natgillin/translations-raw huggingface dataset:
A preliminary solution or dispersion of the substance is prepared to obtain a COD between 250 and 600 mg per litre.
Ainest valmistatakse lähtelahus või -dispersioon, mille KHT jääb vahemikku 250–600 mg/l.
In the case of poorly soluble and non-dispersible substances, an amount of finely powdered substance or liquid substance corresponding to about 5 mg of COD can be weighed and put in the experimental apparatus with water.
Vähelahustuvate või mittedispergeeruvate ainete puhul võib kaaluda 5 mg KHT-le vastava koguse peenestatud ainet või vedelikku ja viia selle koos veega katseseadmesse.
The chemical oxygen demand (COD) is often and especially in case of poorly soluble substances determined advantageously in a variant of the method, i.e., in a closed system with a pressure equaliser (H. Kelkenberg, 1975).
Sageli ja eriti vähelahustuvate ainete puhul määratakse KHT meetodi ühe variatsiooni kohaselt, st suletud rõhuühtlustajaga süsteemis (H. Kelkenberg, 1975).
In this modification compounds which are only with difficulty determined by the conventional method — e.g. acetic acid — may often be successfully quantified.
Selle modifitseeritud meetodi abil saab edukalt uurida ka tavameetodi abil raskesti uuritavaid aineid, nt äädikhapet.
The method also fails, however, in the case of pyridine.
Püridiiniga see meetod aga ei toimi.
If the potassium dichromate concentration, as prescribed in ref.(1), is raised to 0,25 N (0,0416 M), the direct weighing-in of 5-10 mg of substance is facilitated which is essential for the COD determination of poorly water soluble substances (ref. (2)).
Kui kaaliumdikromaadi kontsentratsioon viiakse viite 1 kohaselt väärtuseni 0,0416 M (0,25 N), võimaldab see 5–10 mg ainet otse sisse kaaluda, mis on vees vähelahustuvate ainete KHT määramisel väga oluline (viide 2).
Otherwise, the COD is then determined following any suitable national or international standardised method.
Muul juhul määratakse KHT seejärel mis tahes siseriikliku või rahvusvahelise standarditud meetodi abil.
The COD contained in the experimental flask is calculated following the selected normalised method, and converted to grams of COD per gram of tested substance.
Kolvi sisu KHT arvutatakse valitud standarditud meetodi abil ja väljendatakse grammides grammi testaine kohta.
The reference method used should be stated.
Ära tuleks märkida kasutatud standardmeetod.
The chemical oxygen demand should be a mean of at least three measurements.
Keemilise hapnikutarbena esitatakse vähemalt kolme mõõtmise keskmine tulemus.
All information and remarks relevant to the interpretation of the results have to be reported, especially with regard to impurities, physical state and inherent properties of the substance (if known) which would affect the results.
Registreerida tuleb kõik teadaolevad tulemuste tõlgendamist mõjutavad, eriti tulemusi aine lisandeid, füüsikalist olekut ja omadusi käsitlevad andmed ja märkused.
The use of mercuric sulphate to minimise the chloride interference must be reported.
Ära tuleb märkida elavhõbesulfaadi lisamine kloori segava mõju vähendamiseks.
Kelkenberg, H.,Z. von Wasser und Abwasserforschung, 1975, vol. 8, 146.
Kelkenberg, H., Z. Von Wasser und Abwasserforschung, 1975, vol. 8, 146.
Gerike, P. The biodegradability testing of poorly water soluble compounds.
Gerike, P The biodegradability testing of poorly water soluble compounds.
Chemosphere, 1984, vol. 13,169.
Chemosphere, 1984, 984, vol. 13, 169.
This testing method is equivalent to the OECD TG 111 (2004).
Käesolev katsemeetod vastab suunisele OECD TG 111 (2004).
Chemicals can enter surface waters by such routes as direct application, spray drift, run-off, drainage, waste disposal, industrial, domestic or agricultural effluent and atmospheric deposition and may be transformed in those waters by chemical (e.g. hydrolysis, oxidation), photochemical and/or microbial processes.
Kemikaalid võivad sattuda pinnavette otsese kasutamise, pritsmete edasikandumise, äravoolu, drenaaži, jäätmete kõrvaldamise, tööstus-, olme- või põllumajandusheitvee ja atmosfäärisademetega ning võivad pinnavees muunduda keemiliste (nt hüdrolüüs, oksüdatsioon), fotokeemiliste ja/või mikrobioloogiliste protsesside teel.
