natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It may thus be that a taxation regime does not constitute State aid even though it does not correspond in all respects to the general system of corporate taxation of the Member State.
Seega ei pruugi maksustamiskord olla riigiabi, isegi kui see ei vasta täielikult liikmesriigi üldisele ettevõtete maksustamise süsteemile.
The Court has also held on numerous occasions that Article 87(1) of the EC Treaty does not make a distinction according to the causes or aims of State aid measures, but defines them according to their effects [10].
Euroopa Kohus on mitmel korral leidnud ka seda, et EÜ asutamislepingu artikli 87 lõikes 1 ei tehta riigiabimeetmetel vahet nende põhjuste või eesmärkide alusel, vaid neid määratletakse nende mõju põhjal [10].
In particular, tax measures which do not represent an adaptation of the general system to meet particular characteristics of certain undertakings, but have been put forward as a means of improving their competitiveness, are caught by Article 87(1) of the EC Treaty [11].
Täpsemalt kuuluvad EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 1 kohaldamisalasse maksumeetmed, millega ei kohandata üldist süsteemi teatud ettevõtjate teatavate omadustega, vaid mis on kehtestatud nende konkurentsivõime tõstmiseks [11].
The concept of State aid does not apply, however, to state support measures which differentiate between undertakings where that differentiation arises from the nature or the overall structure of the system of which they form part.
Riigiabi mõiste ei hõlma siiski riiklikke toetusmeetmeid, millega kehtestatakse ettevõtjate erinev kohtlemine, kui selline erinev kohtlemine tuleneb selle süsteemi olemusest või ülesehitusest, millesse need meetmed kuuluvad.
As explained in the Commission’s notice on the application of the State aid rules to measures relating to direct business taxation [12] (the taxation notice), ‘some conditions may be justified by objective differences between taxpayers’.
Nagu on selgitatud komisjoni teatises riigiabieeskirjade kohaldamise kohta äriühingute otsese maksustamisega seotud meetmete suhtes [12] (edaspidi „maksustamist käsitlev teatis”) „võivad maksumaksjate vahelised objektiivsed erinevused põhjendada teatavaid tingimusi”.
Firstly, it should be clarified at which level (group level or undertaking level) the assessment is to be made.
Esiteks tuleb selgitada, millisel tasandil (kontserni või ettevõtja tasand) tuleb hindamine teha.
In the opening decision, the Commission indicated its preliminary view that this assessment should be made at group level, arguing that where the companies of a purely domestic group had opted for the group interest box, the advantage of a reduced taxation of the interest received by a Dutch financing company would be cancelled out by the lower deductibility of the interest paid by the Dutch-financed company [13].
Komisjon esitas menetluse algatamise otsuses oma esialgse seisukoha, mille kohaselt tuleb see hindamine teha kontserni tasandil, väites, et kui puhtalt sisemaisesse kontserni kuuluvad äriühingud on valinud kontserni intressikassa, tasakaalustab finantseeriva Madalmaade äriühingu poolt saadud intressi vähendatud maksumääraga maksustamisega antud eelist finantseeritud Madalmaade äriühingu makstud intressi madalam mahaarvamismäär [13].
The Dutch authorities consider that, because the measure is symmetric and would merely shift the tax burden between taxpayers, some companies will enjoy an advantage while others will suffer a disadvantage, depending on their objective position as debtor or creditor.
Madalmaade ametiasutused leiavad, et kuna meede on sümmeetriline ja nihutaks üksnes maksumaksjate vahelist maksukoormust, saavad mõned äriühingud eelise, samal ajal kui teised satuvad ebasoodsamasse olukorda, olenevalt nende objektiivsest seisundist võlgniku või kreeditorina.
Thus the group interest box does not involve aid.
Seega ei ole kontserni intressikassa abi.
As the Dutch authorities pointed out in their letter of 18 December 2008, where one company has effective control over the financing of another, the latter company is no longer free to make decisions about its financing, or to choose between financing by means of debt or equity.
