natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Animals should be fasted prior to dosing (e.g. with the rat, food but not water should be withheld over-night; with the mouse, food but not water should be withheld for three to four hours).
Loomad peaksid enne doosi manustamist paastuma (nt rotte hoitakse söömata terve öö ja hiiri 3–4 tundi, üksnes vesi on saadaval).
Following the period of fasting, the animals should be weighed and the test substance administered.
Paastumise järel loomi kaalutakse ja manustatakse katseainet.
After the substance has been administered, food may be withheld for a further three to four hours in rats or one to two hours in mice.
Pärast aine manustamist võib hoida rotte söömata veel 3–4 tundi ja hiiri 1–2 tundi.
Where a dose is administered in fractions over a period of time, it may be necessary to provide the animals with food and water depending on the length of the period.
Kui annust manustatakse osadena teatud ajavahemiku jooksul, võib sõltuvalt ajavahemiku pikkusest osutuda vajalikuks anda loomadele toitu ja vett.
Sighting study
Eeluuring
The purpose of the sighting study is to allow selection of the appropriate starting dose for the main study.
Eelkatse eesmärk on võimaldada valida põhiuuringu tarbeks sobiv lähteannus.
The test substance is administered to single animals in a sequential manner following the flowcharts in Appendix 1.
Katseainet manustatakse üksikutele loomadele järk-järgult lisas 1 toodud vooskeemide kohaselt.
The sighting study is completed when a decision on the starting dose for the main study can be made (or if a death is seen at the lowest fixed dose).
Eelkatse on lõpetatud siis, kui saab langetada otsuse põhikatse lähteannuse kohta (või kui tuvastatakse surm madalaima kindla annuse puhul).
The starting dose for the sighting study is selected from the fixed dose levels of 5, 50, 300 and 2000 mg/kg as a dose expected to produce evident toxicity based, when possible, on evidence from in vivo and in vitro data from the same chemical and from structurally related chemicals.
Eelkatse lähteannus valitakse kindlate annusmäärade 5, 50, 300 ja 2000 mg/kg hulgast annusena, mis eeldatavasti põhjustab ilmset mürgisust, mis võimaluse korral põhineb sama kemikaali või struktuurselt sarnaste kemikaalidega sooritatud in vivo ja in vitro katsete andmetel.
In the absence of such information, the starting dose will be 300 mg/kg.
Sellise teabe puudumise korral on lähteannuseks 300 mg/kg.
A period of at least 24 hours will be allowed between the dosing of each animal.
Iga looma korral on manustamiste vahel vähemalt 24tunnine vahemik.
All animals should be observed for at least 14 days.
Kõiki loomi jälgitakse vähemalt 14 päeva.
Exceptionally, and only when justified by specific regulatory needs, the use of an additional upper fixed dose level of 5000 mg/kg may be considered (see Appendix 3).
Maksimaalset kindla annuse määra 5000 mg/kg võidakse kasutada erandkorras või siis, kui see on põhjendatud konkreetsete normatiivsete vajadustega (vt 3. lisa).
For reasons of animal welfare concern, testing of animals in GHS Category 5 ranges (2000-5000 mg/kg is discouraged and should only be considered when there is a strong likelihood that the results of such a test have a direct relevance for protecting human or animal health or the environment.
Loomade heaolu pärast ei ole soositud loomkatsete tegemisel GHS 5. kategooria (2000–5000 mg/kg) annus ja seda tuleks kasutada üksnes siis, kui on eriti tõenäoline, et sellise katse tulemustel on otsene tähtsus inimeste ja loomade tervise või keskkonna kaitsmiseks.
In cases where an animal tested at the lowest fixed dose level (5 mg/kg) in the sighting study dies, the normal procedure is to terminate the study and assign the substance to GHS Category 1 (as shown in Appendix 1).
Juhul kui loom, kelle peal katsetati madalaimat kindla annuse määra (5 mg/kg), eelkatse käigus sureb, on tavapäraseks toiminguks uuringu peatamine ja aine klassifitseerimine GHS 1. kategooriasse (nagu on näidatud 1. lisas).
If this second animal dies, then GHS Category 1 will be confirmed and the study will be immediately terminated.
Kui teine loom sureb, siis kinnitab see GHS 1. kategooriat ja katse lõpetatakse kohe.
