natgillin/translations-raw huggingface dataset:
However, other endpoints for assessment of proliferation may be employed provided there is justification and appropriate scientific support, including full citations and description of the methodology.
Vohamise hindamise muid lõpp-punkte võib siiski kasutada, tingimusel et on olemas põhjendus ja piisav teaduslik toetus, kaasa arvatud täielikud viited ja meetodite kirjeldus.
The animals are randomly selected, marked to permit individual identification (but not by any form of ear marking), and kept in their cages for at least 5 days prior to the start of dosing to allow for acclimatisation to the laboratory conditions.
Loomad valitakse juhuvaliku teel, tähistatakse individuaalse identifitseerimise võimaldamiseks (kuid mitte kõrvamärkide kujul) ning hoitakse oma puurides vähemalt viis päeva enne annustamise alustamist, et võimaldada neil kohaneda laboritingimustega.
Prior to the start of treatment all animals are examined to ensure that they have no observable skin lesions.
Enne katse alustamist uuritakse kõiki loomi, tagamaks, et neid ei ole nähtavaid nahakahjustusi.
The mouse is the species of choice for this test.
Käesoleva katse jaoks valitud liik on hiir.
Young adult female mice of CBA/Ca or CBA/J strain, which are nulliparous and non-pregnant are used.
Kasutatakse CBA/Ca või CBA/J liini noori täiskasvanud emashiiri, kes ei ole poeginud ega ei ole tiined.
At the start of the study, animals should be between eight to 12 weeks old, and the weight variation of the animals should be minimal and not exceed 20 % of the mean weight.
Katse alguses peaksid loomad olema 8–12 nädalat vanad ning loomade massimuutus peaks olema minimaalne ja mitte ületama 20 % keskmisest massist.
Other strains and males may be used when sufficient data are generated to demonstrate that significant strain and/or gender-specific differences in the LLNA response do not exist.
Muid liine ja isasloomi võib kasutada, kui on loodud piisavalt andmeid, tõendamaks, et LLNA reaktsioonis ei ole olulisi liini ja/või soospetsiifilisi erinevusi.
Reliability check
Usaldusväärsuse kontroll
Positive controls are used to demonstrate appropriate performance of the assay and competency of the laboratory to successfully conduct the assay.
Positiivseid kontrolle kasutatakse selleks, et tõendada katse sobivat sooritamist ja labori pädevust katse edukaks sooritamiseks.
The positive control should produce a positive LLNA response at an exposure level expected to give an increase in the stimulation index (SI) >3 over the negative control group.
Positiivne kontroll peaks andma positiivse LLNA reaktsiooni kokkupuutetasemel, mis eeldatavasti suurendab stimulatsiooniindeksit (SI) > 3 negatiivse kontrollrühma suhtes.
The positive control dose should be chosen such that the induction is clear but not excessive.
Positiivne kontrollannus tuleks valida selline, et esilekutsumine on selge, kuid mitte liigne.
Preferred substances are hexyl cinnamic aldehyde (CAS No 101-86-0, EINECS No 202-983-3) and mercaptobenzothiazole (CAS No 149-30-4, EINECS No 205-736-8).
Eelistatud ained on heksüülkanüülaldehüüd (CASi nr 101-86-0, EINECSi nr 202-983-3) ja merkaptobensotiasool (CASi nr 149-30-4, EINECSi nr 205-736-8).
There may be circumstances in which, given adequate justification, other control substances, meeting the above criteria, may be used.
Võib olla olukordi, kus piisavalt põhjendatult võib kasutada muid kontrollaineid, mis vastavad eespool toodud kriteeriumidele.
While ordinarily a positive control group may be required in each assay, there may be situations in which test laboratories will have available historic positive control data to show consistency of a satisfactory response over a six-month or more extended period.
Kuigi tavaliselt võidakse eeldada positiivset kontrollrühma igas katses, võib olla olukordi, kus katselaboritel on olemas varasemad positiivse kontrolli andmed, mis näitavad rahuldava reaktsiooni järjepidevust kuue kuu või pikema perioodi jooksul.
In those situations, less frequent testing with positive controls may be appropriate at intervals no greater than six months.
Sellistel juhtudel võib osutuda vajalikuks katsete tegemine harvem positiivsete kontrollrühmadega mitte pikemate kui kuuekuuliste intervallidega.