Nagu Madalmaade ametiasutused 18. detsembri 2008. aasta kirjas märkisid, et kui üks äriühing omab tegelikku kontrolli teise äriühingu rahastamise üle, ei saa viimane enam oma rahastamise suhtes vabalt otsuseid teha ega valida kas rahastamine toimub võlakohustuste või omakapitali kaudu.
The group’s central management decides how externally attracted funds are to be allocated within the group, either by internal debt or by internal equity.
Kontserni juhatus otsustab, kuidas väljastpoolt saadud raha kontsernis jaotatakse, kas kontsernisiseste võlakohustuste või kontsernisisese omakapitali kaudu.
The Commission notes, however, that the measure relates to a specific operation (the financing of related companies), and not to a consolidation at group level.
Komisjon märgib siiski, et meede on seotud konkreetse toiminguga (sidusettevõtjate rahastamine), mitte kontserni tasandil konsolideerimisega.
Any reduced tax rate will be applied individually to companies on the basis of the balance of their interest boxes.
Vähendatud maksumäära kohaldatakse üksikute äriühingute suhtes nende intressikassa bilansi põhjal.
Even if financing decisions can be expected to be taken in the best interest of the group as a whole, an analysis at the level of the group has no foundation in Dutch tax law, as the Dutch authorities have pointed out.
Isegi kui rahastamisotsused tehakse kontserni kui terviku parimates huvides, ei ole analüüsi tegemine kontserni tasandil Madalmaade maksuõiguse kohaselt põhjendatud, nagu Madalmaade ametiasutused on märkinud.
Under Dutch law, tax consolidation occurs only in the case of a share ownership of 95 % or more.
Madalmaade õiguse kohaselt toimub maksude konsolideerimine üksnes 95 % suuruse või suurema osaluse korral.
In other words, Dutch corporation tax is levied on individual entities, not on groups.
Teisisõnu maksustatakse Madalmaades kohaldatava ettevõtte tulumaksuga üksikuid üksusi, mitte kontserne.
To that extent, the name given to the ‘group interest box’ does not properly reflect the fact that it applies to individual entities, engaged in specific financing operations.
Selles mõttes ei kajasta nimetus „kontserni intressikassa” õigesti asjaolu, et seda kohaldatakse üksikute üksuste suhtes, kes osalevad konkreetsetes rahastamistoimingutes.
The measure does not concern a cost/revenue balance consolidated at group level.
Meede ei hõlma kontserni tasandil konsolideeritud kulude/tulude tasakaalu.
Therefore, the Commission is of the opinion that the assessment of the scheme should be made at the level of individual companies.
Seepärast on komisjon seisukohal, et kava tuleks hinnata üksikute äriühingute tasandil.
The scheme, as amended by the Dutch authorities, can be described as a reduced rate on a specific type of revenue (or cost) in the form of interest on a loan, when the transaction takes place between related companies [14].
Madalmaade ametiasutuste muudetud kava võib kirjeldada kui vähendatud määra kohaldamist teatud konkreetset liiki tulude (või kulude) suhtes, mis saadakse või makstakse laenuintressina, kui tehing toimub sidusettevõtjate vahel [14].
Furthermore, the Commission considers that the symmetry of the measure and its neutral impact at the level of the group is not sufficient to exclude the possibility of an advantage to individual companies.
Peale selle leiab komisjon, et meetme sümmeetrilisus ja neutraalne mõju kontserni tasandil ei ole piisav, et välistada üksikutele äriühingutele eelise andmise võimalust.
Similarly, taxing the interest of one entity in the group at a lower rate cannot be justified by taxing another company — through reduced deductibility of interest — at a higher rate [15].
Samuti ei saa ühe kontserni kuuluva üksuse intressi madalama määraga maksustamist õigustada sellega, et teist äriühingut maksustatakse kõrgema määraga – intressi vähendatud mahaarvamise teel [15].