If the second animal survives, then a maximum of three additional animals will be dosed at 5 mg/kg.
Kui teine loom jääb ellu, siis manustatakse maksimaalselt kolmele täiendavale loomale annus 5 mg/kg.
Because there will be a high risk of mortality, these animals should be dosed in a sequential manner to protect animal welfare.
Kuna suremuse risk on suur, tuleb ainet manustada kõnealustele loomadele ükshaaval, et tagada nende heaolu.
The time interval between dosing each animal should be sufficient to establish that the previous animal is likely to survive.
Ajavahemik igale loomale annuse manustamise vahel peab olema piisav selleks, et eelmine loom jääks tõenäoliselt ellu.
If a second death occurs, the dosing sequence will be immediately terminated and no further animals will be dosed.
Kui teine loom sureb, lõpetatakse viivitamata annustamine ja rohkematele loomadele doose ei manustata.
Because the occurrence of a second death (irrespective of the number of animals tested at the time of termination) falls into outcome A (two or more deaths), the classification rule of Appendix 2 at the 5 mg/kg fixed dose is followed (Category 1 if there are two or more deaths or Category 2 if there is no more than one death).
Kuna teise surma juhtum (olenemata uuritud loomade arvust katse lõpetamise hetkel) kuulub tulemuse kategooriasse A (kaks või enam surma), järgitakse 5 mg/kg fikseeritud annuse puhul 2. lisas toodud klassifitseerimisreeglit (1. kategooria, kui on kaks või enam surmajuhtumit, või 2. kategooria, kui on vaid üks surmajuhtum).
In addition, Appendix 4 gives guidance on the classification in the EU system until the new GHS is implemented.
Lisaks sellele antakse 4. lisas juhiseid EL süsteemi kohase klassifitseerimise kohta enne uue GHSi kasutuselevõttu.
Main study
Põhiuuring
Numbers of animals and dose levels
Loomade arv ja annusemäärad
The action to be taken following testing at the starting dose level is indicated by the flowcharts in Appendix 2.
Lähteannuse tasemel katsete tegemise järel võetavad meetmed on esitatud 2. lisas toodud vooskeemides.
One of three actions will be required; either stop testing and assign the appropriate hazard classification class, test at a higher fixed dose or test at a lower fixed dose.
Üks kolmest meetmest on nõutav; kas katse peatamine või sobiva ohuklassi määramine, katse sooritamine suurema kindla annusega või väiksema kindla annusega.
However, to protect animals, a dose level that caused death in the sighting study will not be revisited in the main study (see Appendix 2).
Loomade kaitsmiseks ei kasutata põhiuuringus uuesti eelkatses surma põhjustanud annusemäära (vt 2. lisa).
Experience has shown that the most likely outcome at the starting dose level will be that the substance can be classified and no further testing will be necessary.
Kogemused on näidanud, et kõige tõenäolisem tulemus läheannuse tasemel on see, et ainet on võimalik klassifitseerida ja täiendavaid katseid ei ole vaja teha.
A total of five animals of one sex will normally be used for each dose level investigated.
Igal uuritava annusemäära korral kasutatakse tavaliselt kokku viit ühest soost looma.
The five animals will be made up of one animal from the sighting study dosed at the selected dose level together with an additional four animals (except, unusually, if a dose level used on the main study was not included in the sighting study).
Nende viie looma hulka kuulub üks loom eelkatsest, kellele manustati valitud annusemäärale vastav annus, ja veel neli looma (v.a harvaesineval juhul, kui põhiuuringus kasutatav annusemäär ei sisaldunud eelkatses).
The time interval between dosing at each level is determined by the onset, duration, and severity of toxic signs.
Annustamistevaheline ajavahemik iga annusemäära korral määratakse kindlaks mürgisuse tunnuste ilmnemise, kestuse ja ägeduse järgi.
Treatment of animals at the next dose should be delayed until one is confident of survival of the previously dosed animals.
Järgmise annuse manustamist loomadele tuleb edasi lükata hetkeni, kuni juba annuse saanud loomade ellujäämine on kindel.
A period of three or four days between dosing at each dose level is recommended, if needed, to allow for the observation of delayed toxicity.
Vajaduse korral soovitatakse annustamistevaheliseks ajaks jätta iga annusemäära puhul 3 või 4 päeva, et võimaldada jälgida viivitunud mürgisust.
