natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For each individual animal the number of cells with structural chromosome aberrations and the number of chromosome aberrations per cell should be evaluated.
Iga üksiku looma puhul hinnatakse struktuurseid kromosoomaberratsioone sisaldavate rakkude arvu ja kromosoomaberratsioonide arvu raku kohta.
If mitosis as well as meiosis is observed, the ratio of spermatogonial mitoses to first and second meiotic metaphases should be determined as a measure of cytotoxicity for all treated and negative control animals in a total sample of 100 dividing cells per animal to establish a possible cytotoxic effect.
Kui vaadeldakse nii meioosi kui ka mitoosi, tuleks määrata kindlaks spermatogoonide mitooside suhe esimesse ja teise meiootilisse metafaasi tsütotoksilisuse mõõduna kõikidest uuritavale ainele vastuvõtlikest loomadest ja negatiivsetest kontrollidest kokku 100 jaguneva rakuga proovis looma kohta võimalikule tsütotoksilisele mõjule osutamiseks.
If only mitosis is observed, the mitosis index should be determined in at least 1000 cells for each animal.
Kui üksnes mitoosi vaadeldakse, tuleks määrata mitootiline indeks vähemalt 1000 rakust iga looma kohta.
There are several criteria for determining a positive result, such as a dose-related increase in the relative number of cells with chromosome aberrations or a clear increase in the number of cells with aberrations in a single dose at a single sampling time.
Positiivse tulemuse saamiseks on mitmeid kriteeriume, nt kromosoomaberratsioone sisaldavate rakkude suhtelise arvu annusest tingitud suurenemine või kromosoomaberratsioone sisaldavate rakkude arvu selge suurenemine ühes annuses ühel proovivõtuajal.
Statistical methods may be used as an aid in evaluating the test results (8).
Statistilisi meetodeid võidakse kasutada abivahendina katsetulemuste hindamisel (8).
Positive results from the in vivo spermatogonial chromosome aberration test indicate that the test substance induces structural chromosome aberrations in the germ cells of the species tested.
In vivo kromosoomaberratsiooni katsel saadud positiivsed tulemused viitavad sellele, et aine põhjustab struktuurseid kromosoomaberratsioone uuritud liikide idurakkudes.
Negative results indicate that, under the test conditions, the test substance does not induce chromosome aberrations in the germ cells of the species tested.
Negatiivsed tulemused viitavad sellele, et katsetingimuste põhjal ei põhjusta aine kromosoomaberratsioone uuritud liikide idurakkudes.
The likelihood that the test substance or its metabolites reach the target tissue should be discussed.
Tõenäosust, et uuritav aine või selle metaboliidid jõuavad sihtkoesse, tuleks arutada.
number and age of animals,
loomade arv ja vanus;
data from range finding study, if conducted,
annuse määramise katse tulemused, kui need on läbi viidud;
rationale for sacrifice times,
tapmisaja põhjendused;
conversion from diet/drinking water test substance concentration (ppm) to the actual dose (mg/kg body weight/day), if applicable.
toidu/joogivee hulka segatud uuritava aine kontsentratsiooni (ppm) muutmine tegelikuks annuseks (mg/kehakaalu kg kohta päevas), vajaduse korral;
methods for measurement of toxicity,
toksilisuse mõõtmise meetodid;
ratio of spermatogonial mitoses cells to first and second meiotic metaphases,
spermatogoonide mitoosirakkude suhe esimesse ja teise meiootilisse metafaasi;
total number of aberrations per group,
aberratsioonide koguarv rühma kohta;
number of cells with aberrations per group,
aberratsioone sisaldavate rakkude arv rühma kohta;
dose-response relationship, if possible,
doosi ja toime suhe, võimaluse korral;
concurrent positive control data,
paralleelse positiivse kontrolli tulemused;
changes in ploidy, if seen.
ploidsuse muutused, kui neid esineb.
Parry.
Venitt and J. M. Parry, IRL Press, Oxford, Washington DC, pp.
Evans, E.P., Breckon, G. and Ford, C.E., (1964) An Air-Drying Method for Meiotic Preparations from Mammalian Testes.
Evans, E. P., Breckon, G. and Ford, C. E. (1964), An Air-drying Method for Meiotic Preparations from Mammalian Testes, Cytogenetics and Cell Genetics, 3, pp.