Analysis of the selective nature of the measure
Meetme valikulisuse analüüs
The Commission considers that, for the taxation of specific types of revenue, it may be important to determine whether a scheme covers broad categories of transactions in a non-discriminatory manner.
Komisjon leiab, et konkreetsete tululiikide maksustamise puhul võib olla oluline teha kindlaks, kas kava hõlmab laia tehinguterühma mittediskrimineerival viisil.
Any discrimination that cannot be justified by objective differences between taxpayers may lead to a distortion of competition.
Iga diskrimineerimine, mida ei õigusta maksumaksjatevahelised objektiivsed erinevused, võib põhjustada konkurentsi moonutamist.
In this regard, it is worth noting that it is a typical feature of many tax systems that there are analytical elements to complement the synthetic nature of the tax system.
Sellega seoses tasub märkida, et paljude maksusüsteemide tüüpiline joon on see, et maksusüsteemi sünteetilisust täiendavad analüütilised elemendid.
This is particularly the case where specific types of revenue such as interest or dividends are subject to differentiated tax treatment.
Seda tuleb ette eelkõige siis, kui teatavaid tululiike, nagu intressid või dividendid, maksustatakse erinevalt.
This being said, it must be determined whether loan transactions between related companies may be objectively entitled to a reduced taxation rate.
Eelnevat arvesse võttes tuleb kindlaks teha, kas sidusettevõtjatevaheliste laenutehingute madalamal maksumääral on objektiivne alus.
The Dutch authorities and the VNO-NCW have argued that it is only groups that there can be arbitrage between financing through capital injection and lending.
Madalmaade ametiasutused ja VNO-NCW on väitnud, et kapitalisüsti ja laenamise kaudu rahastamise vahel saab arbitraaž tekkida üksnes kontsernide puhul.
In contrast to companies that are not part of a group (stand-alone companies), group companies are confronted with arbitrage between equity capital and loan capital within their group.
Erinevalt äriühingutest, kes ei kuulu kontserni (edaspidi „eraldiseisvad äriühingud”), puutuvad kontserni kuuluvad äriühingud kontsernisiseselt kokku arbitraažiga omakapitali ja laenukapitali vahel.
Such an arbitrage is for the most part influenced by tax considerations rather than economic considerations.
Sellist arbitraaži mõjutavad enamasti pigem maksualased kui majanduslikud kaalutlused.
The Commission is of the opinion that the measure at issue will have the effect of reducing this arbitrage (in a domestic situation), as the difference between the taxation of intra-group interests and the taxation of intra-group dividends will be reduced, thus reinforcing the technical neutrality of the tax system.
Komisjon on seisukohal, et kõnealune meede vähendab seda arbitraaži (riigisiseselt), sest kontsernisiseste intresside ja kontsernisiseste dividendide maksustamise erinevused vähenevad, mis omakorda suurendab maksusüsteemi tehnilist neutraalsust.
To illustrate this point, it is necessary to distinguish between three different types of situation (see figure 1 below) involving related companies and stand-alone companies (including financial institutions in their relations with independent third parties).
Selle seisukoha näitlikustamiseks on vaja eristada kolme eri liiki olukordi (vt joonis 1), mis on seotud sidusettevõtjate ja eraldiseisvate äriühingutega (sealhulgas finantseerimisasutused, kellel on sidemed sõltumatute kolmandate isikutega).
Suppose that A-B-C is a corporate group, where A controls the financing of B and C; X is an entity that is not part of a group (‘stand-alone’ company), and Y is a credit institution, providing loans to independent parties.
Oletame, et A-B-C on kontsern, milles A kontrollib B ja C rahastamist, ning X on üksus, mis ei kuulu kontserni (eraldiseisev äriühing), ja Y krediidiasutus, kes annab sõltumatutele isikutele laenu.
The first situation is that of financial transactions between related companies.
Esimene olukord hõlmab sidusettevõtjatevahelisi finantstehinguid.
