natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the light of the case-law of the Court [15], the Commission considers the fact that a measure attributable to the State was partially financed by contributions from the undertakings concerned does not divest it of its character of State aid, given that this depends on the arrangements under and effects of the system.
Euroopa Kohtu kohtupraktikat [15] silmas pidades leiab komisjon, et riikliku meetme osaline rahastamine asjaomaste ettevõtjate maksetest ei saa mõjutada meetme kvalifitseerumist riigiabiks, kuivõrd riigiabiks kvalifitseerumine sõltub abikava tingimustest ja mõjudest.
The mandatory or voluntary nature of these contributions does not play any part in the application of this principle.
Nende maksete kohustuslikkus või vabatahtlikkus ei mõjuta kuidagi seda põhimõtet.
Consequently, FEDECOM’s allegation that the measures implemented under the ‘contingency plans’ do not constitute aid due to the private nature of the sectoral contributions must be rejected.
FEDECOMi väide, et situatsiooniplaanide alusel ellu viidud meetmed ei ole sektoripoolsete maksete eraõigusliku olemuse tõttu riigiabi, tuleb seega tagasi lükata.
The Commission is therefore able to find that the measures undertaken under the ‘contingency plans’ were financed by the State or through State resources and were attributable to the State.
Komisjon võib seega tõdeda, et situatsiooniplaanide alusel ellu viidud meetmed olid rahastatud riigi poolt või riigi ressurssidest ning riigi poolt kehtestatud.
The Commission nevertheless wished to verify that the possible applicability of the recent case-law of the Court with regard to State resources to this case did not call this reasoning into question.
Komisjon pidas siiski vajalikuks kontrollida, kas käesolevale juhtumile saab kohaldada Euroopa Kohtu hiljutist kohtupraktikat riigi ressursside küsimuses, mis võiks selle arutluskäigu kahtluse alla seada.
To this end, the main considerations of the Court in the Pearle [16] case should briefly be recalled.
Selleks tuleb lühidalt meenutada Euroopa Kohtu peamisi kaalutlusi Pearle’i kohtuasjas [16].
In its judgment, the Court stated that the revenue from a compulsory levy on all the companies in a sector of activity, collected by an intermediate association governed by public law, could be considered as a State resource only if each of the following four conditions were cumulatively met: (a) the measures financed by the mandatory contributions were determined by the sector concerned; (b) 100 % of the financing came from the contributions of the companies in the sector; (c) the contributions were compulsorily earmarked for the funding of the measure, with no possibility for the State to intervene by determining or modifying the use of these resources; (d) the parties who paid the contributions were also the beneficiaries of the measure.
Kohus osutab oma otsuses, et tulu, mis on saadud kõigile mingi sektori ettevõtjatele kohustuslikust ja avalik-õigusliku asutuse vahendusel kogutud maksest, ei saa pidada riigi ressursiks, kui täidetud on kõik järgmised tingimused: a) kohustuslikest maksetest rahastatavate meetmete üle otsustab asjaomane sektor; b) rahastamine toimub täielikult sektori ettevõtjate maksetest; c) makseid tuleb kohustuslikult kasutada nende meetmete rahastamiseks, ilma et riik saaks nende vahendite kasutamist määrata või muuta; d) maksete maksjad on ka meetmetest kasusaajad.
In this case, less than 100 % of the financing came from the contributions of the companies in the sector.
Käesoleval juhtumil ei toimunud rahastamine täielikult sektori ettevõtjate maksetest.
Evidently, this does not meet the Pearle criteria.
On ilmne, et Pearle’i kriteeriumid ei ole täidetud.
It must, however, be noted that in the Pearle judgment, the Court ruled on a different situation and for a different purpose.
Tuleb siiski märkida, et Pearle’i otsuses käsitles Euroopa Kohus teistsugust faktilist olukorda ja teistsugusel eesmärgil.
