natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Regulation (EC) No 1774/2002 of the European Parliament and of the Council of 3 October 2002 laying down health rules concerning animal by-products not intended for human consumption [9] provides, inter alia, for proportionate controls as regards the collection, transport, processing, use and disposal of all animal by-products including waste of animal origin, preventing it from presenting a risk to animal and public health.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 3. oktoobri 2002. aasta määruses (EÜ) nr 1774/2002, milles sätestatakse muuks otstarbeks kui inimtoiduks ettenähtud loomsete kõrvalsaaduste sanitaareeskirjad, [9] nähakse muu hulgas ette proportsionaalsed kontrollid seoses kõigi loomsete kõrvalsaaduste, sealhulgas loomset päritolu jäätmete kogumise, vedamise, töötlemise, kasutamise ja kõrvaldamisega, vältides sellega ohtu loomade ja inimeste tervisele.
It is therefore necessary to clarify the link with that Regulation, avoiding duplication of rules by excluding from the scope of this Directive animal by-products where they are intended for uses that are not considered waste operations.
Seepärast on vaja selgitada seost kõnealuse määrusega ja vältida eeskirjade kattumist, jättes käesoleva direktiivi kohaldamisalast välja loomsed kõrvalsaadused, kui need on mõeldud kasutamiseks eesmärgil, mida ei loeta jäätmekäitlustoiminguks.
In the light of the experience gained in applying Regulation (EC) No 1774/2002, it is appropriate to clarify the scope of waste legislation and of its provisions on hazardous waste as regards animal by-products regulated by Regulation (EC) No 1774/2002.
Määruse (EÜ) nr 1774/2002 kohaldamisel saadud kogemusi silmas pidades on asjakohane selgitada jäätmeid käsitlevate õigusaktide ja nendes sisalduvate ohtlikke jäätmeid käsitlevate sätete reguleerimisala määrusega (EÜ) nr 1774/2002 reguleeritud loomsete kõrvalsaaduste osas.
Where animal by-products pose potential health risks, the appropriate legal instrument to address these risks is Regulation (EC) No 1774/2002 and unnecessary overlaps with waste legislation should be avoided.
Kui loomsed kõrvalsaadused kujutavad endast võimalikku ohtu tervisele, on nende ohtudega tegelemiseks sobivaim õigusakt määrus (EÜ) nr 1774/2002 ning tuleks vältida tarbetut kattumist jäätmeid käsitlevate õigusaktidega.
The classification of waste as hazardous waste should be based, inter alia, on the Community legislation on chemicals, in particular concerning the classification of preparations as hazardous, including concentration limit values used for that purpose.
Jäätmete liigitamine ohtlikeks jäätmeteks peaks muu hulgas põhinema kemikaale käsitlevatel ühenduse õigusaktidel, eelkõige valmististe ohtlikeks liigitamise, sealhulgas selleks kasutatud kontsentratsioonide piirväärtuste osas.
Hazardous waste should be regulated under strict specifications in order to prevent or limit, as far as possible, the potential negative effects on the environment and on human health due to inappropriate management.
Ohtlikke jäätmeid tuleks reguleerida rangete spetsifikatsioonide alusel, et vältida või piirata, nii palju kui võimalik, mittenõuetekohasest käitlemisest tulenevat võimalikku kahjulikku mõju keskkonnale ja inimese tervisele.
Furthermore, it is necessary to maintain the system by which waste and hazardous waste have been classified in accordance with the list of the types of waste as last established by Commission Decision 2000/532/EC [10], in order to encourage a harmonised classification of waste and ensure the harmonised determination of hazardous waste within the Community.
Lisaks on vaja säilitada süsteem, millega jäätmed ja ohtlikud jäätmed on liigitatud viimati komisjoni otsusega 2000/532/EÜ [10] kehtestatud jäätmeliikide nimistu kohaselt, et soodustada jäätmete ühtlustatud liigitamist ja tagada ohtlike jäätmete ühtlustatud kindlaksmääramine ühenduses.
