natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Any sibling relationships among the animals should be known so that mating of siblings is avoided.
Teadma peaks õe-venna suhteid loomade vahel, et vältida õdede-vendade paaritamist.
The animals should be randomly assigned to the control and treated groups (stratification by body weight is recommended).
Loomad määratakse juhuvaliku teel kontroll- ja katserühmadesse (kihistamine kehamassi järgi on soovitav).
For the P generation, this should be done before dosing starts.
P-põlvkonna puhul tuleks seda teha enne annustamise algust.
For the F1 generation, this should be done at weaning for animals selected for mating.
F1-põlvkonna puhul tuleks seda teha paaritumiseks valitud loomade võõrutamisel.
Records indicating the litter of origin should be maintained for all selected F1 animals.
F1-sugupõlve kõikide valitud loomade puhul säilitatakse andmed pesakonna kohta, millest nad pärit on.
In addition, individual identification of pups as soon after birth as possible is recommended when individual weighing of pups or any functional tests are considered.
Lisaks sellele soovitatakse identifitseerida pojad individuaalselt nii ruttu pärast sündi kui võimalik, kui poegi kaalutakse või tehakse muid funktsionaalseid katseid.
Parental (P) animals shall be about five to nine weeks old at the start of dosing.
P-põlvkonna vanemad on ligikaudu 5–9 nädalat vanad annustamise alguses.
The animals of all test groups shall, as nearly as practicable, be of uniform weight and age.
Kõikide katserühmade loomad peaksid niipalju kui võimalik olema ühesuguse kaalu ja vanusega.
Each test and control group should contain a sufficient number of animals to yield preferably not less than 20 pregnant females at or near parturition.
Igas katse- ja kontrollrühmas on piisav arv loomi, et katsesse saadakse eelistatult mitte vähem kui 20 tiinet emaslooma, kes on poegimas või hakkavad varsti poegima.
For substances that cause undesirable treatment related effects (e.g. sterility, excessive toxicity at the high dose) this may not be possible.
Ainete puhul, mis põhjustavad käsitlemisega seotud soovimatuid mõjusid (nt steriilsus, liigne mürgisus suure annuse juures), ei ole see võimalik.
The objective is to produce enough pregnancies to assure a meaningful evaluation of the potential of the substance to affect fertility, pregnancy and maternal behaviour and suckling, growth and development of the F1 offspring from conception to maturity, and the development of their offspring (F2) to weaning.
Eesmärgiks on luua piisavalt tiinuse juhtumeid, et kindlustada sellise aine tähendusrikas hindamine, millel on võime mõjutada viljakust, tiinust ja ema käitumist ning imetamist, F1-järglase kasvu ja arengut viljastumisest kuni suguküpseks saamiseni ning nende järglaste (F2) arengut kuni võõrutamiseni.
Therefore, failure to achieve the desired number of pregnant animals (i.e. 20) does not necessarily invalidate the study and should be evaluated on a case-by-case basis.
Seetõttu, kui ei saada soovitud arvu tiineid loomi (s.t 20 looma), ei tähenda see, et katse on ilmtingimata invaliidne. Katse valiidsust hinnatakse iga üksikjuhtumi puhul eraldi.
It is recommended that the test substance be administered orally (by diet, drinking water or gavage) unless another route of administration (e.g. dermal or inhalation) is considered more appropriate.
On soovitav, et katseainet manustatakse suu kaudu (toidu ja joogivee kaudu või sondi abil), välja arvatud juhul, kui muud manustamisviisi (nt naha kaudu või sissehingamine) peetakse sobivamaks.
For vehicles other than water, the toxic characteristics of the vehicle must be known.
Veest erinevate kandeainete puhul peaks kandeaine toksikoloogilised omadused teada olema.
At least three dose levels and a concurrent control shall be used.
Tuleks kasutada vähemalt kolme annusemäära ja samaaegset kontrolli.