Although the positive control substance should be tested in the vehicle that is known to elicit a consistent response (e.g. acetone: olive oil), there may be certain regulatory situations in which testing in non-standard vehicle (clinically/chemically relevant formulation) will also be necessary.
Kuigi tuleks uurida positiivset kontrollainet kandeaines, mis teatavasti annab samasuguse reaktsiooni (nt atsetoon: oliiviõli), võib esineda teatavaid normatiivseid olukordi, kus mittestandardse kandeainega (kliiniliselt/keemiliselt asjaomane preparaat) katsete tegemine võib samuti olla vajalik.
In such situation the possible interaction of a positive control with this unconventional vehicle should be tested.
Sellises olukorras tuleks uurida võimalikku positiivse kontrollaine ja nimetatud ebatavalise kandeaine vahelist koostoimet.
Number of animals, dose levels and vehicle selection.
Loomade arv, annusemäärad ja kandeaine valik
A minimum of four animals is used per dose group, with a minimum of three concentrations of the test substance, plus a negative control group treated only with the vehicle for the test substance, and, as appropriate, a positive control.
Ühes annuserühmas kasutatakse minimaalselt nelja looma, minimaalselt kolme katseaine kontsentratsiooni ja negatiivset kontrollrühma, kelle puhul kasutatakse kandeainet katseaine puhul, ning vajadusel positiivset kontrollrühma.
In those cases in which individual animal data are to be collected, a minimum of five animals per dose group are used.
Sellistel juhtudel, kus kogutakse kokku andmed iga looma kohta, kasutatakse minimaalselt viit looma ühes annuserühmas.
Except for absence of treatment with the test substance, animals in the control groups should be handled and treated in a manner identical to that of animals in the treatment groups.
Kontrollrühma loomi käsitletakse sarnaselt katserühma loomadega, kuid neile ei anta uuritavat ainet.
Dose and vehicle selection should be based on the recommendations given in reference (1).
Annuse ja kandeaine valik peaks põhinema viites 1 antud soovitusel.
Doses are selected from the concentration series 100 %, 50 %, 25 %, 10 %, 5 %, 2,5 %, 1 %, 0,5 % etc. Existing acute toxicity and dermal irritation data should be considered, where available, in selecting the three consecutive concentrations so that the highest concentration maximises exposure whilst avoiding systemic toxicity and excessive local skin irritation (2)(11).
Annused valitakse kontsentratsioonide seeriatest 100 %, 50 %, 25 %, 10 %, 5 %, 2,5 %, 1 %, 0,5 % jne. Varasemaid andmeid ägeda mürgisuse ja nahaärrituse kohta tuleks arvesse võtta vajadusel kolme järjestikuse kontsentratsiooni valimisel selliselt, et kõrgeim kontsentratsioon suurendab kokkupuudet, kuid väldib süsteemset mürgisust ja liigselt paikset nahaärritust (2, 11).
The vehicle should be selected on the basis of maximising the test concentrations and solubility whilst producing a solution/suspension suitable for application of the test substance.
Kandeaine tuleks valida katsekontsentratsioonide ja lahustuvuse suurendamisel, samal ajal valmistades katseaine kohaldamiseks sobiva lahuse/suspensiooni.
In order of preference, recommended vehicles are acetone/olive oil (4:1 v/v), dimethylformamide, methyl ethyl ketone, propylene glycol and dimethyl sulphoxide (2)(10), but others may be used if sufficient scientific rationale is provided.
Eelistuse järjekorras on soovitud kandeained atsetoon/oliiviõli (4:1 v/v), dimetüülformamiid, metüületüülketoon, propüleenglükool ja dimetüülsulfoksiid (2, 10), kuid võib kasutada ka muid kandeaineid, kui esitada selleks piisav teaduslik põhjendus.
In certain situations it may be necessary to use a clinically relevant solvent or the commercial formulation in which the test substance is marketed as an additional control.
Teatud olukordades võib osutuda vajalikuks kasutada täiendavaks kontrolliks kliiniliselt põhjendatud lahustit või kaubanduslikku valmistist, milles katseainet turustatakse.