It is necessary to distinguish between the preliminary storage of waste pending its collection, the collection of waste and the storage of waste pending treatment.
Tuleb teha vahet jäätmete kogumiseelse eelladustamise, jäätmete kogumise ning jäätmete töötlemiseelse ladustamise vahel.
Establishments or undertakings that produce waste in the course of their activities should not be regarded as engaged in waste management and subject to authorisation for the storage of their waste pending its collection.
Asutusi ja ettevõtteid, kes tekitavad oma tegevuse käigus jäätmeid, ei tuleks käsitleda jäätmekäitlusega tegelevate asutustena, kellel on vaja luba jäätmete kogumiseelseks ladustamiseks.
Preliminary storage of waste within the definition of collection is understood as a storage activity pending its collection in facilities where waste is unloaded in order to permit its preparation for further transport for recovery or disposal elsewhere.
Kogumise määratlusele vastavat jäätmete eelladustamist mõistetakse ladustamisena enne kogumist rajatistes, kus jäätmed maha laaditakse, et neid ette valmistada veoks mujal asuvasse taaskasutamis- või kõrvaldamiskohta.
The distinction between preliminary storage of waste pending collection and the storage of waste pending treatment should be made, in view of the objective of this Directive, according to the type of waste, the size and time period of storage and the objective of the collection.
Käesoleva direktiivi eesmärki silmas pidades tuleks teha vahet selliste jäätmete vahel, mida eelladustatakse enne kogumist ja mida ladustatakse enne töötlemist, vastavalt jäätmete liigile, ladustamise kogusele, ajale ning kogumise eesmärgile.
This distinction should be made by the Member States.
Sellist eristamist peaksid rakendama liikmesriigid.
The storage of waste prior to recovery for a period of three years or longer and the storage of waste prior to disposal for a period of one year or longer is subject to Council Directive 1999/31/EC of 26 April 1999 on the landfill of waste [11].
Kui jäätmeid ladustatakse enne nende taaskasutamist kolm aastat või kauem ja enne kõrvaldamist üks aasta või kauem, kohaldatakse ladustamise suhtes nõukogu 26. aprilli 1999. aasta direktiivi 1999/31/EÜ prügilate kohta. [11]
Waste collection schemes which are not conducted on a professional basis should not be subject to registration as they present a lower risk and contribute to the separate collection of waste.
Jäätmete kogumissüsteeme, mida ei rakendata majandus- või kutsetegevuse raames, ei tuleks registreerida, kuna need kujutavad väiksemat ohtu ning aitavad kaasa jäätmete liigiti kogumisele.
Examples of such schemes are waste medicines collected by pharmacies, take-back schemes in shops for consumer goods and community schemes in schools.
Sellised süsteemid on näiteks apteekide ravimikogumissüsteemid, kaupluste tarbekaupade tagasivõtusüsteemid ning kogumissüsteemid koolides.
Definitions of prevention, re-use, preparing for re-use, treatment and recycling should be included in this Directive, in order to clarify the scope of these concepts.
Käesolev direktiiv peaks sisaldama jäätmetekke vältimise, jäätmete korduskasutamise, nende korduskasutamiseks ettevalmistamise, töötlemise ja ringlussevõtu määratlusi, et selgitada nende mõistete ulatust.
The definitions of recovery and disposal need to be modified in order to ensure a clear distinction between the two concepts, based on a genuine difference in environmental impact through the substitution of natural resources in the economy and recognising the potential benefits to the environment and human health of using waste as a resource.
Taaskasutamise ja kõrvaldamise määratlusi on vaja muuta, et tagada nende kahe mõiste selge eristamine lähtuvalt nende keskkonnamõju tegelikust erinevusest, mis tekib loodusressursside asendamisega majanduses, ning tunnustades jäätmete ressursina kasutamise võimalikku kasulikkust keskkonnale ja inimese tervisele.
In addition, guidelines may be developed in order to clarify cases where this distinction is difficult to apply in practice or where the classification of the activity as recovery does not match the real environmental impact of the operation.