The parent company A provides liquidity to its subsidiaries B and C through either a loan or equity.
Emaettevõtja A suurendab oma tütarettevõtjate B ja C likviidsust laenu või omakapitali kaudu.
These financial transactions will result in the payment (by B and C) of either interest or dividends.
Nende finantstehingute tulemusel maksavad B ja C intressi või dividende.
The choice between loan and equity financing is made at the level of the parent company A in the best interest of the group of related companies as a whole.
Laenu või omakapitali kaudu rahastamise üle otsustab emaettevõtja A, kes lähtub sidusettevõtjate kontserni kui terviku parimatest huvidest.
As a consequence, when the parent company A finances one of its subsidiaries (or affiliates), thee will indeed be an arbitrage between loan and equity on the basis of several criteria.
Seetõttu tekib juhul, kui emaettevõtja A rahastab üht oma tütarettevõtjat (või sidusettevõtjat), tõepoolest mitme kriteeriumi põhjal arbitraaž laenu ja omakapitali vahel.
While a need for liquidity in the long term or an investment will generally require a capital injection, short-term financial requirements will require only the provision of a (short-term) loan.
Kui pikaajalise likviidsuse tagamiseks või investeeringu tegemiseks on üldjuhul vaja kapitalisüsti, on lühiajaliste finantsvajaduste rahuldamiseks vaja üksnes (lühiajalist) laenu.
However, tax considerations may influence these economic considerations.
Maksualased kaalutlused võivad siiski neid majanduslikke kaalutlusi mõjutada.
By reducing the difference in the tax treatment of intra-group loan revenues (interest) and intra-group capital revenues (dividend), the measure will have the effect of narrowing the tax arbitrage between the two types of transaction in a domestic situation.
Kuna meede vähendab kontsernisiseste laenutulude (intresside) ja kontsernisiseste kapitalitulude (dividendide) maksualase kohtlemise erinevusi, vähendab ta riigisiseselt nende kahe tehinguliigi vahelist maksuarbitraaži.
The second type of transaction is that of a loan transaction between a financial institution (bank Y) and one of the companies belonging to a group (company B).
Teist liiki tehingu puhul on tegemist laenutehinguga finantseerimisasutuse (pank Y) ja ühe kontserni kuuluva äriühingu (äriühing B) vahel.
Such a situation arises in principle when financial requirements cannot be satisfied by the provision of liquidity within the group.
Selline olukord tekib põhimõtteliselt siis, kui kontsernisisene likviidsuse suurendamine ei rahulda finantsvajadusi.
In such a situation, there is no arbitrage for Y, as a capital injection into B is not an alternative for Y, which is simply carrying on its business of granting credit to third parties.
Sellises olukorras Y jaoks arbitraaži ei teki, sest tal ei ole võimalust teha äriühingule B kapitalisüsti, vaid ta tegeleb lihtsalt oma majandustegevusega, andes laenu kolmandatele isikutele.
Nor is there any arbitrage between loan and equity at the level of B (or at group level).
Laenu ja omakapitali vahel ei ole arbitraaži ka B tasandil (või kontserni tasandil).
Financial institutions (that grant loans to independent parties) may be distinguished from group companies (providing liquidity to their affiliates) for another reason also.
Finantseerimisasutused (kes annavad sõltumatutele isikutele laenu) erinevad kontserni kuuluvatest äriühingutest (kes suurendavad oma tütarettevõtjate likviidsust) veel ühel põhjusel.
In the case of financial institutions, revenues from such loan transactions are generated by the institutions’ regular business and may constitute a major part of their revenues.
Finantseerimisasutused saavad sellistelt laenutehingutelt tulu oma tavapärase majandustegevuse käigus ja see võib moodustada nende tuludest suure osa.
In the case of group companies, such revenues are recycled from transactions with independent market players and transformed into intra-group revenues, without generating any revenues at the level of the group.