The Court wanted notably to identify the criteria that would allow the establishment of the circumstances in which the role played by the State in creating a measure entirely financed by the beneficiary sector is so marginal that the measure in question is not considered to meet all the criteria of Article 87(1) of the Treaty.
Nimelt tahtis kohus leida kriteeriume, mis võimaldavad otsustada, millistel tingimustel on riigi roll täielikult kasusaava sektori rahastatud meetme kehtestamises niivõrd kõrvaline, et selle meetme puhul ei loeta kõiki EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 1 kriteeriume täidetuks.
In the case in question, the State’s role was clearly central at all stages of the implementation of the plans (from the choice of measures to their co-financing).
Käesoleval juhtumil oli riigil ilmselgelt keskne roll situatsiooniplaanide elluviimise kõigis etappides (alates meetmete valikust kuni nende kaasrahastamiseni).
The two situations (this case and the case in the Pearle judgment) are thus difficult to compare.
Neid kahte olukorda (käesolevat juhtumit ja Pearle’i otsuse juhtumit) on seega keeruline võrrelda.
Furthermore, the Court of First Instance recently ruled on the infamous role that the French State played in another aid scheme in the agricultural sector, which had led the Court to consider that the sectoral contributions were State resources, inter alia, from the fact that they had required the adoption of an act by a public authority for their impact to be felt [17].
Peale selle pärineb Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtult veel hiljutisem otsus Prantsusmaa ilmse rolli kohta ühes teises põllumajandussektori abikavas, milles kohus jõuab järeldusele, et sektori maksete tulud on riigi ressursid, muu hulgas seetõttu, et selleks, et nende maksetega kaasneksid vajalikud tulemused, tuli need kehtestada avaliku võimu organi aktiga [17].
In this case, the main choice given to the producer organisations was whether or not to take part in the State’s initiative.
Käesoleval juhtumil oli tootjaorganisatsioonide peamine valik riigi algatusega liitumine või mitteliitumine.
Again, if they decided not to take part, the producers affected would lose the benefit of the funds allocated to the contingency plans by ONIFLHOR, which constituted a strong incentive to participate in this initiative.
Pealegi kaotasid tootjad mitteliitumise korral võimaluse saada osa ONIFLHORi poolt situatsiooniplaanidele eraldatud vahenditest, mis oli oluline ajend algatusega liitumiseks.
In view of the considerations set out above, the Commission confirms that an analysis in the light of the four criteria set out in Article 87(1) of the Treaty allows the nature of the measures connected with the ‘contingency plans’ to be conclusively established as State aid.
Eespool kirjeldatud kaalutluste põhjal leiab komisjon, et EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 1 nelja kriteeriumi valguses tehtud analüüs võimaldab vaieldamatult järeldada, et situatsiooniplaanidega seotud meetmed on riigiabi.
The Commission notes that the French authorities did not notify it of the measures introducing the aid in question, as required by Article 88(3) of the Treaty.
Komisjon nendib, et Prantsuse ametiasutused ei teavitanud komisjoni õigusaktidest, millega kõnealune abimeede kehtestati, nii nagu seda nõutakse EÜ asutamislepingu artikli 88 lõikes 3.
The measures thus constitute unlawful aid within the meaning of Article 1(f) of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty [18].
Meetmete puhul oli seega tegemist ebaseadusliku abiga nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määruse (EÜ) nr 659/1999 (millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli 93 kohaldamiseks) artikli 1 punkti f tähenduses [18].
It must be noted that the Commission’s examination here only covers the period between 31 July 1992 to the current date, by virtue of Article 15 of Regulation (EC) No 659/1999, which states that the powers of the Commission to recover aid shall be subject to a limitation period of 10 years.
On oluline märkida, et komisjoni uurimine hõlmab üksnes perioodi 31. juulist 1992 kuni tänaseni, sest määruse (EÜ) nr 659/1999 artiklis 15 on sätestatud, et aegumistähtaeg abi tagasinõudmiseks on 10 aastat.
If the Commission concludes that the unlawful aid in question here is incompatible with the common market organisation, it may only order its recovery for the period prescribed.