Lisaks võib välja töötada suunised, et selgitada juhtumeid, kus on raske kõnealust erinevust praktikas rakendada või kus tegevuse liigitamine taaskasutamiseks ei vasta toimingu tegelikule keskkonnamõjule.
This Directive should also clarify when the incineration of municipal solid waste is energy-efficient and may be considered a recovery operation.
Käesoleva direktiiviga tuleks samuti täpsustada, millal on tahkete olmejäätmete põletamine energiatõhus ja seda võib pidada taaskasutamistoiminguks.
Disposal operations consisting of release to seas and oceans including sea bed insertion are also regulated by international conventions, in particular the Convention on the Prevention of Marine Pollution by Dumping of Wastes and Other Matter, done at London on 13 November 1972, and the 1996 Protocol thereto as amended in 2006.
Kõrvaldamistoiminguid, mis hõlmavad merre ja ookeani heitmist ning sealhulgas ladestamist merepõhja, reguleeritakse samuti rahvusvaheliste konventsioonidega, eelkõige 13. novembril 1972. aastal Londonis sõlmitud jäätmete ja muude ainete kaadamisest põhjustatud merereostuse vältimise konventsiooniga ning selle 1996. aastal sõlmitud protokolliga, nagu seda on muudetud 2006. aastal.
There should be no confusion between the various aspects of the waste definition, and appropriate procedures should be applied, where necessary, to by-products that are not waste, on the one hand, or to waste that ceases to be waste, on the other hand.
Jäätmete määratluse erinevaid aspekte ei tohiks omavahel segi ajada ning vajaduse korral tuleks kohaldada asjakohast korda ühest küljest kõrvalsaaduste suhtes, mis ei ole jäätmed, ja teisest küljest jäätmete suhtes, mis lakkavad olemast jäätmed.
In order to specify certain aspects of the definition of waste, this Directive should clarify:
Selleks et täpsustada jäätmete määratluse teatavaid aspekte, tuleks direktiivis täpsustada:
when substances or objects resulting from a production process not primarily aimed at producing such substances or objects are by-products and not waste.
millal ained või esemed, mis saadakse sellise tootmisprotsessi tulemusel, mille esmaseks eesmärgiks ei ole antud ainete või esemete tootmine, on kõrvalsaadused ja mittejäätmed.
The decision that a substance is not waste can be taken only on the basis of a coordinated approach, to be regularly updated, and where this is consistent with the protection of the environment and human health.
Otsuse, et aine puhul ei ole tegemist jäätmetega, saab teha ainult kooskõlastatud lähenemisviisi alusel, mida tuleb korrapäraselt ajakohastada, ning juhul, kui see on kooskõlas keskkonna ja inimese tervise kaitsega.
If the use of a by-product is allowed under an environmental licence or general environmental rules, this can be used by Member States as a tool to decide that no overall adverse environmental or human health impacts are expected to occur; an object or substance should be regarded as being a by-product only when certain conditions are met.
Kui kõrvalsaaduste kasutamine on keskkonnaloa või üldiste keskkonnaalaste eeskirjade alusel lubatud, võib liikmesriik seda kasutada vahendina, mille abil otsustada, et ei ole oodata üldist ebasoodsat mõju keskkonnale või inimese tervisele; eset või ainet tuleks pidada kõrvalsaaduseks ainult siis, kui on täidetud teatud tingimused.
Since by-products fall into the category of products, exports of by-products should meet the requirements of the relevant Community legislation; and
Kuna kõrvalsaadused kuuluvad toodete kategooriasse, peaks kõrvalsaaduste ekspordi puhul olema täidetud ühenduse vastavate õigusaktide nõuded, ning
when certain waste ceases to be waste, laying down end-of-waste criteria that provide a high level of environmental protection and an environmental and economic benefit; possible categories of waste for which ‘end-of-waste’ specifications and criteria should be developed are, among others, construction and demolition waste, some ashes and slags, scrap metals, aggregates, tyres, textiles, compost, waste paper and glass.
millal teatavad jäätmed lakkavad olemast jäätmed, kehtestades vastavad kriteeriumid, mis tagavad kõrgetasemelise keskkonnakaitse ning toovad kasu keskkonnale ja majandusele. Võimalikud jäätmeliigid, mille puhul tuleks välja töötada spetsifikatsioonid ja kriteeriumid selle kohta, millal need lakkavad olemast jäätmed, on muu hulgas ehitus-ja lammutusjäätmed, teatav tuhk ja räbu, vanametall, täitematerjalid, rehvid, tekstiil, kompost ning paberi- ja klaasijäätmed.