Particular care should be taken to ensure that hydrophilic materials are incorporated into a vehicle system, which wets the skin and does not immediately run off. Thus, wholly aqueous vehicles are to be avoided.
Tuleks olla eriliselt ettevaatlik, tagamaks, et hüdrofiilsed ained lisatakse kandeaine süsteemi, mis niisutab nahka ja ei voola kohe maha. Seetõttu tuleks täielikke vesilahuseid vältida.
Experimental schedule
Katsete ajakava
The experimental schedule of the assay is as follows:
Katse ajakava on järgmine:
Day 1:
päev
individually identify and record the weight of each animal.
Tehakse ükshaaval kindlaks iga looma mass ja see registreeritakse.
Open application of 25μl of the appropriate dilution of the test substance, the vehicle alone, or the positive control (as appropriate), to the dorsum of each ear.
Katselooma kummagi kõrva tagaossa annustatakse lähteannusena 25 μl katseaine, kandeaine või positiivse kontrollaine (vajadusel) sobivat lahjendust.
Days 2 and 3:
ja 3. päev
repeat the application procedure carried out on day 1.
Korratakse 1. päeval tehtud annustamisprotseduuri.
Days 4 and 5:
päev
no treatment.
Katseid ei tehta.
Day 6:
päev
record the weight of each animal.
Registreeritakse iga looma mass.
Five hours later, the animals are killed.
Viis tundi hiljem loomad surmatakse.
The draining auricular lymph nodes from each ear are excised and pooled in PBS for each experimental group (pooled treatment group approach); alternatively pairs of lymph nodes from individual animals may be excised and pooled in PBS for each animal (individual animal approach).
Iga katserühma puhul lõigatakse kummastki kõrvast lahti vedelikku ärajuhtivad kõrvalesta lümfisõlmed ning uputatakse fosfaatpuhvrilisandiga soolalahusesse (katserühma proovid pannakse kokku); alternatiivselt iga üksiku looma lümfisõlmepaarid võidakse lahti lõigata ja uputada fosfaatpuhvrilisandiga soolalahusesse (ühe looma proov).
Details and diagrams of the node identification and dissection can be found in Appendix I of reference 10.
Sõlme identifitseerimise ja dissekteerimise üksikasjad ja diagrammid võib leida viite 10 I lisast.
Preparation of cell suspensions
Rakususpensioonide ettevalmistamine
A single cell suspension of lymph node cells (LNC) either from pooled treatment groups or bilaterally from individual animals is prepared by gentle mechanical disaggregation through 200 μm-mesh stainless steel gauze.
Katserühmade kokkupandud lümfisõlmerakkudest või üksikute loomade lümfisõlmepaari rakkudest valmistatakse suspensioon, kus kõik rakud õrnalt mehaaniliselt hajutatakse läbi 200 μm avaga roostevabast terasest võrgu.
Lymph node cells are washed twice with an excess of PBS and precipitated with 5 % trichloroacetic acid (TCA) at 4 oC for 18h (2).
Lümfisõlmerakud pestakse kaks korda ohtralt fosfaatpuhvrilisandiga soolalahusega ja sadestatakse 5 % triklooräädikhappega (TCA) 4 oC juures 18 tundi (2).
Pellets are either re-suspended in 1 ml TCA and transferred to scintillation vials containing 10 ml of scintillation fluid for 3H-counting, or transferred directly to gamma counting tubes for 125I-counting.
Graanulid kas suspendeeritakse uuesti 1 ml TCA-s ja pannakse stsintsillatsioonipudelisse, mis sisaldab 10 ml stsintsillatsioonivedelikku 3H-loendamiseks, või pannakse otse gammaloenduri torru 125I-loendamiseks.
Determination of cell proliferation (incorporated radioactivity)
Raku vohamise (inkorporeeritud radioaktiivsuse) määramine
Incorporation of 3H-methyl thymidine is measured by β-scintillation counting as disintegrations per minute (DPM).
3H-metüültümidiini inkorporeerumist mõõdetakse β-stsintsillatsiooni loendamise teel eraldumistena minutis (DPM).
Incorporation of 125I-iododeoxyuridine is measured by 125I-counting and also is expressed as DPM.
125I-jododeoksüuridiini inkorporeerumist mõõdetakse 125I-loendamise teel ning samuti väljendatakse DPM-na.
