogus – kogus, mis jääb nahale või naha sisse pärast pesemist.
The test substance, preferably radiolabelled, is applied to the clipped skin of animals at one or more appropriate dose levels in the form of a representative in-use preparation.
Uuritav aine, eelistatavalt radioaktiivselt märgistatud, kantakse looma paljakspügatud nahale ühes või enamas sobivas annuses tavaliselt kasutatava preparaadi kujul.
The test preparation is allowed to remain in contact with the skin for a fixed period of time under a suitable cover (non-occlusive, semi-occlusive, or occlusive) to prevent ingestion of the test preparation.
Uuritav valmistis jäetakse ettenähtud ajaks nahaga kokkupuutesse sobiva katte all (mis võib kokkupuutekohta lihtsalt katta, pooltihedalt või tihedalt katta), et vältida uuritava valmistise allaneelamist.
At the end of the exposure time the cover is removed and the skin is cleaned with an appropriate cleansing agent, the cover and the cleansing materials are retained for analysis and a fresh cover applied.
Kokkupuute lõppedes eemaldatakse kate ja nahk puhastatakse sobiva puhastusainega; kate ja puhastusmaterjal jäetakse analüüsimise jaoks alles ja pannakse uus kate.
The animals are housed prior to, during and after the exposure period in individual metabolism cages and the excreta and expired air over these periods are collected for analysis.
Loomi hoitakse enne kokkupuudet, selle ajal ja pärast seda metabolismi uurimise üksikpuurides ning nende perioodide väljaheited ja väljahingatud õhk kogutakse analüüsimiseks.
The collection of expired air can be omitted when there is sufficient information that little or no volatile radioactive metabolite is formed.
Väljahingatud õhu kogumise võib ära jätta, kui on piisavalt teavet selle kohta, et lenduvat radioaktiivset metaboliiti tekib vähe või üldse mitte.
Each study will normally involve several groups of animals that will be exposed to the test preparation.
Iga uuringu jaoks võetakse tavaliselt mitu rühma loomi, kes viiakse kokkupuutesse uuritava valmistisega.
One group will be killed at the end of the exposure period.
Üks rühm surmatakse kokkupuuteperioodi lõpus.
Other groups will be killed at scheduled time intervals thereafter (2).
Teised rühmad surmatakse kindlaksmääratud ajavahemike järel pärast seda (2).
At the end of the sampling time the remaining animals are killed, blood is collected for analysis, the application site removed for analysis and the carcass is analysed for any unexcreted material.
Proovivõtuaja lõppedes surmatakse allesjäänud loomad, veri kogutakse analüüsimiseks, uuritava aine pealekandmise koht eemaldatakse analüüsimiseks ja korjust analüüsitakse eritumata materjali määramiseks.
The samples are assayed by appropriate means and the degree of percutaneous absorption is estimated (6)(8)(9).
Proove analüüsitakse sobivate meetoditega ning hinnatakse nahakaudse imendumise taset (6, 8 ja 9).
The rat is the most commonly used species, but hairless strains and species having skin absorption rates more similar to those of human, can also be used (3)(6)(7)(8)(9).
Kõige sagedamini kasutatav loomaliik on rott, kuid kasutada võib ka karvavabasid liine ja liike, kellel nahakaudse imendumise kiirus sarnaneb enam inimese omale (viited 3, 6, 7, 8 ja 9).
Young adult healthy animals of a single sex (with males as the default sex) of commonly used laboratory strains should be employed.
Kasutada tuleb noori terveid täiskasvanud loomi, kes on ühest soost (tavaliselt isased) ja kuuluvad tavaliselt kasutatavatesse laboriliinidesse.
At the commencement of the study, the weight variation of animals used should not exceed ± 20 % of the mean weight.
Uuringu alguses ei tohiks katselooma kehakaalu erinevus keskmisest kehakaalust ületada ± 20 %.
As an example, male rats of 200 g – 250 g are suitable, particularly in the upper half of this range.
Näiteks on sobivad 200–250 g kaaluvad isasrotid, eriti selle vahemiku ülemisse poolde kuuluvad loomad.
A group of at least four animals of one sex should be used for each test preparation and each scheduled termination time.
Iga uuritava valmistise ja iga planeeritud lõpetamisaja kohta tuleb kasutada vähemalt nelja ühest soost looma.
Each group of animals will be killed after different time intervals, for example at the end of the exposure period (typically 6 or 24 hours) and subsequent occasions (e.g. 48 and 72 hours).
Iga loomade grupp surmatakse erinevate ajavahemike möödudes, näiteks kokkupuuteperioodi (tavaliselt 6 või 24 tundi) lõppedes ja sellele järgnevate ajavahemike järel (nt 48 ja 72 tunni möödudes).