The time interval may be adjusted as appropriate, e.g. in case of inconclusive response.
Ajavahemikku võib vajaduse korral korrigeerida, nt ebaselge vastuse puhul.
When the use of an upper fixed dose of 5000 mg/kg is considered, the procedure outlined in Appendix 3 should be followed (see also section 1.6.2).
Kui kasutatakse kõrgeimat kindlat annust 5000 mg/kg, tuleks järgida 3. lisas esitatud protseduuri (vt ka punkti 1.6.2).
Limit test
Piirsisalduskatse
The limit test is primarily used in situations where the experimenter has information indicating that the test material is likely to be nontoxic, i.e., having toxicity only above regulatory limit doses.
Piirkatset kasutatakse peamiselt olukordades, kus katse tegijal on teavet selle kohta, et katsematerjal ei ole tõenäoliselt mürgine, s.t selle mürgisus ületab üksnes normatiivseid piirannuseid.
Information about the toxicity of the test material can be gained from knowledge about similar tested compounds or similar tested mixtures or products, taking into consideration the identity and percentage of components known to be of toxicological significance.
Teavet katsematerjali mürgisuse kohta võib saada samalaadseid uuritud ühendeid, segusid või tooteid käsitlevatest teadmistest, võttes arvesse toksikoloogiliselt oluliste koostisosade olemust ja protsendimäära.
In those situations where there is little or no information about its toxicity, or in which the test material is expected to be toxic, the main test should be performed.
Sellistel juhtudel, kui on vähe teavet mürgisuse kohta või see puudub üldse või kui katsematerjal on eeldatavasti mürgine, tuleks sooritada põhikatse.
Using the normal procedure, a sighting study starting dose of 2000 mg/kg (or exceptionally 5000 mg/kg) followed by dosing of a further four animals at this level serves as a limit test for this guideline.
Käesoleva juhise kohase piirkatsena võidakse tavalist protseduuri kasutades kasutada eelkatset, mille lähteannus on 2000 mg/kg (või erandkorras 5000 mg/kg), mille järel manustatakse veel neljale loomale sama annus.
OBSERVATIONS
VAATLUSED
Animals are observed individually after dosing at least once during the first 30 minutes, periodically during the first 24 hours, with special attention given during the first four hours, and daily thereafter, for a total of 14 days, except where they need to be removed from the study and humanely killed for animal welfare reasons or are found dead.
Loomi jälgitakse individuaalselt pärast annustamist vähemalt esimese 30 minuti jooksul, perioodiliselt esimese 24 tunni jooksul, erilist tähelepanu pööratakse esimese nelja tunni jooksul ja seejärel iga päev kokku 14 päeva jooksul, välja arvatud juhul, kui loomad tuleb kõrvaldada uuringust ja surmata humaanselt loomade heaolu pärast või kui nad leitakse surnuna.
However, the duration of observation should not be fixed rigidly.
Vaatluse kestust ei tuleks siiski jäigalt määratleda.
It should be determined by the toxic reactions, time of onset and length of recovery period, and may thus be extended when considered necessary.
See tuleks kindlaks määrata toksiliste reaktsioonide, nende algushetke ja taastusperioodi pikkuse põhjal ja seda võib seepärast vajaduse korral pikendada.
The times at which signs of toxicity appear and disappear are important, especially if there is a tendency for toxic signs to be delayed (11).
Mürgisuse nähtude ilmumise ja kadumise aeg on tähtis, eriti siis, kui on tendents, et mürgisusnähud võivad ilmneda hilistumisega (11).
All observations are systematically recorded, with individual records being maintained for each animal.
Kõik vaatlused registreeritakse süstemaatiliselt, säilitades iga looma kohta eraldi andmed.
Additional observations will be necessary if the animals continue to display signs of toxicity.
Lisavaatlused on vajalikud siis, kui loomadel on jätkuvalt mürgisuse tunnused.
Observations should include changes in skin and fur, eyes and mucous membranes, and also respiratory, circulatory, autonomic and central nervous systems, and somatomotor activity and behaviour pattern.
Vaatlused peaksid hõlmama muutusi nahal ja karvkattes, silmades ja limaskestades ning samuti muutusi hingamissüsteemis, vereringes, autonoomses ja kesknärvisüsteemis ning somatomotoorses tegevuses ja käitumises.