In case of unexpected mortality, studies with a mortality rate of less than approximately 10 % in the parental (P) animals would normally still be acceptable.
Ootamatu suremuse korral on tavaliselt siiski aktsepteeritavad sellised uuringud, milles P-sugupõlve vanemate suremus on ligikaudu alla 10 %.
A descending sequence of dose levels should be selected with a view to demonstrating any dosage related effect and no-observed-adverse-effects levels (NOAEL).
Tuleks valida annusemäärade alanev järjestus, et näidata annusega seotud reaktsiooni ja täheldamata kahjuliku mõju taset (NOAEL).
For the dietary studies the dose interval should be not more than three fold.
Toitumisuuringute puhul ei tohiks annuste vahemik olla mitte suurem kui kolmekordne.
Dose levels should be selected taking into account any existing toxicity data, especially results from repeated dose studies.
Annusemäärad tuleks valida varasemaid mürgisust käsitlevaid andmeid, eriti annuseid käsitlevate kordusuuringute tulemusi arvesse võttes.
Any available information on metabolism and kinetics of the test compound or related materials should also be considered.
Mis tahes kättesaadavat teavet metabolismi ja katseühendi või sellega seotud ainete kineetika kohta tuleks samuti arvesse võtta.
In addition, this information will also assist in demonstrating the adequacy of the dosing regimen.
Selline teave aitab samuti viidata sellele, et annustamisrežiim on adekvaatne.
If a test substance is administered in the diet, and causes reduced dietary intake or utilisation, then the use of a pair-fed control group may be considered necessary.
Kui katseainet manustatakse toidu kaudu ja seetõttu väheneb toidu võtmine või ärakasutamine, siis võib pidada vajalikuks paariskontrollrühma kasutamist.
Alternatively data from controlled studies designed to evaluate the effects of decreased food consumption on reproductive parameters may be used in lieu of a concurrent pair-fed control group.
Teise võimalusena võib kasutada samaaegsete paariskontrollrühmade asemel andmeid, mis on saadud sellistest kontrollitud uuringutest, mis on välja töötatud selliste mõjude hindamiseks, mille on vähenenud toidutarbimine põhjustanud reproduktiivsetele parameetritele.
Consideration should be given to the following characteristics of vehicle and other additives: effects on the absorption, distribution, metabolism, or retention of the test substance; effects on the chemical properties of the test substance which may alter its toxic characteristics; and effects on the food or water consumption or the nutritional status of the animals.
Arvesse võetakse kandeaine ja muude lisandite järgmiseid omadusi: katseaine absorbtsiooni, jaotamist, metabolismi või peetumist käsitlevad mõjud; katseaine keemilisi omadusi käsitlevad mõjud, mis võivad muuta toksilisi omadusi; ning toidu- või veetarbimist või toitumust käsitlevad mõjud.
If an oral study at one dose level of at least 1000 mg/kg body weight/day or, for dietary or drinking water administration, an equivalent percentage in the diet or drinking water using the procedures described for this study, produces no observable toxic effects in either parental animals or their offspring and if toxicity would not be expected based upon data from structurally and/or metabolically related compounds, then a full study using several dose levels may not be considered necessary.
Kui suukaudne uuring ühe annusemääraga, mis on vähemalt 1000 mg kg kehamassi kohta päevas või vastav protsendimäär toidus või joogivees, kui manustatakse toidu või joogivee kaudu, kasutades käesolevas uuringus kirjeldatud protseduure, ei tekita täheldatavaid toksilisi mõjusid vanematele või nende järglastele ja kui mürgisus eeldatavasti ei põhine struktuurselt ja/või metaboolselt sarnaste ühendite kohta käivatel andmetel, siis ei peeta vajalikuks täieliku uuringu tegemist, kus kasutatakse mitmeid annusemäärasid.
The limit test applies except when human exposure indicates the need for a higher oral dose level to be used.
Piirsisalduskatset kohaldatakse, välja arvatud siis, kui inimese kokkupuude viitab vajadusele kasutada suuremat suukaudset annusemäära.