This Guideline describes a laboratory test method to assess abiotic hydrolytic transformations of chemicals in aquatic systems at pH values normally found in the environment (pH 4-9) and is based on existing Guidelines (1)(2)(3)(4)(5)(6)(7).
Käesolevas suunises kirjeldatakse laboratoorset katsemeetodit kemikaalide abiootilise hüdrolüütilise muundumise hindamiseks veesüsteemides pH väärtuste juures, mis esinevad tavaliselt keskkonnas (pH 4–9); meetod põhineb olemasolevatel suunistel (1–7).
The experiments are performed to determine (i) the rate of hydrolysis of the test substance as a function of pH and (ii) the identity or nature and rates of formation and decline of hydrolysis products to which organisms may be exposed.
Katsetega määratakse kindlaks i) uuritava aine hüdrolüüsi kiirus pH funktsioonina ja ii) hüdrolüüsisaaduste, millega organismid võivad kokku puutuda, koostis või laad ning tekkimis- ja lagunemiskiirus.
Such studies may be required for chemicals which are directly applied to water or that are likely to reach the environment by the other routes described above.
Selliseid uuringuid võib olla vaja kemikaalide puhul, mida juhitakse otse vette või mis võivad sattuda keskkonda muudel eespool kirjeldatud viisidel.
See Appendix 2
Vt 2. liidet.
APPLICABILITY OF THE METHOD
KATSEMEETODI KASUTUSALA
The method is generally applicable to chemical substances (unlabelled or labelled) for which an analytical method with sufficient accuracy and sensitivity is available.
Meetod on üldiselt kasutatav (märgiseta või märgisega) keemiliste ainete puhul, mille jaoks on olemas piisava täpsuse ja tundlikkusega määramismeetod.
It is applicable to slightly volatile and non-volatile compounds of sufficient solubility in water.
Seda saab kasutada vähelenduva või lendumatu ühendi puhul, mis lahustub piisavalt hästi vees.
The test should not be applied to chemicals that are highly volatile from water (e.g. fumigants, organic solvents) and thus cannot be kept in solution under the experimental conditions of this test.
Käesoleva meetodiga ei tuleks uurida kemikaali, mis lendub vesilahusest väga kergesti (nt fumigant, orgaaniline lahusti) ja mida seetõttu ei saa hoida lahuses käesoleva katse tingimustes.
The test may be difficult to conduct with substances of minimal solubility in water (8).
Katset võib olla raske teha vees väga vähe lahustuva ainega (8).
Sterile aqueous buffer solutions of different pH values (pH 4, 7 and 9) are treated with the test substance and incubated in the dark under controlled laboratory conditions (at constant temperatures).
Uuritav aine viiakse pH eri väärtusega (pH 4, 7 ja 9) steriilsetesse vesipuhverlahustesse ja neid inkubeeritakse kontrollitud laboritingimustes pimedas (püsival temperatuuril).
After appropriate time intervals, buffer solutions are analysed for the test substance and for hydrolysis products.
Pärast ettenähtud ajavahemike möödumist määratakse puhverlahuses uuritava aine ja hüdrolüüsisaaduste sisaldus.
With labelled test substance (e.g. 14C), a mass balance can be more easily established.
Märgisega (nt 14C) aine puhul on kergem koostada massibilanssi.
This testing method is designed as a tiered approach which is shown and explained in Appendix 1.
Käesolevas katsemeetodis kasutatakse astmelist lähenemisviisi, mida on näidatud ja selgitatud 1. liites.
Each tier is triggered by the results of the previous tier.
Iga järgmine aste sõltub eelmise tulemustest.
Non-labelled or labelled test substance can be used to measure the rate of hydrolysis.
Hüdrolüüsi kiiruse mõõtmiseks saab kasutada märgiseta või märgisega ainet.
Labelled material is generally preferred for studying the pathway of hydrolysis and for establishing mass balance; however, in special cases, labelling may not be absolutely necessary.
Märgisega ainet tuleb hüdrolüüsitee uurimisel ja massibilansi koostamisel üldiselt eelistada; siiski ei pruugi märgisega aine kasutamine olla erijuhtudel tingimata vajalik.