Juhul kui komisjon otsustab, et kõnealune abi on kokkusobimatu, ei saa ta nõuda selle tagastamist aegunud perioodi eest.
The prescription period may be interrupted by any measure taken by the Commission with regard to the unlawful aid.
Aegumisperioodi võib katkestada igasugune komisjoni samm ebaseadusliku abi suhtes.
Assessment of the compatibility of the aid
Abi kokkusobivuse analüüs
Article 87 of the Treaty admits some exceptions to the general principle of the incompatibility of State aid with the Treaty.
Asutamislepingu artikliga 87 on nähtud ette erandid riigiabi kokkusobimatuse üldisest põhimõttest.
Firstly, the Commission notes that the French authorities have not put forward any argument to show that the aid examined is compatible with the common market.
Komisjon märgib kõigepealt, et Prantsuse ametiasutused ei esitanud ühtegi argumenti eesmärgiga tõestada, et vaatlusalune abi on ühisturuga kokkusobiv.
Secondly, some of the exceptions provided for by the Treaty are clearly not applicable here, notably those provided for in Article 87(2), which covers aid having a social character, aid to make good the damage caused by natural disasters, and aid relating to German reunification.
Teiseks tuleb nentida, et teatavad asutamislepinguga ettenähtud erandid käesoleval juhul ilmselgelt ei kehti. See käib ennekõike artikli 87 lõikega 2 ettenähtud erandite kohta, mis hõlmavad sotsiaalabi, loodusõnnetuste tekitatud kahju korvamiseks antavat abi ja Saksamaa taasühinemisega seotud abi.
The same applies to the exemptions provided for in Article 87(3)(a), (b) and (d) of the Treaty, given that the aid in question was neither intended for the promotion of the economic development of areas where the standard of living is abnormally low or where there is serious underemployment, nor was it intended for projects of common European interest or to remedy a serious disturbance of the economy of a Member State, nor for the promotion of culture and heritage conservation.
Sama käib erandite kohta, mis on ette nähtud asutamislepingu artikli 87 lõike 3 punktidega a, b, d, kuivõrd kõnealuste toetuste eesmärk ei olnud majandusarengu edendamine piirkonnas, kus elatustase on erakordselt madal või kus valitseb tõsine tööpuudus, ega ka mitte üleeuroopalist huvi pakkuva tähtsa projekti elluviimine või riigi majanduse tõsise häire kõrvaldamine; samuti ei edendanud need kultuuri ega kultuuripärandi säilitamist.
The only derogation which may apply in the case in point is that provided for in Article 87(3)(c) of the Treaty, which provides that aid to facilitate the development of certain economic activities or of certain economic areas may be considered to be compatible with the common market where such aid does not adversely affect trading conditions to an extent contrary to the common interest.
Ainuke erand, mida käesoleval juhul võiks rakendada, on asutamislepingu artikli 87 lõike 3 punktiga c ettenähtud erand, mille kohaselt võib pidada ühisturuga kokkusobivaks abi teatava majandustegevuse või teatava majanduspiirkondade arengu soodustamiseks, kui niisugune abi ei kahjusta kaubandustingimusi määral, mis oleks vastuolus ühiste huvidega.
In order to be covered by this derogation, aid must comply with the Community rules governing State aid.
Selle erandi kohaldamiseks peab abi olema kooskõlas riigiabile kehtivate ühenduse eeskirjadega.
Identifying the guidelines applicable to the unlawful aid
Ebaseaduslikule abile kohaldatavate suuniste määratlemine
In accordance with the Commission notice on the determination of the applicable rules for the assessment of unlawful State aid [19], all unlawful aid under Article 1(f) of Regulation (EC) No 659/1999 must be examined in accordance with the texts in force at the time when the aid was granted.
Vastavalt komisjoni teatisele ebaseadusliku riigiabi hindamisel kohaldatavate eeskirjade kindlaksmääramise kohta [19] tuleb igasugust määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 1 punkti f tähenduses ebaseaduslikku abi analüüsida kooskõlas abi andmise ajal kehtinud eeskirjade ja suunistega.