For other types of administration, such as inhalation or dermal application, the physical-chemical properties of the test substance, such as solubility, often may indicate and limit the maximum attainable level of exposure.
Muude manustamisviiside korral, nagu näiteks sissehingamine või naha kaudu manustamine, võivad katseaine füüsikalis-keemilised omadused nagu lahustuvus tihti viidata suurimale kokkupuutetasemele ja seada sellele piiranguid.
The animals should be dosed with the test substance on a 7-days per week basis.
Loomadele annustatakse katseainet 7 päeva nädalas.
The oral route of administration (diet, drinking water, or gavage) is preferred.
Eelistatakse suukaudset manustamist (toit, joogivesi või sond).
If another route of administration is used, justification shall be provided, and appropriate modifications may be necessary.
Kui kasutatakse muud manustamisviisi, tuleks seda põhjendada ning asjaomased muudatused võivad osutuda vajalikuks.
All animals shall be dosed by the same method during the appropriate experimental period.
Kõikidele loomadele annustatakse ainet sama meetodi järgi asjaomase katseperioodi jooksul.
When the test substance is administered by gavage, this should be done using a stomach tube.
Kui katseainet manustatakse sondi abil, tehakse seda läbi söögitoru.
The volume of liquid administered at one time should not exceed 1 ml/100 g body weight (0,4 ml/100 g body weight is the maximum for corn oil), except in the case of aqueous solutions where 2 ml/100 g body weight may be used.
Korraga manustatava vedeliku maht ei ületa 1 ml 100 g kehamassi kohta (0,4 ml 100 g kehamassi koha on maksimum maisiõli puhul), välja arvatud vesilahuste puhul, kui võib kasutada 2 ml 100 g kehamassi kohta.
Except for irritant or corrosive substances, which will normally reveal exacerbated effects with higher concentrations, variability in test volume should be minimised by adjusting the concentration to ensure a constant volume at all dose levels.
Välja arvatud ärritavad või söövitavad ained, mille mõjud tavaliselt teravnevad suuremate kontsentratsioonide korral, tuleks vähendada katses kasutatavate mahtude varieeruvust, reguleerides kontsentratsioone nii, et kogumaht kõikide annuste korral jääks samaks.
In gavage studies, the pups will normally only receive test substance indirectly through the milk, until direct dosing commences for them at weaning.
Sundsöötmisega seotud uuringutes saavad pojad tavaliselt katseainet üksnes kaudselt piimast, vahetu annustamine algab nende jaoks võõrutuse ajal.
In diet or drinking water studies, the pups will additionally receive test substance directly when they commence eating for themselves during the last week of the lactation period.
Toidu või joogiveega seotud uuringutes saavad pojad täiendavalt katseainet vahetult, kui nad hakkavad ise sööma imetamisperioodi viimasel nädalal.
For substances administered via the diet or drinking water, it is important to ensure that the quantities of the test substance involved do not interfere with normal nutrition or water balance.
Toidu või joogivee kaudu manustatud ainete puhul on oluline tagada, et hõlmatud katseaine kogused ei häiriks tavapärast toitumist või veetasakaalu.
When the test substance is administered in the diet either a constant dietary concentration (ppm) or a constant dose level in terms of the body weight of the animal may be used; the alternative used must be specified.
Kui katseainet manustatakse toidus kas püsiva toidukontsentratsioonina (ppm) või võidakse kasutada püsivat annusemäära looma kehamassi suhtes, siis tuleb täpsustada kasutatud alternatiivi.
For a substance administered by gavage, the dose should be given at similar times each day, and adjusted at least weekly to maintain a constant dose level in terms of animal body weight.
Sondi kaudu manustatud aine puhul tuleks annus anda samal kellaajal iga päev ja kohandada vähemalt igal nädalal, et säilitada konstantset annusemäära looma kehamassi suhtes.