For example, if the test substance contains one ring, labelling on this ring is required; if the test substance contains two or more rings, separate studies may be needed to evaluate the fate of each labelled ring and to obtain suitable information on formation of hydrolysis products.
Kui uuritav aine sisaldab näiteks ühte tsüklit, peaks märgis olema selles tsüklis; kui uuritav aine sisaldab kaht või enamat tsüklit, võib olla vaja eraldi uuringuid, et hinnata iga märgisega tsükli muundumisi ja saada vajalikku teavet hüdrolüüsisaaduste moodustumise kohta.
The purity of the test substance should be at least 95 %.
Uuritava aine puhtus peab olema vähemalt 95 %.
Before carrying out a hydrolysis test, the following information on the test substance should be available:
Enne hüdrolüüsikatse tegemist peab olemas olema järgmine teave uuritava aine kohta:
solubility in water [Testing Method A.6];
lahustuvus vees (katsemeetod A.6);
solubility in organic solvents;
lahustuvus orgaanilistes lahustites;
vapour pressure [Testing Method A.4] and/or Henry's Law constant;
aururõhk (katsemeetod A.4) ja/või Henry konstant;
n-octanol/water partition coefficient [Testing Method A.8];
jaotuskoefitsient süsteemis n-oktanool/vesi (katsemeetod A.8);
dissociation constant (pKa) [OECD Guideline 112] (9);
dissotsiatsioonikonstant (pKa) (OECD suunis 112) (viide 9);
direct and indirect phototransformation rate in water where appropriate.
otsese ja kaudse fototransformatsiooni kiirus vees (vajaduse korral).
Analytical methods for quantification of the test substance and, if it is relevant, for identification and quantification of hydrolysis products in aqueous solutions should be available (see also Section 1.7.2).
On vaja määramismeetodeid uuritava aine kvantitatiivseks määramiseks ning vajaduse korral hüdrolüüsisaaduste identifitseerimiseks ja kvantitatiivseks määramiseks vesilahuses (vt ka punkt 1.7.2).
Where possible, reference substances should be used for the identification and quantification of hydrolysis products by spectroscopic and chromatographic methods or other suitably sensitive methods.
Hüdrolüüsisaaduste kindlakstegemiseks ja kvantitatiivseks määramiseks spektroskoopiliste ja kromatograafiliste meetodite või muude piisavalt tundlike meetodite abil tuleks võimaluse korral kasutada võrdlusaineid.
Analysis of, at least, duplicate buffer solutions or of their extracts immediately after the addition of the test substance gives a first indication of the repeatability of the analytical method and of the uniformity of the application procedure for the test substance.
Uuritava aine määramine puhverlahustest või nende ekstraktidest vähemalt kahes paralleelkatses kohe pärast uuritava aine lisamist annab esimese ettekujutuse määramismeetodi ja uuritava aine lisamise korratavusest.
Recoveries for later stages of the experiments are given by the respective mass balances (when labelled material is used).
Hilisemate katsestaadiumide puhul saab määramissaagised leida vastavate massibilansside alusel (kui kasutatakse märgisega ainet).
Recoveries should range from 90 % to 110 % for labelled and non labelled chemicals (7).
Määramissaagis peaks nii märgisega kui ka märgiseta kemikaali puhul olema vahemikus 90–110 % (7).
In case it is technically difficult to reach this range, a recovery of 70 % for non labelled chemicals is acceptable, but justification should be given.
Kui tehniliselt on sellist vahemikku raske saavutada, on 70 %line saagis märgiseta kemikaali puhul lubatav, kuid seda tuleb põhjendada.
Repeatability and sensitivity of analytical method
Määramismeetodi korratavus ja tundlikkus
Repeatability of the analytical method(s) used to quantify the test substance and hydrolysis products at later times can be checked by duplicate analysis of the same buffer solutions (or of their extracts) after sufficient quantities of hydrolysis products have formed for quantification
Uuritava aine ja hüdrolüüsisaaduste kvantitatiivsel määramisel hiljem kasutatava(te) meetodi(te) korratavust saab kontrollida samade puhverlahuste (või nende ekstraktide) paralleelmääramistega siis, kui määramiseks on tekkinud piisav kogus hüdrolüüsisaadusi.