Depending on the approach used, the incorporation will be expressed as DPM/treatment group (pooled approach) or the DPM/animal (individual approach).
Sõltuvalt kasutatud lähenemisest väljendatakse inkorporeerumist DPM-na katserühma kohta (kokkupandud proovid) või DPM-na looma kohta (üksikproovid).
Animals should be carefully observed once daily for any clinical signs, either of local irritation at the application site or of systemic toxicity.
Loomadel tuleks hoolikalt jälgida kord päevas kliinilisi tunnuseid – kas annustamiskoha paikne ärritus või süsteemne mürgisus.
Body weights
Kehamassid
As stated in section 1.3.3.1, individual animal body weights should be measured at the start of the test and at the scheduled kill of the animals.
Vastavalt punktile 1.3.3.1 tuleks mõõta iga looma kehamass katse alguses ja loomade ettemääratud surmamise hetkel.
Results are expressed as the Stimulation Index (SI).
Tulemusi väljendatakse stimulatsiooniindeksina (SI).
The average SI for vehicle treated controls is then 1.
Keskmine SI kandeaine-kontrollrühmade puhul on seega 1.
Use of the individual approach to calculate the SI will enable the performance of a statistical analysis of the data.
Individuaalse lähenemise kasutamine SI arvutamiseks võimaldab sooritada andmete statistilise analüüsi.
In choosing an appropriate method of statistical analysis the investigator should maintain an awareness of possible inequalities of variances and other related problems that may necessitate a data transformation or a non-parametric statistical analysis.
Sobiva statistilise analüüsi meetodi valimisel peaks uurija säilitama teadlikkuse dispersioonide võimalike ebavõrdsuste kohta ja muude seotud probleemide kohta, mis võivad tingida andmete muutmise või mitteparameetrilise statistilise analüüsi.
An adequate approach for interpreting the data is to evaluate all individual data of treated and vehicle controls, and derive from these the best fitting dose response curve, taking confidence limits into account (8)(12)(13).
Andmete tõlgendamise piisav lähenemine on hinnata kõiki katse-ja kandeaine-kontrollrühma üksikandmeid ja saada neist kõige paremini sobiv annuse ja sellele reageerimise kõver, võttes arvesse usalduspiire (8, 12, 13).
However, the investigator should be alert to possible ‘outlier’ responses for individual animals within a group that may necessitate the use of an alternative measure of response (e.g. median rather than mean) or elimination of the outlier.
Uurija peaks jälgima rühmas esinevaid üksikute loomade võimalikke „lubatud veaga” reaktsioone, mis võivad tingida reaktsiooni alternatiivse mõõtmise (nt keskmise asemel mediaan) või lubatud vea kõrvaldamise.
The decision process with regard to a positive response includes a stimulation index ≥ 3 together with consideration of dose-response and, where appropriate, statistical significance (3)(6)(8)(12)(14).
Otsustusprotsess seoses positiivse reaktsiooniga hõlmab stimulatsiooniindeksit ≥ 3, kui annust ja sellele reageerimist ning vajadusel statistilist olulisust arvesse võetakse (3, 6, 8, 12, 14).
If it is necessary to clarify the results obtained, consideration should be given to various properties of the test substance, including whether it has a structural relationship to known skin sensitisers, whether it causes excessive skin irritation and the nature of the dose response seen.
Kui on vaja selgitada saadud tulemusi, tuleks arvesse võtta katseaine erinevaid omadusi, kaasa arvatud võimalik struktuuriline sarnasus tuntud naha sensibilisaatoritega, võimalik liigne nahaärritus ning annuse ja sellele reageerimise olemus.
These and other considerations are discussed in detail elsewhere (7).
Neid ja muid kaalutlusi on arutatud üksikasjalikult viites (7).
Data should be summarised in tabular form showing the mean and individual DPM values and stimulation indexes for each dose (including vehicle control) group.
Andmed esitatakse kokkuvõtlikult tabeli kujul, kus on näidatud keskmised ja individuaalsed DPM-väärtused ning stimulatsiooniindeksid iga annuserühma, kaasa arvatud kandeainet saanud rühma puhul.