Information regarding placental distribution should be considered when adjusting the gavage dose based on weight.
Sondiannuse kohandamisel kaalu järgi tuleks arvesse võtta teavet katseaine platsenta kaudu levimise kohta.
Daily dosing of the parental (P) males and females shall begin when they are five to nine weeks old.
P-põlvkonna isas- ja emasloomade puhul algab igapäevane annustamine siis, kui nad on 5–9 nädalat vanad.
Daily dosing of the F1 males and females shall begin at weaning; it should be kept in mind that in cases of test substance administration via diet or drinking water, direct exposure of the F1 pups to the test substance may already occur during the lactation period.
F1-isas- ja emasloomade puhul algab igapäevane annustamine võõrutamise ajal, tuleb meeles pidada, et katseaine toidu või joogivee kaudu manustamise korral võib toimuda F1-põlvkonna poegade vahetu kokkupuude katseainega juba imetamise ajal.
For both sexes (P and F1), dosing shall be continued for at least 10 weeks before the mating period.
Mõlema soo puhul (P ja F1) jätkatakse annustamist vähemalt 10 nädalat enne paaritamist.
Dosing is continued in both sexes during the two week mating period.
Annustamist jätkatakse mõlemast soost loomade puhul kahenädalase paaritumisperioodi jooksul.
Males should be humanely killed and examined when they are no longer needed for assessment of reproductive effects.
Isasloomad surmatakse humaanselt ja uuritakse neid siis, kui neid ei ole enam vaja reproduktiivsuse mõjude hindamiseks.
For parental (P) females, dosing should continue throughout pregnancy and up to the weaning of the F1 offspring.
P-põlvkonna emasloomade puhul jätkatakse annustamist kogu tiinuse aja ja kuni F1-järglaste võõrutamiseni.
Consideration should be given to modifications in the dosing schedule based on available information on the test substance, including existing toxicity data, induction of metabolism or bioaccumulation.
Arvesse tuleks võtta muudatusi annustamise ajakavas, mis põhinevad katseaine, sh varasematel mürgisuse, metabolismi või bioakumulatsiooni tekke kohta käivatel kättesaadavatel andmetel.
The dose to each animal should normally be based on the most recent individual body weight determination.
Iga looma annus peab tavaliselt põhinema looma kõige viimase individuaalse kehamassi kindlaksmääramisel.
Treatment of the P and F1 males and females shall continue until termination.
P- ja F1-põlvkonna isas- ja emasloomade käsitlemist jätkatakse kuni surmamiseni.
All P and F1 adult males and females should be humanely killed when they are no longer needed for assessment of reproductive effects.
Kõik P- ja F1-põlvkonna täiskasvanud isas- ja emasloomad surmatakse humaanselt, kui neid enam ei vajada reproduktiivsuse mõjude hindamiseks.
offspring not selected for mating and all F2 offspring should be humanely killed after weaning.
F1-järglased, keda ei ole valitud paaritumiseks, ning kõik F2-järglased surmatakse humaanselt pärast võõrutamist.
Parental (P) mating
P-põlvkonna paaritumine
For each mating, each female shall be placed with a single male from the same dose level (1:1 mating) until copulation occurs or twq weeks have elapsed.
Iga paaritumise korral pannakse emasloom ühte puuri ühe sama annusemääraga isasloomaga (1:1 paaritumine) kuni suguühte toimumiseni või kaheks nädalaks.
Each day, the females shall be examined for presence of sperm or vaginal plugs.
Iga päev uuritakse emasloomadel sperma või tupekorgi olemasolu.
Day 0 of pregnancy is defined as the day a vaginal plug or sperm are found.
Tiinuse 0. päevaks peetakse päeva, mil leitakse tupekork või sperma.
In case pairing is unsuccessful, re-mating of females with proven males of the same group could be considered.
Kui paaritumine ei õnnestunud, saab kaaluda emaslooma uuesti paaritamist sama rühma viljakaks peetava isasloomaga.