The analytical method should be sufficiently sensitive to quantify test substance concentrations down to 10 % or less of the initial concentration.
Määramismeetod peab olema piisavalt tundlik, et määrata katseaine kontsentratsioone 10 % või vähem algsest kontsentratsioonist.
If relevant, analytical methods should also be sufficiently sensitive to quantify any hydrolysis product representing 10 % or more of applied (at any time during the study) down to 25 % or less of its peak concentration.
Vajaduse korral peavad analüüsimeetodid olema ka piisavalt tundlikud, et määrata hüdrolüüsisaaduste kogust, mis moodustab 10 % või enam (ükskõik millisel uuringu hetkel) lisatud kogusest või 25 % või vähem selle saaduse maksimaalsest kontsentratsioonist.
Confidence intervals for hydrolysis kinetic data
Hüdrolüüsi kineetiliste andmete usaldusvahemikud
Confidence intervals should be computed and presented for all regression coefficients, rate constants, half-lives, and any other kinetic parameters (e.g. DT50).
Kõigi regressioonikoefitsientide, kiiruskonstantide, poolestusaegade ja muude (nt DT50) kineetiliste parameetrite väärtuste jaoks tuleks arvutada ja esitada usaldusvahemikud.
Equipment and apparatus
Laborivarustus ja seadmed
The study should be performed in glass containers (e.g. test tubes, small flasks) under dark and sterile conditions, if necessary, unless preliminary information (such as the n-octanol-water partition coefficient) indicates that the test substance may adhere to glass.
Uuring tuleb teha klaasnõudes (nt katseklaasid, väikesed kolvid), vajaduse korral pimedas ja steriilsetes tingimustes, välja arvatud juhul, kui eelnev teave (nagu jaotuskoefitsient n-oktanooli/vee süsteemis) viitab sellele, et uuritav aine võib adsorbeeruda klaasile.
In such cases, alternative materials (such as Teflon) may have to be considered.
Sellistel juhtudel tuleb võib-olla kaaluda muude materjalide (näiteks Teflon®) kasutamist.
It may also be possible to alleviate the problem of adhere to glass by using one or more of the following methods:
Klaasile adsorbeerumise mõju saab vähendada ka järgmiste meetoditega:
determine the mass of test substance and hydrolysis products sorbed to the test vessel,
katseanuma külge sorbeerunud uuritava aine ja hüdrolüüsisaaduste massi määramine;
use of an ultrasonic bath,
ultrahelivanni kasutamine;
ensure a solvent wash of all glassware at each sampling interval,
kõigi klaasnõude pesemine lahustiga iga katseintervalli ajal;
use of formulated products,
kaubanduslikku segu jäljendavate toodete kasutamine;
use an increased amount of co-solvent for addition of test substance to the system; if a co-solvent is used it should be a co-solvent that does not hydrolyse the test substance.
suurema koguse kaaslahusti kasutamine uuritava aine lisamiseks süsteemile; kui kasutatakse kaaslahustit, peab see olema selline, mis ei hüdrolüüsi uuritavat ainet.
Temperature-controlled water bath shakers or thermostatically controlled incubators for incubation of the various test solutions are normally required.
Tavaliselt on vajalikud kontrollitava temperatuuriga vesivann-loksutid või termostateeritavad inkubaatorid eri katselahuste inkubeerimiseks.
Standard laboratory equipment is required, including, in particular, the following:
Vaja läheb standardset laborivarustust, eriti järgmisi seadmeid:
pH meter,
pH-meeter;
analytical instruments such as GC, HPLC, TLC equipment, including the appropriate detection systems for analysing radiolabelled and non-labelled substances or inverse isotopes dilution method,
analüüsiseadmed, nagu GC-, HPLC-, TLC-seadmed, kaasa arvatud vajalikud seadmed radioaktiivse märgisega ja märgiseta ainete määramiseks või isotooplahjenduse pöördmeetodi kasutamiseks;
instruments for identification purposes (e.g. MS, GC-MS, HPLC-MS, NMR, etc.),
seadmed identifitseerimise jaoks (nt MS, GC-MS, HPLC-MS, TMR jne);
liquid scintillation counter,
vedelik-stsintillatsiooniloendaja;
separating funnels for liquid-liquid extraction,
jaotuslehtrid vedelik-vedelik-ekstraktsiooni jaoks;
instrumentation for concentrating solutions and extracts (e.g. rotating evaporator),
seadmed lahuste ja ekstraktide kontsentreerimiseks (nt rotaatoraurusti);
temperature control devise (e.g. water bath).
temperatuuri kontrollimise vahend (nt veevann).