The test report should contain the following information
Katseprotokoll peab sisaldama järgmist teavet.
test substance:
Uuritav aine:
identification data (e.g. CAS number, if available, source, purity, known impurities, lotnumber),
tunnusandmed (nt CASi number, kui see on olemas; algupära; puhtus; tuntud lisandid; partii number);
physical nature and physicochemical properties (e.g. volatility, stability, solubility),
füüsikaline laad ja füüsikalis-keemilised omadused (nt lenduvus, stabiilsus, lahustuvus);
identification data (purity, concentration (where appropriate); volume used)
tunnusandmed [puhtus; kontsentratsioon (vajaduse korral), kasutatud kogus];
strain of mice used,
kasutatav hiirte liin;
details of test substance preparation and application,
katseaine ettevalmistamise ja kasutamise üksikasjad,
justification for dose selection, including results from range finding study, if conducted; vehicle and test substance concentrations used and the total amount of substance applied,
annuse valiku põhjendus, kaasa arvatud annusepiirkonna määramise katse tulemused, kui see on sooritatud; kandeaine ja katseaine kontsentratsioonid ning manustatud aine koguhulk;
details of food and water quality (including diet type/source, water source).
üksikandmed toidu ja vee kvaliteedi kohta (sh sööda tüüp/allikas, vee allikas).
Reliability check:
Usaldusväärsuse kontroll:
a summary of the results of the latest reliability check including information on substance, concentration and vehicle used,
kokkuvõte viimase usaldusväärsuse kontrolli tulemustest, mis sisaldavad teavet kasutatud aine, kontsentratsiooni ja kandeaine kohta;
concurrent and/or historical positive and negative control data for testing laboratory.
katselaborite praegused ja/või varasemad positiivsed ja negatiivsed kontrollandmed.
individual weights of animals at the start of dosing and at scheduled kill,
iga looma mass annustamise alguses ja ettemääratud surmamise hetkel;
a table of mean (pooled approach) and individual (individual approach) DPM values as well as the range of values for both approaches and the stimulation indices for each dose (including vehicle control) group,
tabel keskmiste DPM-väärtuste kohta (kokkupandud proovid) ja üksikute DPM-väärtuste kohta (üksikproovid) ning iga annuserühma (kaasa arvatud kandeaine-kontrollrühm) stimulatsiooniindeksid;
statistical analysis where appropriate,
vajadusel statistilised analüüsid;
time course of onset and signs of toxicity, including dermal irritation at site of administration, if any, for each animal.
mürgisuse ilmnemise algus ja nähud, kaasa arvatud võimalik nahaärritus annustamiskohas igal loomal.
Discussion of results:
Tulemuste arutelu:
a brief commentary on the results, the dose-response analysis, and statistical analyses, where appropriate, with a conclusion as to whether the test substance should be considered a skin sensitiser.
lühikommentaar tulemuste, annuse ja sellele reageerimise analüüsi ning vajadusel statistiliste analüüside kohta ja järeldused selle kohta, kas katseainet tuleks pidada naha sensibilisaatoriks.
Kimber, I. and Basketter, D.A., (1992) The murine local lymph node assay; collaborative studies and new directions: A commentary.
Kimber, I. and Basketter, DA. (1992). The murine local lymph node assay; collaborative studies and new directions: A commentary.
Food and Chemical Toxicology 30, p. 165-169.
Food and Chemical Toxicology 30, 165–169.
Kimber, I, Derman, R.J., Scholes E.W, and Basketter, D.A.
Kimber, I, Derman, R.J., Scholes E.W, and Basketter, DA.
Toxicology, 93, p. 13-31.
Toxicology, 93, 13–31.
Kimber, I., Hilton, J., Dearman, R.J., Gerberick, G.F., Ryan, C.A., Basketter, D.A., Lea, L., House, R.V., Ladies, G.S., Loveless, S.E., Hastings, K.L., (1998) Assessment of the skin sensitisation potential of topical medicaments using the local lymph node assay: An interlaboratory exercise.
Kimber, I., Hilton, J., Dearman, R.J., Gerberick, G.F., Ryan, C.A., Basketter, DA., Lea, L., House, R.V., Ladies, G.S., Loveless, S.E., Hastings, K.L. (1998). Assessment of the skin sensitisation potential of topical medicaments using the local lymph node assay: An interlaboratory exercise.