Mating pairs should be clearly identified in the data.
Paarituvad paarid tuleks selgesti andmetes ära näidata.
Mating of siblings should be avoided.
Õdede-vendade paaritumist tuleks vältida.
mating
F1-põlvkonna paaritumine
For mating the F1 offspring, at least one male and one female should be selected at weaning from each litter for mating with other pups of the same dose level but different litter, to produce the F2 generation.
F1-järglaste paaritumise korral valitakse vähemalt üks isasloom ja üks emasloom võõrutamise ajal igast pesakonnast paaritumiseks muude sama annusemääraga, kuid erinevast pesakonnast poegadega, et sünniks F2-põlvkond.
Selection of pups from each litter should be random when no significant differences are observed in body weight or appearance between the litter mates.
Poegade valimine igast pesakonnast peaks olema juhuslik, kui poegade kehamassis või välimuses olulisi erinevusi ei ole täheldatud.
In case these differences are observed, the best representatives of each litter should be selected.
Juhul kui on täheldatud nimetatud erinevusi, valitakse iga pesakonna parimad esindajad.
Pragmatically, this is best done on a body weight basis but it may be more appropriate on the basis of appearance.
Pragmaatiliselt on seda kõige parem teha kehamassi põhjal, kuid seda võib teha ka välimuse põhjal.
The F1 offspring should not be mated until they have attained full sexual maturity.
F1-järglasi ei paaritata enne, kuni nad on saanud täiesti suguküpseks.
Pairs without progeny should be evaluated to determine the apparent cause of the infertility.
Poegimata paare tuleks hinnata, et kindlaks määrata viljatuse näiv põhjus.
This may involve such procedures as additional opportunities to mate with other proven sires or dams, microscopic examination of the reproductive organs, and examination of the oestrous cycles or spermatogenesis.
See võib hõlmata selliseid protseduure nagu lisavõimalused paaritumiseks muude viljakaks peetavate isade või emadega, suguelundite mikroskoopiline uurimine ning innatsüklite või spermatogeneesi uurimine.
Second mating
Teine paaritumine
In certain instances, such as treatment-related alterations in litter size or the observation of an equivocal effect in the first mating, it is recommended that the P or F1 adults be remated to produce a second litter.
Teatavatel juhtudel, nagu käsitlemisega seotud muutused pesakonna suuruses või ebaselge mõju täheldamine esimesel paaritumisel, on soovitav, et P- või F1-sugupõlve täiskasvanud loomad paarituksid uuesti teise pesakonna saamiseks.
It is recommended to remate females or males, which have not produced a litter with proven breeders of the opposite sex.
On soovitav uuesti paaritada emas- ja isasloomi, kellel ei ole varem pesakonda olnud, viljakaks peetavate erinevast soost loomadega.
If production of a second litter is deemed necessary in either generation, animals should be remated approximately one week after weaning of the last litter.
Kui teise pesakonna saamist peetakse mõlemas põlvkonnas vajalikuks, tuleks loomad uuesti paaritada ligikaudu nädal pärast eelmise pesakonna võõrutamist.
Litter size
Pesakonna suurus
Animals shall be allowed to litter normally and rear their offspring to weaning.
Loomadel lubatakse poegida tavaliselt ja kasvatada järglased üles kuni võõrutamiseni.
Standardisation of litter sizes is optional.
Pesakonna suuruse ühtlustamine ei ole kohustuslik.
When standardisation is done, the method used should be described in detail.
Kui seda on ühtlustatud, tuleks üksikasjalikult kirjeldada kasutatud meetodit.
Clinical observations
Kliinilised vaatlused
A general clinical observation should be made each day and, and in the case of gavage dosing its timing should take into account the anticipated peak period of effects after dosing.
Iga päev tuleks teha üldine kliiniline vaatlus ja sondi kaudu annustamise korral peaks selle ajastamisel arvesse võtma mõjude oodatavat kõrghetke pärast annustamist.