Kontserni kuuluvad äriühingud saavad sellist tulu sõltumatute ettevõtjatega tehtud tehingutelt ja need muudetakse kontsernisiseseks tuluks, ilma et kontserni tasandil tulu saadaks.
The interest paid by company B to the bank will constitute additional costs not only for company B but also for the group as a whole, while, in the first situation, the interest paid by company B (or C) to its parent will not constitute additional costs or revenues for the group.
Intress, mida äriühing B pangale maksab, ei ole lisakulu mitte üksnes äriühingu B, vaid ka kontserni kui terviku jaoks, samal ajal kui esimese olukorra puhul ei ole äriühingu B (või C) poolt emaettevõtjale makstav intress kontserni jaoks lisakulu või -tulu.
In this respect, it is worth noting that financial institutions did not complain nor present any observations following the publication of the opening decision in the Official Journal of the European Union about the scope of the interest box scheme.
Sellega seoses tuleb märkida, et finantseerimisasutused ei esitanud pärast menetluse algatamise otsuse avaldamist Euroopa Liidu Teatajas intressikassa kava kohaldamisala kohta ühtegi kaebust ega tähelepanekut.
If we consider the situation from the debtor’s point of view (B vis-à-vis Y), the company may be more readily compared to a stand-alone company such as company X when it concludes a loan with bank Y.
Kui me vaatleme olukorda võlgniku vaatepunktist (B on võlgu Y-le), võib pangalt laenu võtvat äriühingut pigem võrrelda eraldiseisva äriühinguga, nagu äriühing X, kui ta sõlmib laenulepingu pangaga Y.
The third situation is that of a loan transaction between a financial institution (bank Y) and a stand-alone company (X).
Kolmas olukord hõlmab finantseerimisasutuse (pank Y) ja eraldiseisva äriühingu (X) vahelist laenutehingut.
As in the previous situation, Y is not confronted with any arbitrage, as a capital injection into B is not an alternative for Y.
Nagu eelmiseski olukorras, ei teki Y jaoks siin mingit arbitraaži, sest Y-l puudub võimalus teha äriühingusse B kapitalisüsti.
Although, in some circumstances, the financial requirements of company X might be satisfied through the provision of a loan or capital injection from individual shareholders, this situation is not comparable with the first one, as the potential liquidity providers (natural persons) are not subject to corporate taxation.
Kuigi teatavatel asjaoludel võib äriühingu X finantsvajadusi rahuldada laenu või kapitalisüstiga üksikaktsionäridelt, ei ole see olukord esimesega võrreldav, sest võimalikud likviidsuse suurendajad (füüsilised isikud) ei pea tasuma ettevõtte tulumaksu.
In addition, incorporating such transactions with private investors into the scope of the measure (by reducing the deductibility of interest paid by company X to its shareholders and by simultaneously reducing the taxation of such interest at the level of the individual shareholder) would be extremely difficult, as individual taxation does not follow the same logic as corporate taxation [16].
Lisaks sellele oleks selliste erainvesteerijatega tehtud tehingute lisamine meetme kohaldamisalasse (äriühingu X poolt osanikele makstava intressi mahaarvatavuse vähendamine ja samal ajal sellise intressi maksustamise vähendamine üksikisikust aktsionäri tasandil) äärmiselt keeruline, sest üksikisiku maksustamisel järgitakse teistsugust loogikat kui ettevõtte maksustamisel [16].
If, from a debtor’s perspective, company X’s financial requirements can be satisfied only by having recourse to borrowing from a financial institution, the resulting transaction with Y will be similar to the loan transaction between company B and Y.
Kui äriühingu X finantsvajadusi on võlgniku vaatenurgast võimalik rahuldada üksnes finantseerimisasutuselt laenu võtmise teel, on selle tulemusel pangaga Y tehtav tehing samasugune nagu laenutehing äriühingu B ja panga Y vahel.