Yamamoto, K. and Kikuchi, Y., (1978) A New Method for Preparation of Mammalian Spermatogonial Chromosomes.
Yamamoto, K. and Kikuchi, Y.
Mutation Res., 52, p. 207-209.
(19 78), A New Method for Preparation of Mammalian Spermatogonial Chromosomes, Mutation Res., 52, pp. 207–209.
Mutation Res., 312, p. 313-318.
Summary Report of the Working Group on Mammalian Germ Cell Tests, Mutation Res., 312, pp. 313–318.
Fielder, R.J., Allen, J.A., Boobis, A.R., Botham, P.A., Doe, J., Esdaile, D.J., Gatehouse, D.G., Hodson-Walker, G., Morton, D.B., Kirkland, D.J. and Richold, M., (1992) Report of British Toxicology Society/UK Environmental Mutagen Society Working group: Dose setting in In Vivo Mutagenicity Assays.
Fielder, R. J., Allen, J. A., Boobis, A. R., Botham, P. A., Doe, J., Esdaile, D. J., Gatehouse, D. G., Hodson-Walker, G., Morton, D. B., Kirkland, D. J. and Richold, M. (1992), Report of British Toxicology Society/UK Environmental Mutagen Society Working Group: Dose setting in In Vivo Mutagenicity Assays, Mutagenesis, 7, pp.
This is an in vivo test in mice in which developing embryos are exposed to the chemicals.
See on in vivo test hiirtega, kelles arenevaid embrüoid mõjutatakse kemikaalidega.
The target cells in the developing embryos are melanoblasts, and the target genes are those which control the pigmentation of the coat hairs.
Märklaudadeks arenevas embrüos on melanoblastid ja märklaudgeenideks on need, mis kontrollivad karvastiku pigmentatsiooni.
The developing embryos are heterozygous for a number of these coat colour genes.
Arenevad embrüod on heterosügootsed terve rea karvavärvuse geenide suhtes.
A mutation in, or loss of (by a variety of genetic events), the dominant allele of such a gene in a melanoblast results in the expression of the recessive phenotype in its descendant cells, constituting a spot of changed colour in the coat of the resulting mouse.
Sellise geeni dominantse alleeli muteerumine või kadumine (erinevate geneetiliste sündmuste tulemusena) melanoblastis annab tulemuseks retsessiivse fenotüübi ekspressiooni tema järglasrakkudes, moodustades muutunud värvusega laigu hiire karvastikus.
The number of offspring with these spots, mutations, are scored and their frequency is compared with that among offspring resulting from embryos treated with the solvent only.
Tehakse kindlaks selliste laikudega – mutatsioonidega – järglaste arv ja nende sagedust võrreldakse sama näitajaga järglaskonnas, keda embrüostaadiumis töödeldi ainult lahustiga.
The mouse spot test detects presumed somatic mutations in foetal cells.
Hiire nahalaikude test teeb kindlaks eeldatavaid somaatilisi mutatsioone loote rakkudes.
When possible, test substances are dissolved or suspended in isotonic saline.
Võimaluse korral lahustatakse või suspendeeritakse uuritavad ained isotoonilises soolalahuses.
Chemicals insoluble in water are dissolved or suspended in appropriate vehicles.
Vees mitte-lahustuvad kemikaalid lahustatakse või suspendeeritakse vastavates lahustites.
Fresh preparations of the test chemical should be used.
Katses tuleb kasutada värskelt valmistatud kemikaali.
Mice of the T strain (nonagouti, a/a; chinchilla, pink eye, cchp/cchp; brown, b/b; dilute, short ear, d se/d se; piebald spotting, s/s) are mated either with the HT strain (pallid, nonagouti, brachypody, pa a bp/pa a bp; leaden fuzzy, ln fz/ln fz; pearl pe/pe) or with C57BL (nonagouti, a/a).
T-liini hiiri (mitteaguuti, a/a; tšintšilja, roosa silm, cchp/cchp; pruun, b/b; dilute, lühike kõrv, d se/d se; laiguline, s/s) paaritatakse kas HT liiniga (kahkjas, mitteaguuti, brahhüpoodne, pa a bp/pa a bp; tinajas kräsukarvaline, ln fz/ln fz; pärl pe/pe) või C57 BL liiniga (mitteaguuti, a/a).