Thus, the aid paid between 1 January 2000 and 31 December 2002 (date on which the aid payments ceased) must be examined in the light of the rules set out in the guidelines for State aid in the agriculture sector [20].
Seega tuleb ajavahemikus 1. jaanuarist 2000 kuni 31. detsembrini 2002 (kui abi andmine lõpetati) eraldatud abi analüüsida põllumajandussektoris riigiabi andmise suunistes [20] esitatud eeskirjade taustal.
However, any aid granted before this date must be assessed in the light of the measures and practice applicable before 1 January 2000.
Enne osutatud kuupäeva eraldatud abi tuleb aga hinnata enne 1. jaanuari 2000 kehtinud õigusaktide ja praktika taustal.
Incompatibility of the aid
Abi kokkusobimatus
According to the information available to the Commission, the ‘contingency plans’ provided for measures intended to deal with crises caused by a surplus of French products on the Community market, in particular by subsidising selling prices and providing subsidies for the storage or destruction of part of the harvest and financial incentives to process fresh products.
Komisjoni käsutuses oleva teabe kohaselt nähti situatsiooniplaanidega ette meetmed kriiside puhuks, mis on põhjustatud Prantsuse toodete liigpakkumisest ühenduse turul. Meetmeteks olid eelkõige müügihinna subsideerimine, toetused ladustamiseks või saagi osaliseks hävitamiseks ja rahalised stiimulid värskete toodete töötlemiseks.
On markets outside the European Union, export subsidies would also have helped to dispose of surplus French products and could have strengthened the operators’ competitive position.
Väljaspool Euroopa Liitu asuvatel turgudel aitasid eksporditoetused ilmselt samuti kaasa Prantsuse toodete ülejäägi läbimüügile ja võisid tugevdada ettevõtjate konkurentsiolukorda.
This aid seems to have been provided on the basis of prices and the quantity produced.
Neid toetusi eraldati ilmselt hinna ja toodangumahu alusel.
This aid is neither provided for by the abovementioned guidelines nor by any other Community rules on the subject.
Kõnealuseid toetusi ei nähta ette ei eespool nimetatud suuniste ega muude ühenduse eeskirjadega selles valdkonnas.
It clearly constitutes operating aid which was aimed at facilitating the sales of French products by manipulating the sales price or the quantities available on the markets.
Nende puhul on ilmselgelt tegemist tegevusabiga, mille eesmärk oli soodustada Prantsuse toodete läbimüüki hindade või turustatava kaubamahu reguleerimise teel.
Interventions of this nature are strictly forbidden by Community legislation on State aid.
Niisugune sekkumine on ühenduse riigiabi käsitlevate eeskirjadega rangelt keelatud.
It should be recalled that, as the Court of Justice and the Court of First Instance have ruled, operating aid, i.e. aid aimed at relieving undertakings of costs that they would normally incur in the ordinary management of their activities, in principle distorted competition to the extent that, for one part, it did not facilitate the ‘development’ of any economic sector and, for the other part, it gave the beneficiary artificial financial support causing an ongoing distortion of competition and affecting trade in a manner contrary to the common interest [21].
Seega tuleb meenutada, et Euroopa Kohtu ja esimese astme kohtu otsuste kohaselt moonutab tegevusabi – see tähendab abi, mille eesmärk on katta kulud, mida ettevõtja peaks tavaolukorras oma majandustegevuseks tegema – põhimõtteliselt konkurentsi, sest ühelt poolt ei aita see kaasa ühegi majandussektori arengule ja teiselt poolt annab abisaajale kunstlikku rahalist abi, mis moonutab pikaajaliselt konkurentsi ja kahjustab kaubandust määral, mis on vastuolus ühiste huvidega [21].
In particular, the agriculture markets in the European Union are thoroughly regulated through common market organisations (CMO).