Attention should be directed to observations of tremors, convulsions, salivation, diarrhoea, lethargy, sleep and coma.
Tähelepanu peaks olema suunatud värinate, krampide, süljevooluse, kõhulahtisuse, letargia, une ja kooma jälgimisele.
The principles and criteria summarised in the Humane Endpoints Guidance Document should be taken into consideration (8).
Arvesse tuleks võtta humaansete lõpetamiskriteeriumide juhisdokumendis esitatud põhimõtteid ja kriteeriume (8).
Animals found in a moribund condition and animals showing severe pain or enduring signs of severe distress should be humanely killed.
Suremas olevad loomad või loomad, kellel on tugev valu või tugeva kannatuse kestvad tunnused, tuleks surmata humaanselt.
When animals are killed for humane reasons or found dead, the time of death should be recorded as precisely as possible.
Kui loomad surmatakse humaansel viisil või leitakse surnuna, tuleks surmaaeg võimalikult täpselt registreerida.
Individual weights of animals should be determined shortly before the test substance is administered and at least weekly thereafter.
Iga looma mass tuleks määrata kindlaks veidi enne katseaine manustamist ja seejärel vähemalt kord nädalas.
Weight changes should be calculated and recorded.
Massi muutused tuleks arvutada ja protokollida.
At the end of the test surviving animals are weighed and then humanely killed.
Katse lõpus ellujäänud loomad kaalutakse ja siis surmatakse humaanselt.
All test animals (including those that die during the test or are removed from the study for animal welfare reasons) should be subjected to gross necropsy.
Kõik katseloomad (kaasa arvatud need, kes surid katse käigus või kõrvaldatakse uuringust loomade heaolu tagamiseks) lahatakse.
All gross pathological changes should be recorded for each animal.
Kõik üldpatoloogilised muutused tuleks iga looma puhul protokollida.
Microscopic examination of organs showing evidence of gross pathology in animals surviving 24 or more hours after the initial dosing may also be considered because it may yield useful information.
Esialgse annustamise järel 24 või enam tundi elus püsinud loomade üldpatoloogiliste muutustega organeid võidakse samuti uurida mikroskoopiliselt, kuna see võib anda kasulikku teavet.
Individual animal data should be provided.
Andmed esitatakse iga üksiku looma kohta.
Additionally, all data should be summarised in tabular form, showing for each test group the number of animals used, the number of animals displaying signs of toxicity, the number of animals found dead during the test or killed for humane reasons, time of death of individual animals, a description and the time course of toxic effects and reversibility, and necropsy findings.
Lisaks sellele tuleb kõik andmed esitada kokkuvõtlikult tabeli kujul, näidates ära iga katserühma puhul osalevate loomade arvu, mürgisusnähtudega loomade arvu, katse käigus surnud või humaansetel põhjustel surmatud loomade arvu, iga looma surmaaja, toksiliste mõjude ja nende ajalise kulu kirjelduse ja pöörduvuse ning lahangul tehtud leiud.
The test report must include the following information, as appropriate:
Katsearuanne peab sisaldama võimaluse korral järgmist teavet.
physical nature, purity, and, where relevant, physico-chemical properties (including isomerisation),
füüsikaline olek, puhtus ja vajaduse korral füüsikalis-keemilised omadused (kaasa arvatud isomeerumine);
identification data, including CAS number.
identifitseerimiseks vajalikud andmed, kaasa arvatud CASi number.
Vehicle (if appropriate):
Kandeaine (vajaduse korral):
justification for choice of vehicle, if other than water.
kandeaine valiku põhjendus, kui see on muu kui vesi.
Test animals:
Katseloomad:
species/strain used,
kasutatud liik/aretusliin;
microbiological status of the animals, when known,
loomade mikrobioloogiline seisund, kui see on teada;
number, age and sex of animals (including, where appropriate, a rationale for use of males instead of females),
loomade arv, vanus ja sugu (sh vajaduse korral põhjendus isasloomade kasutamise kohta emasloomade asemel);
source, housing conditions, diet, etc.
päritolu, elamistingimused, toitumine jne.