Journal of Toxicology and Environmental Health, 53, p. 563-79.
Journal of Toxicology and Environmental Health, 53, 563–79.
Testing Method B.6.
Testing Method B.6.
Chamberlain, M. and Basketter, D.A., (1996) The local lymph node assay: status of validation.
Chamberlain, M. and Basketter, DA. (1996). The local lymph node assay: status of validation.
Food and Chemical Toxicology, 34, p. 999-1002.
Food and Chemical Toxicology, 34, 999–1002.
Basketter, D.A., Gerberick, G.F., Kimber, I. and Loveless, S.E., (1996) The local lymph node assay- A viable alternative to currently accepted skin sensitisation tests.
Basketter, DA., Gerberick, G.F., Kimber, I. and Loveless, S.E (1996). The local lymph node assay- A viable alternative to currently accepted skin sensitisation tests.
Food and Chemical Toxicology, 34, p. 985-997.
Food and Chemical Toxicology, 34, 985–997.
Basketter, D.A., Gerberick, G.F. and Kimber, I., (1998) Strategies for identifying false positive responses in predictive sensitisation tests.
Basketter, DA., Gerberick, G.F. and Kimber, I. (1998). Strategies for identifying false positive responses in predictive sensitisation tests.
Van Och, F.M.M, Slob, W., De Jong, W.H., Vandebriel, R.J., Van Loveren, H., (2000) A quantitative method for assessing the sensitising potency of low molecular weight chemicals using a local lymph node assay: employement of a regression method that includes determination of uncertainty margins.
Van Och, F.M.M, Slob, W., De Jong, W.H., Vandebriel, R.J., Van Loveren, H. (2000). A quantitative method for assessing the sensitising potency of low molecular weight chemicals using a local lymph node assay: employement of a regression method that includes determination of uncertainty margins.
Toxicology, 146, p. 49-59.
Toxicology, 146, 49–59.
Dearman, R.J., Hilton, J., Evans, P., Harvey, P., Basketter, D.A. and Kimber, I., (1998) Temporal stability of local lymph node assay responses to hexyl cinnamic aldehyde.
Dearman, R.J., Hilton, J., Evans, P., Harvey, P., Basketter, DA. and Kimber, I. (1998). Temporal stability of local lymph node assay responses to hexyl cinnamic aldehyde.
Journal of Applied Toxicology, 18, p. 281-4.
Journal of Applied Toxicology, 18, 281–4.
National Institute of Environmental Health Sciences, (1999) The Murine Local Lymph Node Assay: A Test Method for Assessing the Allergic Contact Dermatitis Potential of Chemicals/Compounds: The Results of an Independent Peer Review Evaluation Coordinated by the Interagency Coordinating Committee on the Validation of Alternative Methods (ICCVAM) and the National Toxicology Program Center for the Evaluation of Alternative Toxicological Methods (NICETAM).
National Institute of Environmental Health Sciences (1999). The Murine Local Lymph Node Assay: A Test Method for Assessing the Allergic Contact Dermatitis Potential of Chemicals/Compounds: The Results of an Independent Peer Review Evaluation Coordinated by the Interagency Coordinating Committee on the Validation of Alternative Methods (ICCVAM) and the National Toxicology Program Center for the Evaluation of Alternative Toxicological Methods (NICETAM).
Basketter, D.A., Selbie, E., Scholes, E.W.
Basketter, DA., Selbie, E., Scholes, E.W.
Lees, D. Kimber, I. and Botham, P.A., (1993) Results with OECD recommended positive control sensitisers in the maximisation, Buehler and local lymph node assays.
Lees, D. Kimber, I. and Botham, PA. (1993) Results with OECD recommended positive control sensitisers in the maximisation, Buehler and local lymph node assays.
Food and Chemical Toxicology, 31, p. 63-67.
Food and Chemical Toxicology, 31, 63–67.
Basketter D.A., Lea L.J., Dickens A., Briggs D., Pate I., Dearman R.J., Kimber I., (1999) A comparison of statistical approaches to the derivation of EC3 values from local lymph node assay dose responses.
Basketter DA., Lea L.J., Dickens A., Briggs D., Pate I., Dearman R.J., Kimber I. (1999). A comparison of statistical approaches to the derivation of EC3 values from local lymph node assay dose responses.