Konkreetselt Euroopa Liidu põllumajandusturud on täielikult reguleeritud ühise turukorraldusega.
One of the CMO’s tasks is to ensure fair competition between the operators of the sector concerned within the European Union.
Ühise turukorralduse ülesanne on muu hulgas tagada aus konkurents asjaomase sektori ettevõtjate vahel Euroopa Liidus.
Market support measures such as those introduced and financed by France, based on the prices and quantities produced, are contrary to the aims of the fruit and vegetable CMO, and likely to seriously disturb its operation.
Sellised turutoetusmeetmed nagu Prantsusmaa kehtestatud ja rahastatud toetused, mis põhinesid hindadel ja toodangumahul, on vastuolus puu- ja köögiviljaturu ühise korralduse eesmärkidega ja võivad selle toimimist tõsiselt häirida.
In the case in the question, the CMO concerned was the fruit and vegetables CMO, based, for the 1992-2002 period, respectively on Regulations (EEC) No 1035/72 and (EC) No 2200/96.
Käesolev juhtum hõlmas konkreetsemalt puu- ja köögiviljaturu ühist korraldust, mille aluseks olid ajavahemikus 1992–2002 määrused (EMÜ) nr 1035/72 ja (EÜ) nr 2200/96.
As the Court of Justice has repeatedly pointed out [22], any intervention by a Member State in the market mechanisms, excluding those specifically provided for by a Community regulation, risks interfering with the operation of the common market organisations and giving unfair advantages to certain economic groups in the Community.
Nagu Euroopa Kohus on korduvalt rõhutanud, [22] võib igasugune liikmesriigi sekkumine turumehhanismidesse, kui see ei ole ühenduse määrustega otseselt ette nähtud, takistada ühise turukorralduse toimimist ja anda põhjendamatuid eeliseid teatavatele majanduslikele rühmadele ühenduses.
In particular, in its most recent ruling [23], the Court again pointed out that in a sector covered by a common organisation, a fortiori where that organisation is based on a common pricing system, Member States can no longer take action, through national provisions taken unilaterally, affecting the machinery of price formation at the production and marketing stages established under the common organisation.
Konkreetsemalt on Euroopa Kohus hiljuti oma kohtupraktikas [23] veel kord meenutanud, et ühise turukorraldusega sektorites, eelkõige kui see korraldus rajaneb ühtsel hinnasüsteemil, ei saa liikmesriigid enam sekkuda ühepoolsete riiklike meetmetega selliste hindade kujunemisse, mis on tootmisetappide kaupa reguleeritud ühise korraldusega.
It should be noted that the national mechanisms for aid for prices such as those in question in this case compromise the common pricing system and more generally the finality of mechanisms established by Community regulations on the common organisation of markets, even if their aim was to facilitate the sales of national products on the markets of non-EU countries.
Tuleb rõhutada, et sellised riiklikud abimehhanismid hindadele, nagu on kasutatud kõnealusel juhul, ohustavad ühist hinnakujundust ja ühenduse ühise turukorralduse määrustega kehtestatud mehhanismide eesmärke laiemalt, isegi kui nende eesmärk on soodustada riikide toodangu läbimüüki kolmandatel turgudel.
In fact, these regulations also affect the sales of Community products on the markets of non-EU countries and thus harmonise conditions of competition between Community producers.
Määrused hõlmavad ka ühenduse toodete turustamist kolmandatel turgudel ja ühtlustavad ühenduse tootjate vahelise konkurentsi tingimusi selles valdkonnas.
In light of the considerations set out above, the Commission concludes that the aid measures described cannot benefit from any derogation provided for by the Treaty, in that they distort competition and are not justified with regard to the common interest.
Eespool esitatud kaalutlusi silmas pidades järeldab komisjon, et kirjeldatud abimeetmed ei vasta ühelegi asutamislepinguga ettenähtud erandile, sest nad moonutavad konkurentsi ega ole põhjendatud ühiste huvidega.