Test conditions:
Katsetingimused:
details of test substance formulation, including details of the physical form of the material administered,
katseaine valmistamise üksikasjalikud andmed, sh üksikasjalikud andmed manustatava aine füüsilise oleku kohta;
details of the administration of the test substance including dosing volumes and time of dosing,
katseaine manustamise üksikasjad, sh annuste mahud ja annustamise aeg;
details of food and water quality (including diet type/source, water source),
üksikasjad toidu ja vee kvaliteedi kohta (sh sööda tüüp/allikas, vee allikas);
the rationale for the selection of the starting dose.
põhjendus lähteannuse valikuks.
tabulation of response data and dose level for each animal (i.e. animals showing signs of toxicity including mortality, nature, severity and duration of effects),
tabelid iga looma (st loomad, kellel on mürgistustunnused, kaasa arvatud suremus, mõjude laad, ägedus ja kestus) reageerimise andmete ja annusemäärade kohta;
tabulation of body weight and body weight changes,
tabelid kehamassi ja kehamassi muutuste kohta;
individual weights of animals at the day of dosing, in weekly intervals thereafter, and at time of death or sacrifice,
iga looma mass annustamispäeval, seejärel nädalaste intervallidega ja surma- või surmamishetkel;
date and time of death if prior to scheduled sacrifice,
surma kuupäev ja kellaaeg juhul, kui loom sureb enne kavandatud surmamist;
time course of onset of signs of toxicity and whether these were reversible for each animal,
iga looma korral mürgistusnähtude algusaeg ja nende võimalik taandumine;
necropsy findings and histopathological findings for each animal, if available.
iga looma lahanguleiud ja histopatoloogilised leiud, kui need on olemas.
Discussion and interpretation of results.
Tulemuste arutlus ja tõlgendamine.
Conclusions.
Järeldused.
British Toxicology Society Working Party on Toxicity (1984) Special report: a new approach to the classification of substances and preparations on the basis of their acute toxicity.
British Toxicology Society Working Party on Toxicity (1984). Special report: a new approach to the classification of substances and preparations on the basis of their acute toxicity.
Human Toxicol., 3, p. 85-92.
Human Toxicol., 3, 85–92.
Van den Heuvel, M.J., Dayan, A.D. and Shillaker, R.O (1987) Evaluation of the BTS approach to the testing of substances and preparations for their acute toxicity.
Van den Heuvel, M.J., Dayan, A.D. and Shillaker, R.O. (1987).
Human Toxicol.‚
Evaluation of the BTS approach to the testing of substances and preparations for their acute toxicity.
Van den Heuvel, M.J., Clark, D.G., Fielder, R.J., Koundakjian, P.P., Oliver, G.J.A., Pelling, D., Tomlinson, N.J. and Walker, A.P (1990) The international validation of a fixed-dose procedure as an alternative to the classical LD50 test.
Van den Heuvel, M.J., Clark, D.G., Fielder, R.J., Koundakjian, P.P., Oliver, G.J.A., Felling, D., Tomlinson, N.J. and Walker, A.P. (1990).
Whitehead, A. and Curnow, R.N (1992) Statistical evaluation of the fixed-dose procedure.
Whitehead, A. and Curnow, R.N. (1992).
Toxicol., 30, p. 313-324.
Toxicol., 30, 313–324.
Stallard, N. and Whitehead, A (1995) Reducing numbers in the fixed-dose procedure.
Stallard, N. and Whitehead, A. (199 5). Reducing numbers in the fixed-dose procedure.
Stallard, N., Whitehead, A and Ridgeway, P. (2002) Statistical evaluation of the revised fixed dose procedure.
Stallard, N., Whitehead, A. and Ridgeway, P. (2002). Statistical evaluation of the revised fixed dose procedure.
Toxicol., 21, p. 183-196.
Toxicol., 21, 183–196.
OECD (2001) Guidance Document on Acute Oral Toxicity Testing.
OECD (2001). Guidance Document on Acute Oral Toxicity Testing.
Environmental Health and Safety Monograph Series on Testing and Assessment No 24.
Environmental Health and Safety Monograph Series on Testing and Assessment N. 24.
OECD (2000) Guidance Document on the Recognition, Assessment and Use of Clinical Signs as Humane Endpoints for Experimental Animals Used in Safety Evaluation.
OECD (2000). Guidance Document on the Recognition, Assessment and Use of Clinical Signs as Humane Endpoints for Experimental Animals Used in Safety Evaluation.
Environmental Health and Safety Monograph Series on Testing and Assesment No 19.