Other appropriate crosses such as between Nmri (nonagouti, a/a; albino, c/c) and DBA (nonagouti, a/a; brown, b/b; dilute d/d) may be used provided they produce nonagouti offspring.
Teisi sobivaid ristamisi nagu NMRI (mitteaguuti, a/a; albiino, c/c) ja DBA (mitteaguuti, a/a; pruun, b/b; dilute d/d) vahel võib samuti kasutada, juhul kui nad annavad mitteaguutit järglaskonda.
Sufficient pregnant females are treated to provide an appropriate number of surviving offspring for each dose level used.
Uuritavat ainet manustatakse piisavale arvule tiinetele emastele, et saada vastav arv ellujäävat järglaskonda iga annuse jaoks.
The appropriate sample size in governed by the number of spots observed in the treated mice and the scale of the control data.
Vastav proovide suurus määratakse uuritavat ainet saanud hiirtel kindlaks tehtud karvalaikude arvu ja kontrollandmete põhjal.
A negative result is acceptable only when at least 300 offspring from females treated with the highest dose have been scored.
Negatiivne tulemus on ainult siis aktsepteeritav, kui hinnatud on vähemalt 300 kõige suurema annusega töödeldud emaste järglast.
Concurrent control data from mice treated with the vehicle only (negative controls) should be available.
Kättesaadavad peavad olema samaaegsed kontrollandmed hiirtelt, kes said ainult vehiiklit (negatiivsed kontrollid).
Historical control data from the same laboratory may be pooled to increase the sensitivity of the test provided they are homogeneous.
Samast laboratooriumist saadud varasemaid kontrollandmed võib testi tundlikkuse suurendamiseks ühendada eeldusel, et nad on homogeensed.
Positive control data recently obtained in the same laboratory from treatment with a chemical known to show mutagenicity by this test should be available if no mutagenicity of the test chemical is detected.
Kasutatavad peavad olema samast laboratooriumist selle testiga hiljuti saadud positiivse kontrolli andmed teadaolevalt mutageense kemikaali kohta, kui testitava kemikaali puhul ei avastata mutageenset toimet.
The usual routes of administration are oral intubation or intraperitoneal injection of the pregnant females.
Tavalisteks manustamisviisideks on suukaudne sondi teel manustamine või tiinete emaste intraperitoneaalne süstimine.
Treatment by inhalation or other routes of administration are used when appropriate.
Vajaduse korral kasutatakse inhalatsiooni või teisi manustamisviise.
At least two dose levels are used including one showing signs of toxicity or reduced litter size.
Kasutatakse vähemalt kahte annust, millest ühel ilmneb toksilisuse tunnuseid või mis põhjustab väiksemaarvulisi pesakondi.
For non-toxic chemicals exposure to the maximum practicable dose should be used.
Mittetoksilise kemikaali puhul tuleb uurida maksimaalset praktiliselt kasutatavat annust.
A single treatment is normally given on day 8,9 or 10 of pregnancy, counting as day 1 the day on which the vaginal plug is first dbserved.
Ühekordne töötlus tehakse tavaliselt 8., 9. või 10. tiinuse päeval, lugedes esimeseks päeva, mil esmakordselt täheldati vaginaalkorki.
These days correspond to 7,25, 8,25 and 9,25 days after conception.
Need päevad vastavad 7,25., 8,25. ja 9,25. päevale pärast viljastamist.
Successive treatments over these days may be used.
Nendel päevadel võib rakendada järjestikusi töötlemisi.
The offspring are coded and scored for spots between three and four weeks after birth.
Järglaskond kodeeritakse ning neid hinnatakse laikude esinemise alusel kolmanda ja neljanda nädala jooksul pärast sündimist.
Three classes of spots are distinguished:
Eristatakse kolme laikude klassi:
white spots within 5 mm of the mid-ventralline which are presumed to result from cell killing (WMVS);
kuni 5 mm suurused valged laigud ventraalsel keskjoonel, mida peetakse rakkude surmamise tulemuseks (WMVS);
yellow, agouti-like, spots associated with mammae, genitalia, throat, axillary and inguinal areas and on the mid-forehead, which are presumed to result from misdifferentiation (MDS); and
kollased aguutivärvi laigud, mis on seotud piimanäärmete, genitaalide, kõri, õlavarre ja kubemepiirkonnaga ning lauba keskosaga, arvatakse olevat diferentseerumishäirete (MDS) tulemuseks ja
pigmented and white spots randomly distributed on the coat which are presumed to result from somatic mutations (RS).
hajusalt üle keha esinevad pigmenteerunud ja valged laigud, mida peetakse somaatiliste mutatsioonide (RS) tulemuseks.