For the purposes of reaching end-of-waste status, a recovery operation may be as simple as the checking of waste to verify that it fulfils the end-of-waste criteria.
Selleks, et teatavad jäätmed lakkaksid olemast jäätmed, võib rakendada näiteks nii lihtsat taaskasutamistoimingut nagu jäätmete kontrollimine, et teha kindlaks, kas need vastavad asjakohastele kriteeriumidele.
In order to verify or calculate if the recycling and recovery targets set in European Parliament and Council Directive 94/62/EC of 20 December 1994 on packaging and packaging waste [12], Directive 2000/53/EC of the European Parliament and of the Council of 18 September 2000 on end-of life vehicles [13], Directive 2002/96/EC of the European Parliament and of the Council of 27 January 2003 on waste electrical and electronic equipment (WEEE) [14] and Directive 2006/66/EC of the European Parliament and of the Council of 6 September 2006 on batteries and accumulators and waste batteries and accumulators [15] as well as other relevant Community legislation are met, the amounts of waste which have ceased to be waste should be accounted for as recycled and recovered waste when the recycling or recovery requirements of that legislation are satisfied.
Selleks et kontrollida või arvutada, kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. detsembri 1994. aasta direktiivis 94/62/EÜ pakendite ja pakendijäätmete kohta, [12] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. septembri 2000. aasta direktiivis 2000/53/EÜ kasutuselt kõrvaldatud sõidukite kohta, [13] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. jaanuari 2003. aasta direktiivis 2002/96/EÜ elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmete kohta, [14] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. septembri 2006. aasta direktiivis 2006/66/EÜ, mis käsitleb patareisid ja akusid ning patarei- ja akujäätmeid [15] ning muudes asjakohastes ühenduse õigusaktides kehtestatud ringlussevõtu ja taaskasutamise eesmärgid on täidetud, tuleks nende jäätmete koguseid, mis on lakanud olemast jäätmed, arvesse võtta kui ringlusse ja taaskasutusse võetud jäätmeid, kui nende õigusaktide nõuded ringlussevõtu või taaskasutamise kohta on täidetud.
On the basis of the definition of waste, in order to promote certainty and consistency, the Commission may adopt guidelines to specify in certain cases when substances or objects become waste.
Jäätmete määratluse alusel võib komisjon selguse ja järjepidevuse tagamiseks võtta vastu suunised, et teatud juhtudel täpsustada, millal ained või esemed muutuvad jäätmeteks.
Such guidelines may be developed inter alia for electrical and electronic equipment and vehicles.
Sellised suunised võib muu hulgas välja töötada elektri- ja elektroonikaseadmete ja sõidukite kohta.
It is appropriate that costs be allocated in such a way as to reflect the real costs to the environment of the generation and management of waste.
On asjakohane jaotada kulud viisil, mis kajastaks jäätmete tekitamise ja käitlemise tegelikku hinda keskkonnale.
The polluter-pays principle is a guiding principle at European and international levels.
Põhimõte „saastaja maksab” on Euroopa ja rahvusvahelisel tasandil juhtpõhimõte.
The waste producer and the waste holder should manage the waste in a way that guarantees a high level of protection of the environment and human health.
Jäätmetekitaja ja jäätmevaldaja peaksid jäätmeid käitlema viisil, mis tagab keskkonna ja inimese tervise kõrgetasemelise kaitse.