Chemical reagents include, for example:
Keemiareagentidest läheb vaja näiteks järgmisi:
organic solvents, analytical grade, such as hexane, dichloromethane, etc.,
analüüsipuhtad orgaanilised lahustid, nagu heksaan, diklorometaan jne;
scintillation liquid,
stsintillatsioonivedelik;
buffer solutions (for details see Section 1.8.3).
puhverlahused (lähemalt vt punktist 1.8.3).
All glassware, reagent-grade water and buffer solutions used in the hydrolysis tests should be sterilised.
Kõik hüdrolüüsikatsetes kasutatavad klaasnõud, analüütilise puhtusega vesi ja puhverlahused peavad olema steriliseeritud.
Test substance application
Uuritava aine lisamine
The test substance should be applied as aqueous solution into the different buffer solutions (see Appendix 3).
Uuritav aine tuleb lisada vesilahusena erinevatesse puhverlahustesse (vt 3. liidet).
The use of formulated product is not routinely recommended, as it cannot be excluded that the formulation ingredients may influence the hydrolysis process.
Kaubanduslikku segu jäljendava toote kasutamist üldiselt ei soovitata, kuna ei saa välistada, et segu koostisosad mõjutavad hüdrolüüsi.
However, for poorly water-soluble test substances or for substances that adhere to glass (see Section 1.8.1), the use of formulated material may be an appropriate alternative.
Siiski võib kaubanduslikku segu jäljendava materjali kasutamine olla sobiv lahendus vees halvasti lahustuva või klaasile adsorbeeruva uuritava aine puhul (vt punkti 1.8.1).
One concentration of the test substance should be used; it should not exceed 0,01 M or half of the saturation concentration (see Appendix 1).
Tuleks kasutada ühte uuritava aine kontsentratsiooni; see ei tohiks ületada 0,01 M või poolt küllastuskontsentratsiooni (vt 1. liidet).
Buffer solutions
Puhverlahused
The hydrolysis test should be performed at pH values of 4, 7 and 9.
Hüdrolüüsikatse tuleks sooritada pH väärtuste 4, 7 ja 9 juures.
For this purpose, buffer solutions should be prepared using reagent grade chemicals and water.
Selleks tuleb puhverlahuste valmistamisel kasutada analüüsipuhtaid kemikaale ja vett.
Some useful buffer systems are presented in Appendix 3.
Mõned sobivad puhversüsteemid on esitatud 3. liites.
It should be noted that the buffer system used may influence the rate of hydrolysis and where this is observed an alternate buffer system should be employed.
Tuleb märkida, et kasutatav puhversüsteem võib mõjutada hüdrolüüsi kiirust ja sellistel juhtudel tuleb kasutada alternatiivset puhversüsteemi.
The pH of each buffer solution should be checked with a calibrated pH meter to a precision of at least 0,1 at the required temperature.
Iga puhverlahuse pH väärtust tuleb kontrollida kalibreeritud pH-meetriga, mille täpsus on vähemalt 0,1 nõutava temperatuuri juures.
Test temperature
Katsetemperatuur
The hydrolysis experiments should be carried out at constant temperatures.
Hüdrolüüsikatsed tuleb teha konstantse temperatuuri juures.
For extrapolation purposes, it is important to maintain the temperature to at least ±0,5 oC.
Ekstrapoleerimise eesmärgil on oluline hoida temperatuuri vahemikus vähemalt ±0,5 oC.
A preliminary test (Tier 1) should be conducted at a temperature of 50 oC if the hydrolytic behaviour of the test substance is unknown.
Kui uuritava aine hüdrolüüsi kohta ei ole midagi teada, tuleks teha eelkatse temperatuuril 50 oC (1. aste).
Higher Tier kinetic tests should be carried out with a minimum of three temperatures (including the test at 50 oC) unless the test substance is stable to hydrolysis as determined by the Tier 1 testing.