All three classes are scored but only the last, RS, is of genetic relevance.
Kõik need kolm erinevat laikude klassi kuuluvad hindamisele, kuid ainult viimane neist (RS) omab geneetilist tähtsust.
Problems of distinguishing between MDS and RS may be solved by fluorescence microscopy of sample hairs.
MDS ja RS eristamisel tekkivaid probleeme saab lahendada proovikarvade uurimisel fluorestsentsmikroskoobi abil.
Obvious gross morphological abnormalities of the offspring should be noted.
Tuleb tähele panna kõiki ilmseid morfoloogilisi ebanormaalsusi järglaskonnas.
The data are presented as the total number of offspring scored and the number having one or more presumed somatic mutation spots.
Andmed esitatakse hinnatud järglaskonna koguarvuna ja ühte või enamat eeldatavat somaatilise mutatsioonilaiku omavate järglaste arvuna.
Treatment and negative control data are compared by appropriate methods.
Uuritavat ainet saanud loomade ja negatiivse kontrolli andmeid võrreldakse vastavate meetodite abil.
Data are also presented on a per-litter basis.
Andmed esitatakse samuti eraldi iga pesakonna kohta.
the strains used in the cross,
ristamiseks kasutatud liinid;
the number of pregnant females in the experimental and control groups,
tiinete emaste arv katse- ja kontrollgrupis;
the average litter size in the experimental and control groups at birth and at weaning,
keskmine pesakonna suurus uuritavat ainet saanute ja kontrollgrupis sündimise ja võõrutamise ajal;
the dose level(s) of the test chemical,
testitava kemikaali annus(ed);
the solvent used,
kasutatud lahusti;
the day of pregnancy of which treatment was given,
tiinuse päev, millal töötlus tehti;
the route of treatment,
manustamisviis;
the total number of offspring scored, and the number with WMVS, MDS and RS in the experimental and control groups,
hinnatud järglaskonna koguarv, WMVS, MDS ja RS muutusi kandvate järglaste arv eksperimentaal- ja kontrollgrupis;
gross morphological abnormalities,
kõik morfoloogilised anomaaliad;
dose/response relationship of RS when possible,
võimaluse korral anda annuse/toime suhe RS muutuste kohta;
The mouse heritable translocation test detects structural and numerical chromosome changes in mammalian germ cells as recovered in first generation progeny.
Hiire päriliku translokatsiooni test teeb kindlaks esimese põlvkonna järglastel kindlaks tehtud struktuursed ja arvulised muutused imetajate idurakkude kromosoomides.
The types of chromosome changes detected are reciprocal translocations and, if female progeny are included, X-chromosome loss.
Kindlaks tehtud kromosomaalsed muutused on retsiprooksed translokatsioonid ja juhul kui kaasa on haaratud ka järglaskonna emasloomad, kantakse edasi X-kromosoomide kadu.
Carriers of translocations and XO-females show reduced fertility which is used to select F1 progeny for cytogenetic analysis.
Translokatsioonide kandjatel ja XO-emastel on vähenenud viljakus, mida kasutatakse F1 järglaskonna selekteerimiseks tsütogeneetilise analüüsi jaoks.
Complete sterility is caused by certain types of translocations (X-autosome and c-t type).
Täielikku steriilsust põhjustavad teatud kindlat tüüpi translokatsioonid (X-autosoomi ja c-t tüüp).
Translocations are cytogenetically observed in meiotic cells at diakinesis- metaphase I of male individuals, either F1 males or male offspring of F1 females.
Translokatsioone jälgitakse tsütogeneetiliselt meiootilistes rakkudes diakineesi I metafaasis isastel indiviididel, kas F1 isastel või F1 emaste isastel järglastel.
The XO-females are cytogenetically identified by the presence of only 39 chromosomes in bone marrow mitoses.
XO-emased identifitseeritakse tsütogeneetiliselt ainult 39 kromosoomi olemasolu põhjal luuüdi mitoosides.
The test chemicals are dissolved in isotonic saline.