The State aid provided by France in the form of ‘contingency plans’ for French fruit and vegetable producers between 1992 and 2002 is incompatible with the common market.
Riigiabi, mida Prantsuse riik andis ajavahemikus 1992–2002 situatsiooniplaanide kujul Prantsuse puu- ja köögiviljatootjatele, ei ole ühisturuga kokkusobiv.
The Commission regrets that France operated the above aid measures in contravention of Article 88(3) of the Treaty.
Komisjon avaldab kahetsust, et Prantsusmaa andis kõnealust abi, rikkudes sellega EÜ asutamislepingu artikli 88 lõiget 3.
Where unlawful aid is incompatible with the common market, Article 14(1) of Regulation (EC) No 659/1999 provides that the Commission must decide that the Member State concerned take all necessary measures to recover the aid from the beneficiary.
Ebaseadusliku abi kokkusobimatuse korral ühisturuga peab komisjon vastavalt määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 14 lõikele 1 nõudma, et kõnealune liikmesriik võtaks kõik vajalikud meetmed, et abisaajalt abi tagasi saada.
Such reimbursement is necessary to re-establish the situation applying previously, and involves cancelling all the financial advantages from which beneficiaries of the unlawfully granted aid have unduly benefited since the date the aid was granted.
Tagasimaksmine on vajalik selleks, et taastada endine olukord, kõrvaldades kõik rahalised eelised, mis ebaseaduslikult antud abi saaja võis alates abi eraldamise kuupäevast põhjendamatult saada.
RECOVERY PROCEDURE
TAGASTAMISMENETLUS
As indicated in Article 15(64) of the Procedural Regulation (EC) No 659/1999, the powers of the Commission to recover aid shall be subject to a limitation period of 10 years (the so-called ‘prescription period’).
Nagu osutatud punktis 64, sätestatakse määruse (EÜ) nr 659/1999 artiklis 15, et komisjonil on õigus abi tagasi nõuda kümne aasta jooksul.
The limitation period shall begin on the day on which the unlawful aid is awarded to the beneficiary either as individual aid or as aid under an aid scheme.
Aegumisperiood algab päevast, kui abisaajale antakse ebaseaduslikku abi kas individuaalse abina või abikava raames.
However, any action taken by the Commission or by a Member State, acting at the request of the Commission, with regard to the unlawful aid shall interrupt the limitation period. Each interruption shall start time running afresh.
Aegumisperioodi katkestab igasugune komisjonipoolne või komisjoni nõudmise peale liikmesriigipoolne ebaseadusliku abiga seotud tegevus ning iga katkestusega algab aegumisperiood uuesti.
Given that the Commission took its first action on 31 July 2002, in the case in question the Commission may not recover any aid which predates 31 July 1992.
Kuivõrd komisjon astus esimese sammu 31. juulil 2002, võib komisjon käesoleval juhtumil nõuda abi tagastamist alates 31. juulist 1992.
The interest rates applicable for recovering the aid deemed incompatible and the rules governing these rates are set out in Chapter V of Commission Regulation (EC) No 794/2004 of 21 April 2004 implementing Council Regulation (EC) No 659/1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty [24], as amended by Commission Regulation (EC) No 271/2008 [25].
Kokkusobimatu abi tagasinõudmisel rakendatavad intressimäärad ja nende rakendamise kord on sätestatud komisjoni 21. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 794/2004 (mida on muudetud komisjoni määrusega (EÜ) nr 271/2008 [24] ja millega rakendatakse nõukogu määrust (EÜ) nr 659/1999, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu [25] artikli 93 kohaldamiseks) V peatükis.
The aid shall be recovered in accordance with the procedures under French law, provided these allow the immediate and effective implementation of this Decision.
Abi tuleb tagasi nõuda kooskõlas Prantsusmaa õigusaktidega, tingimusel, et see võimaldab käesoleva otsuse viivitamatut ja tulemuslikku täitmist.
The aid shall be recovered from the beneficiaries of the aid.
Abi tuleb tagasi nõuda abisaajatelt.