The introduction of extended producer responsibility in this Directive is one of the means to support the design and production of goods which take into full account and facilitate the efficient use of resources during their whole life-cycle including their repair, re-use, disassembly and recycling without compromising the free circulation of goods on the internal market.
Tootja laiendatud vastutuse kehtestamine käesolevas direktiivis on üks võimalus toetada selliste toodete kavandamist ja tootmist, mille puhul võetakse täielikult arvesse ressursside tõhusat kasutamist kogu nende olelusringi jooksul, sealhulgas nende parandamist, korduskasutamist, demonteerimist ja ringlussevõttu ning hõlbustatakse neid toiminguid, ilma et takistataks kaupade vaba liikumist siseturul.
This Directive should help move the EU closer to a ‘recycling society’, seeking to avoid waste generation and to use waste as a resource.
Käesolev direktiiv peaks aitama ELil liikuda lähemale „jäätmeid ringlussevõtva ühiskonna” poole, kus püütakse vältida jäätmeteket ja kasutatakse jäätmeid ressursina.
In particular, the Sixth Community Environment Action Programme calls for measures aimed at ensuring the source separation, collection and recycling of priority waste streams.
Eelkõige nõutakse ühenduse kuuendas keskkonnaalases tegevusprogrammis meetmeid, mille eesmärk on tagada sortimine tekkekohtades ning esmatähtsate jäätmevoogude kogumine ja ringlussevõtt.
In line with that objective and as a means to facilitating or improving its recovery potential, waste should be separately collected if technically, environmentally and economically practicable, before undergoing recovery operations that deliver the best overall environmental outcome.
Kookõlas selle eesmärgiga ning ühe võimalusena jäätmete ringlussevõtu hõlbustamiseks või parandamiseks tuleks jäätmeid liigiti koguda enne selliste taaskasutamistoimingute läbiviimist, millel on parim üldine keskkonnaalane tulemus, kui see on tehniliselt, keskkonna seisukohast ja majanduslikult teostatav.
Member States should encourage the separation of hazardous compounds from waste streams if necessary to achieve environmentally sound management.
Liikmesriigid peaksid vajaduse korral soodustama ohtlike ühendite eraldamist jäätmevoogudest, et saavutada keskkonnaohutu jäätmekäitlus.
Member States should support the use of recyclates, such as recovered paper, in line with the waste hierarchy and with the aim of a recycling society, and should not support the landfilling or incineration of such recyclates whenever possible.
Liikmesriigid peaksid toetama ringlussevõetavate materjalide kasutamist, näiteks taaskasutatav paber, kooskõlas jäätmehierarhiaga ja eesmärgiga olla jäätmeid ringlussevõttev ühiskond, ning ei tohiks toetada selliste jäätmete prügilasse ladestamist või põletamist, kui vähegi võimalik.
In order to implement the precautionary principle and the principle of preventive action enshrined in Article 174(2) of the Treaty, it is necessary to set general environmental objectives for the management of waste within the Community.
Selleks et rakendada asutamislepingu artikli 174 lõikes 2 sätestatud ettevaatusprintsiipi ja ennetusmeetmeid, tuleb ühenduses jäätmekäitluse suhtes kehtestada üldised keskkonnaalased eesmärgid.
By virtue of those principles, it is for the Community and the Member States to establish a framework to prevent, reduce and, in so far as is possible, eliminate from the outset the sources of pollution or nuisance by adopting measures whereby recognised risks are eliminated.
Nende põhimõtete kohaselt on ühenduse ja liikmesriikide ülesanne kehtestada raamistik, et vältida ja vähendada saastuse või häiringute allikaid ning niipalju kui võimalik, need algusest peale kõrvaldada, võttes selleks vastavaid meetmeid, näiteks meetmeid tunnustatud ohtude kõrvaldamiseks.
The waste hierarchy generally lays down a priority order of what constitutes the best overall environmental option in waste legislation and policy, while departing from such hierarchy may be necessary for specific waste streams when justified for reasons of, inter alia, technical feasibility, economic viability and environmental protection.