Environmental Health and Safety Monograph Series on Testing and Assesment N. 19.
OECD (1998) Harmonised Integrated Hazard Classification for Human Health and Environmental Effects of Chemical Substances as endorsed by the 28th Joint Meeting of the Chemicals Committee and the Working Party on Chemicals in November 1998, Part 2, p. 11 [http://webnet1.oecd.org/oecd/pages/home/displaygeneral/0,3380, EN-documents-521-14-no-24-no-0,FF.html].
OECD (1998). Harmonised Integrated Hazard Classification for Human Health and Environmental Effects of Chemical Substances as endorsed by the 28th Joint Meeting of the Chemicals Committee and the Working Party on Chemicals in November 1998, Part 2, p. 11 [http://webnetl.oecd.Org/oecd/pages/home/displaygeneral/0,3380,EN-documents-521-14-no-24-no-0,FF.html].
Lipnick, R.L., Cotruvo, J.A., Hill, R.N., Bruce, R.D., Stitzel, K.A., Walker, A.P., Chu, I., Goddard, M., Segal, L., Springer, J.A. and Myers, R.C (1995) Comparison of the Up-and-Down, Conventional LD50, and Fixed-Dose Acute Toxicity Procedures.
Lipnick, R.L., Cotruvo, J.A., Hill, R.N., Bruce, R.D., Stitzel, K.A., Walker, A.P, Chu, I., Goddard, M., Segal, L., Springer, JA. and Myers, R.C. (1995).
Chan P.K and A. W Hayes (1994) Chapter 16 Acute Toxicity and Eye Irritation.
Chan P.K and A.W. Hayes (1994) Chapter 16 Acute Toxicity and Eye Irritation .
Raven Press Ltd. New York, USA.
Raven Press, Ltd. New York, USA.
FLOW CHART FOR THE SIGHTING STUDY
ALGUS
Starting dose: 5 mg/kg
lähteannus: 5 mg/kg
1 animal 5 mg/kg
1 loom 50 mg/kg
1 animal 50 mg/kg
1 loom 300 mg/kg
1 animal 300 mg/kg
1 loom 300 mg/kg
1 animal 2000 mg/kg
1 loom 2000 mg/kg
Classify GHS
GHS-
Category 1*
kategooria 1*
Main study starting Dose (mg/kg):
Lähteannus põhiuuringus algdoos (mg/kg):
starting dose: 50 mg/kg
lähteannus: 50 mg/kg
death
surm
evident toxicity
ilmne mürgisus
no evident toxicity and no death
ei esine ilmset mürgisust ega surma
for outcome at 5 mg/kg there is an optional supplementary procedure to confirm the GHS classification: see section 1.5.2
tulemuse korral 5 mg/kg annusega võidakse kasutada valikulist täiendavat protseduuri GHS-klassifikatsiooni kinnitamiseks: vt punkt 1.5.2
Starting dose: 300 mg/kg
lähteannus: 300 mg/kg
starting dose: 2000 mg/kg
lähteannus: 2000 mg/kg
FLOW CHART FOR THE MAIN STUDY
PÕHIUURINGU VOOSKEEM
5 animals 5 mg/kg
5 looma 5 mg/kg
5 animals 50 mg/kg*
5 looma 50 mg/kg*
5 animals 300 mg/kg
5 looma 300 mg/kg*
5 animals 2000 mg/kg
5 looma 2000 mg/kg
Category
kategooria
5/Unclassified
5/klassifitseerimata
Starting dose: 50 mg/kg
lähteannus: 50 mg/kg
5 animals 50 mg/kg
5 looma 50 mg/kg
5 animals 300 mg/kg*
5 looma 300 mg/kg*
≥ 2 deaths
≥ 2 surma
≥ 1 with evident toxicity and / or 1 death
≥ 1 ilmne mürgisus ja/või 1 surm
If this dose level caused death in the sighting study, then no further animals will be tested. Go directly to outcome
Põhiuuringu igas rühmas oleva 5 looma hulka kuulub mõni katses samal annusemääral uuritud loom.
5 animals 2000 mg/kg*
5 looma 2000 mg/kg*
No evident toxicity and no death
ei esine ilmset mürgisust ega surma
Go directly to outcome
Minge otse tulemuse juurde.
Appendix 3
Liide