Testitavad kemikaalid lahustatakse isotoonilises soolalahuses.
If insoluble they are dissolved or suspended in appropriate vehicles.
Kui ained on vees lahustumatud, siis lahustatakse või suspendeeritakse nad vastavates lahustites.
Freshly prepared solutions of the test compound are employed.
Kasutatakse värskelt valmistatud testitavate ühendite lahuseid.
If a vehicle is used to facilitate dosing, it must not interfere with the test compound or produce toxic effects.
Kui lahustit kasutatakse annustamise lihtsustamiseks, ei tohi sellel olla koostoimet testitava kemikaaliga, samuti ei tohi see mõjuda toksiliselt.
Routes of administration are usually oral intubation or intraperitoneal injection.
Manustamisviisideks on tavaliselt suukaudselt sondi teel või intraperitoneaalne süstimine.
For the ease of breeding and cytological verification these experiments are performed with mice.
Paarituste läbiviimise ja tsütoloogilise tõestamise lihtsustamiseks tehakse need katsed hiirtega.
Healthy sexually mature animals are used.
Katsesse valitakse terved suguküpsed loomad.
The number of animals necessary depends upon the spontaneous translocation frequency and the minimal rate of induction required for a positive result.
Vajalik loomade arv sõltub spontaansete translokatsioonide sagedusest ja positiivse tulemuse saamiseks vajaliku induktsiooni minimaalsest tasemest.
The test is usually performed by analyses of male F1 progeny.
Test põhineb tavaliselt F1 järglaskonna isasloomade analüüsil.
At least 500 male F1 progeny should be tested per dose group.
Ühes uuritavat ainet saavate hiirte grupis tuleb testida vähemalt 500 F1 järglaskonna isast.
If female F1 progeny are included, 300 males and 300 females are required.
Kui on kaasatud ka F1 järglaskonna emased, siis tuleb testida 300 isas- ja 300 emaslooma.
Adequate control data, derived from concurrent and historic control should be available.
Kasutatavad peavad olema vastavad kontrollandmed, mis on saadud konkureerivate ja varem tehtud testide kontrollrühmade kohta.
One dose level is tested, usually the highest dose associated with the production of minimal toxic effects, but without affecting reproductive behaviour or survival.
Testitakse ühte, tavaliselt kõige suuremat annust, mis on seotud loomal minimaalsete toksiliste mõjutuste esilekutsumisega, kuid mis ei mõjuta reproduktiivset käitumist ega ellujäämist.
To establish a dose/response relationship two additional lower doses are required.
Annuse/vastusreaktsiooni suhte kindlakstegemiseks on vaja katsesse lisada kaks madalamat annust.
Treatment and mating
Uuritava aine manustamine ja paaritamine
Two treatment schedules are available.
Kasutusel on kaks skeemi.
Single administration of the test substance is most widely used.
Kõige laialdasemalt kasutatakse uuritava aine ühekordset manustamist.
Administration of the test substance on seven days per week for 35 days may also be used.
Võib kasutada ka uuritava aine manustamist seitsmel päeval nädalas 35 päeva järjest.
When females give birth, the date, litter size and sex of progeny are recorded.
Pärast paaritusperioodi lõppu pannakse emasloomad eraldi puuridesse.
cytogenetic analysis of all male F1 progeny without prior selection by fertility testing.
Translokatsiooni heterosügootsuse testimine Kasutatakse ühte kahest võimalikust meetodist:
Cages are inspected daily beginning 18 days after mating.
Viljakuse testimine
Litter size and sex of the F2 progeny are recorded at birth and litters are discarded thereafter.
Vähenenud viljakust F1 indiviididel saab kindlaks teha pesakonna suuruse põhjal ja/või paaritatud emaste emaka sisu analüüsimisel.
If female F1 progeny are tested the F2 progeny of small litters are kept for further testing.
Normaalse ja vähenenud viljakuse määratlemise kriteerium peab olema kasutava hiireliini jaoks kindlaks määratud.
Female translocation carriers are verified by cytogenetic analysis of a translocation in any of their male offspring.
Pesakonna suuruse jälgimine: uuritavad F1 isased paigutatakse individuaalselt puuridesse kas koos sama eksperimendi või kolooniast saadud emastega.
XO-females are recognised by the change in sex ratio among their progeny from 1:1 to 1:2 males versus females.