Since stand-alone companies that are not credit or financial institutions are in principle not engaged in the regular business of granting loans to independent parties, they are not discriminated against with regard to loan transactions, as compared with related companies granting loans to affiliated companies.
Kuna eraldiseisvad äriühingud, mis ei ole krediidi- ega finantseerimisasutused, ei tegele põhimõtteliselt regulaarse laenuandmisega sõltumatutele isikutele, ei diskrimineerita neid laenutehingute tegemisel, võrreldes sidusettevõtjatega, kes annavad laenu oma sidusettevõtjatele.
Finally, the Netherlands have changed the definition of ‘group’ for the purpose of the interest box measure.
Madalmaad on muutnud mõiste „kontsern” määratlust intressikassa meetme kohaldamise eesmärgil.
The Dutch authorities argue that this change is the result of a refining of its approach to avoid tax arbitrage.
Madalmaade ametiasutused väidavad, et selline muudatus tuleneb maksuarbitraaži vältimiseks kasutatava lähenemisviisi täiustamisest.
In the new proposal, entities will be related, entitling them to enter interest in the interest box, where one entity directly or indirectly has effective control over the financing of the other entity.
Uue ettepaneku kohaselt on üksused omavahel seotud – mis võimaldab neil lisada intressi intressikassasse – kui üks üksus omab otseselt või kaudselt tegelikku kontrolli teise üksuse rahastamise üle.
The Commission considers this change important, since if one company has effective control over the financing of the other company, the latter is no longer free to choose between financing via internal or external debt, nor is it free to choose between financing via debt or equity.
Komisjon peab seda muudatust oluliseks, sest kui ühele äriühingule kuulub tegelik kontroll teise äriühingu rahastamise üle, ei saa viimane enam vabalt valida, kas rahastada sise- või välisvõla abil või võlakohustuste või omakapitali kaudu.
The arbitrage is carried out by the central management in the best interest of the group as a whole.
Arbitraaži teostab juhatus, kes lähtub kontserni kui terviku parimatest huvidest.
The relationship between A and B has to do with the allocation of funds within the group of related companies, whereas the relationship between Y and B (or X and Y) has to do primarily with commercial financing.
A ja B on seotud raha jagamise kaudu sidusettevõtjate kontsernis, samal ajal kui Y ja B (või X ja Y) on seotud peamiselt kommertsrahastamise kaudu.
The Commission is therefore of the opinion that the notion of ‘direct or indirect effective control’ over the financing of the other entity (or effective control by a third entity) of the two entities involved in the loan transaction is relevant determination of the aid character of the measure, having regard to the aim of reducing incentives for arbitrage between financing through a capital injection and a loan, and ensuring tax neutrality in this regard.
Komisjon on seetõttu seisukohal, et „otsene või kaudne tegelik kontroll” teise üksuse rahastamise üle (või kolmanda isiku tegelik kontroll) on kahe laenutehingus osaleva üksuse puhul oluline märk sellest, et meetme näol on tegemist abiga, kui arvestada eesmärki vähendada stiimuleid teha kapitalisüsti ja laenu kaudu rahastamise vahelist arbitraaži ja tagada sellega seoses maksualane neutraalsus.
Turning to the question whether any advantage is conferred by the measure in question, it is clear that a distinction has to be made between different situations at the level of the individual companies.
Võttes vaatluse alla küsimuse, kas kõnealune meede annab mingi eelise, on selge, et üksikute äriühingute tasandil tuleb teha vahet eri olukordadel.
First of all, any taxpayer in the Netherlands involved in a debt financing transaction with unrelated companies is treated in exactly the same manner, and taxed at the same rate (25 %).
Esiteks koheldakse Madalmaades iga maksumaksjat, kes teeb mitteseotud ettevõtjatega võlakohustuste kaudu rahastamistehinguid, täpselt ühtemoodi ja nende suhtes kohaldatakse sama suurt maksumäära (25 %).
This includes companies that are part of a group.
Sama kehtib kontserni kuuluvate äriühingute kohta.