Edasiste astmete kineetilised katsed tuleb teha vähemalt kolmel temperatuuril (kaasa arvatud katse 50 oC juures), välja arvatud juhul, kui 1. astme katses selgub, et uuritav aine on hüdrolüüsi suhtes stabiilne.
A suggested temperature range is 10-70 oC (preferably with at least one temperature below 25 oC utilised), which will encompass the reporting temperature of 25 oC and most of the temperatures encountered in the field.
Soovitatav temperatuurivahemik on 10–70 oC (eelistatavalt tuleks kasutada vähemalt ühte temperatuuri alla 25 oC); see hõlmab standardtemperatuuri 25 oC ja enamikku välitingimustes esinevaid temperatuure.
Light and oxygen
Valgus ja hapnik
All of the hydrolysis tests should be carried out using any suitable method to avoid photolytic effects.
Kõik hüdrolüüsikatsed tuleb teha, kasutades sobivaid meetodeid fotolüüsi vältimiseks.
All suitable measures should be taken to avoid oxygen (e.g. by bubbling helium, nitrogen or argon for five minutes before preparation of the solution).
Tuleb võtta kõik sobivad meetmed hapniku toime vältimiseks (nt barboteerimine heeliumi, lämmastiku või argooniga viie minuti jooksul enne lahuse valmistamist).
Test duration
Katse kestus
The preliminary test should be carried out for 5 days whereas the higher Tier tests should be conducted until 90 % hydrolysis of the test substance or for 30 days whichever comes first.
Eelkatse kestab viis päeva, samal ajal kui kõrgemate astmete katsed tehakse kuni 90 %lise hüdrolüüsini või kestavad 30 päeva, sõltuvalt sellest, kumb aeg on lühem.
Preliminary test (Tier 1)
Eelkatse (1. aste)
The preliminary test is performed at 50 ± 0,5 oC and pH 4,0, 7,0 and 9,0.
Eelkatse tehakse temperatuuril 50 ±0,5 oC pH väärtuste 4,0, 7,0 ja 9,0 juures.
If less than 10 % of hydrolysis is observed after 5 days (t0,525oC > 1 year), the test substance is considered hydrolytically stable and, normally, no additional testing is required.
Kui viie päeva pärast täheldatakse alla 10 %list hüdrolüüsi (t0,5 25 oC juures > 1 aasta), peetakse uuritavat ainet hüdrolüüsi suhtes stabiilseks ja tavaliselt ei ole täiendavaid katseid vaja.
If the substance is known to be unstable at environmentally relevant temperatures, the preliminary test is not required.
Kui katseaine on teadaolevalt ebastabiilne keskkonna mõistes oluliste temperatuuride juures, ei ole eelkatset vaja teha.
The analytical method must be sufficiently precise and sensitive to detect a reduction of 10 % in the initial concentration.
Analüüsimeetod peab olema piisavalt täpne ja tundlik, et avastada esialgse kontsentratsiooni 10 %list vähenemist.
Hydrolysis of unstable substances (Tier 2)
Ebastabiilse aine hüdrolüüs (2. aste)
The higher Tier (advanced) test should be performed at the pH values at which the test substance was found unstable as defined by the preliminary test above.
Kõrgema astme katse sooritatakse pH väärtustel, mille juures uuritav aine leiti olevat ebastabiilne vastavalt eespool toodud eelkatse määratlusele.
The buffered solutions of the test substance should be thermostated at the selected temperatures.
Katseaine puhverdatud lahused termostateeritakse valitud temperatuuridel.
To test for first-order behaviour, each reaction solution should be analysed in time intervals which provide a minimum of six spaced data points normally between 10 % and 90 % hydrolysis of the test substance.
Et kontrollida, kas tegemist on 1. järgu reaktsiooniga, tuleb iga reaktsioonilahust analüüsida ajavahemike järel, millega saadakse vähemalt kuus eraldi paiknevat andmepunkti uuritava aine 10–90 %lise hüdrolüüsi vahel.
Individual replicate test samples (a minimum of duplicate samples contained in separate reaction vessels) should be removed and the contents analysed at each of at least six sampling times (for a minimum of twelve replicate data points).
Võetakse individuaalsed paralleelsed proovid (vähemalt kaks proovi eraldi reaktsiooninõudest) vähemalt kuuel proovivõtuajal ja nende sisu analüüsitakse (et saada vähemalt kaksteist paralleeliga andmepunkti).