Puure kontrollitakse iga päev 18. paaritusjärgsest päevast alates. Pesakonna suurus ja sooline vahekord registreeritakse F2 põlvkonna sünnimomendil ja seejärel pesakond likvideeritakse.
In a sequential procedure, normal Fl animals are eliminated from further testing if the first F2 litter reaches or exceeds a predetermined normal value, otherwise a second or third F2 litter is observed.
Kui testitakse emast F1 järglaskonda, siis jäetakse väikeste pesakondade F2 järglased ellu edaspidisteks testimisteks. Emaseid translokatsiooni kandjaid kontrollitakse tsütogeneetilise translokatsiooni analüüsiga kõigi nende isaste järeltulijate põhjal.
animals that cannot be classified as normal after observation of up to three F2 litters are either tested further by analysis of uterine contents of female mates or directly subjected to cytogenetic analysis.
XO-emaseid tuntakse ära sugude suhte muutumise põhjal nende järglaskonnas suhtelt 1:1 suhtele 1:2 isased vs. emased.
Analysis of uterine contents: the reduction in litter size of translocation carriers is due to embryonic death so that a high number of dead implants is indicative of the presence of a translocation in the animal under test.
Järgnevas protseduuris elimineeritakse normaalsed F1 loomad edasisest testimisest, kui esimene F2 pesakond saavutab või ületab predetermineeritud normaalväärtuse, vastasel korral võetakse vaatluse alla teine või kolmas F2 pesakond.
males to be tested are mated to two to three females each.
loomi, keda ei saa kuni kolme F2 pesakonna jälgimise põhjal normaalseks tunnistada, kas testitakse edasi paaritatud emaste emaka sisu analüüsimisega või tehakse kohe tsütogeneetiline analüüs.
Conception is established by daily inspection for vaginal plugs in the morning.
Emaka sisu analüüsimine: pesakonna suuruse vähenemine translokatsiooni kandjatel on põhjustatud loodete embrüonaalsest hukkumisest, nii et surnud implantaatide suur arv peegeldab translokatsiooni esinemist testitaval loomal. Igat testitavat F1 isaslooma paaritatakse 2–3 emasega.
Females are sacrificed 14 to 16 days later and living and dead implants in their uteri are recorded.
Viljastumine tehakse kindlaks igahommikuse vaginaalkorkide olemasolu kontrollimisega. Emased surmatakse 14–16 päeva pärast ning nende emakates loendatakse elusad ja surnud implantaadid.
Cytogenetic analysis
Tsütogeneetiline analüüs
Testes preparations are made by the air-drying technique.
Testised valmistatakse ette õhu käes kuivatamise tehnika abil.
Translocation carriers are identified by the presence of multivalent configurations at diakinesis-metaphase I in primary spermatocytes.
Translokatsiooni kandjad identifitseeritakse multivalentsete konfiguratsioonide leiu alusel diakineesi I metafaasis olevatel primaarsetel spermatotsüütidel.
Observation of at least two cells with multivalent association constitutes the required evidence that the tested animal is a translocation carrier.
Vähemalt kahe multivalentse assotsiatsiooniga raku leidmine on piisavaks tõestuseks, et testitav loom on translokatsiooni kandja.
If no breeding selection has been performed all F1 males are inspected cytogenetically.
Juhul kui aretusselektsiooni pole rakendatud, kontrollitakse kõiki F1 isasloomi tsütogeneetiliselt.
The presence of an unusually long and/or short chromosome in each of 10 cells is evidence for a particular male sterile translocation (c-t type).
Ebatavaliselt pika ja/või lühikese kromosoomi olemasolu igas kümnes rakus kümnest on erilise steriilsust põhjustava translokatsiooni (c-t tüüpi) tõenduseks isasloomal.
Some X-autosome translocations that cause male sterility may only be identified by banding analysis of mitotic chromosomes.
Mõnesid X-autosoomi translokatsioone, mis põhjustavad isaste steriilsust, saab identifitseerida ainult mitootiliste kromosoomide bandinganalüüsi abil.
The presence of 39 chromosomes in all of 10 mitoses is evidence for an XO condition in a female.
39 kromosoomi esinemine igas kümnes mitoosis kümnest on tõestuseks emase XO seisundile.
Data are presented in tabular form.
Andmed esitatakse tabelis.