Jäätmehierarhiaga kehtestatakse tavaliselt prioriteetide järjestus, mis kujutab endast parimat üldist keskkonnaalast valikuvõimalust jäätmeid käsitlevates õigusaktides ja jäätmepoliitikas, kuid teatavate jäätmevoogude puhul võib vajalikuks osutuda sellisest hierarhiast kõrvalekaldumine, kui see on põhjendatud muu hulgas tehnilise teostatavuse, majandusliku otstarbekuse ja keskkonnakaitsega.
It is necessary, in order to enable the Community as a whole to become self-sufficient in waste disposal and in the recovery of mixed municipal waste collected from private households and to enable the Member States to move towards that aim individually, to make provision for a network of cooperation as regards disposal installations and installations for the recovery of mixed municipal waste collected from private households, taking into account geographical circumstances and the need for specialised installations for certain types of waste.
Selleks et ühendus tervikuna saaks muutuda jäätmete kõrvaldamises ja eramajapidamistest kogutud segaolmejäätmete taaskasutamises iseseisvaks ning et võimaldada liikmesriikidel individuaalselt selle eesmärgi suunas liikuda, on vaja ette näha jäätmekõrvaldusrajatiste ja eramajapidamistest kogutud segaolmejäätmete taaskasutamisrajatiste koostöövõrgustik, arvestades geograafilisi olusid ja vajadust spetsialiseerunud rajatiste järele seoses teatavate jäätmeliikidega.
For the purposes of applying Regulation (EC) No 1013/2006 of the European Parliament and of the Council of 14 June 2006 on shipments of waste [16], mixed municipal waste as referred to in Article 3(5) of that Regulation remains mixed municipal waste even when it has been subject to a waste treatment operation that has not substantially altered its properties.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1013/2006 (jäätmesaadetiste kohta) [16] kohaldamisel jäävad nimetatud määruse artikli 3 lõikes 5 osutatud segaolmejäätmed segaolmejäätmeteks isegi juhul, kui nende suhtes on kasutatud jäätmetöötlustoimingut, mis ei ole oluliselt muutnud nende omadusi.
It is important that hazardous waste be labelled in accordance with international and Community standards.
Oluline on ohtlike jäätmete märgistamine rahvusvaheliste ja ühenduse normide kohaselt.
However, where such waste is collected separately from households, this should not result in householders being obliged to complete the requisite documentation.
Ent kui sellised jäätmed on liigiti kogutud kodumajapidamistest, ei tohiks sellega kaasneda nõue, et kodumajapidamised peavad täitma nõutavad dokumendid.
It is important, in accordance with the waste hierarchy, and for the purpose of reduction of greenhouse gas emissions originating from waste disposal on landfills, to facilitate the separate collection and proper treatment of bio-waste in order to produce environmentally safe compost and other bio-waste based materials.
Kooskõlas jäätmehierarhiaga ning eesmärgiga vähendada prügilatesse ladestatud jäätmetest tekkivate kasvuhoonegaaside heiteid on oluline hõlbustada liigiti kogumist ja biojäätmete nõuetekohast töötlemist, et toota keskkonnaohutut komposti ja teisi biojäätmete põhiseid materjale.
The Commission, after an assessment on the management of bio-waste, will submit proposals for legislative measures, if appropriate.
Komisjon esitab pärast biojäätmete käitlemise hindamist vajaduse korral ettepaneku seadusandlike meetmete võtmiseks.
Technical minimum standards concerning waste treatment activities not covered by Directive 96/61/EC may be adopted where there is evidence that a benefit would be gained in terms of protecting human health and the environment and where a coordinated approach to the implementation of this Directive would ensure the protection of human health and the environment.
Direktiiviga 96/61/EÜ hõlmamata jäätmetöötlustoimingute tehnilised miinimumstandardid võib võtta vastu siis, kui on tõendeid, et see on kasulik inimese tervise kaitse ja keskkonnakaitse seisukohast ning kui koordineeritud lähenemisviis käesoleva direktiivi rakendamiseks tagaks inimese tervise kaitse ja keskkonnakaitse.