Behavioural changes, signs of difficult or prolonged parturition and all signs of toxicity should be recorded.
Käitumise muutused, raske või pikaleveninud poegimise märgid ja kõik mürgisuse tunnused tuleks registreerida.
An additional, more detailed examination of each animal should be conducted on at least a weekly basis and could conveniently be performed on an occasion when the animal is weighed.
Üksikasjalikum lisauuring iga looma kohta tuleks teostada vähemalt iga nädal ja kõige parem oleks seda teha siis, kui looma kaalutakse.
Twice daily, during the weekend once daily when appropriate, all animals should be observed for morbidity and mortality.
Kõiki loomi tuleks jälgida haigestumise ja suremuse osas kaks korda päevas ja vajadusel nädalavahetusel kord päevas.
Body weight and food/water consumption of parent animals
Poeginud loomade kehamass ja toidu/vee tarbimine
Parental animals (P and Fl) shall be weighed on the first day of dosing and at least weekly thereafter.
P- ja F1-põlvkonna poeginud loomi kaalutakse annustamise esimesel päeval ja seejärel vähemalt kord nädalas.
Parental females (P and F1) shall be weighed at a minimum on gestation days 0, 7, 14, and 20 or 21, and during lactation on the same days as the weighing of litters and on the day the animals are killed.
Poeginud emasloomi (P-ja F1-põlvkond) kaalutakse vähemalt tiinuse 0-, 7., 14. ja 20. või 21. päeval ning imetamise ajal samadel päevadel poegade kaalumisel ja loomade surmamispäeval.
During the premating and gestation periods food consumption shall be measured weekly at a minimum.
Paaritumisele eelneval ajal ja tiinusperioodil mõõdetakse toidu tarbimist vähemalt iga nädal.
Water consumption shall be measured weekly at a minimum if the test substance is administered in the water.
Vee tarbimist mõõdetakse vähemalt iga nädal, kui katseainet manustatakse vees.
Oestrus cycle
Innatsükkel
Estrous cycle length and normality are evaluated in P and F1 females by vaginal smears prior to mating, and optionally during mating, until evidence of mating is found.
Innatsükli pikkuse ja normaalsust hinnatakse P- ja F1-põlvkonna emasloomadel tupeäiete abil enne paaritumist ja valikuliselt paaritumise ajal, kuni leitakse tõendeid paaritumise toimumise kohta.
When obtaining vaginal/cervical cells, care should be taken to avoid disturbance of mucosa and subsequently, the induction of pseudopregnancy (1).
Tupe-/emakakaelarakke võttes tuleks olla ettevaatlik, et vältida limaskesta kahjustamist ja seejärel pseudotiinuse teket (1).
Sperm parameters
Spermaparameetrid
For all P and F1 males at termination, testis and epididymis weight shall be recorded and one of each organ reserved for histopathological examination (see Section 1.5.7, 1.5.8.1).
Kõikide P- ja F1-põlvkonna isasloomade surmamisel registreeritakse munandite ja munandimanuse mass ning üks kummastki elundist säilitatakse histopatoloogiliseks uurimiseks (vt punkte 1.5.7, 1.5.8.1).
Of a subset of at least 10 males of each group of P and F1 males, the remaining testes and epididymides should be used for enumeration of homogenisation-resistant spermatids and cauda epididymal sperm reserves, respectively.
P- ja F1-põlvkonna igast rühmast eraldatakse vähemalt kümne isaslooma suurune osarühm, allesjäänud munanditest ja munandimanustest loendatakse homogeenimisele resistentsed spermatiidid ja munandimanuse sabas säilinud sperma hulk.
For this same subset of males, sperm from the cauda epididymides or vas deferens should be collected for evaluation of sperm motility and sperm morphology.
Sama osarühma isasloomade puhul tuleks koguda munandimanuse sabas või seemnejuhas olev sperma liikuvuse ja sperma morfoloogia hindamiseks.
If treatment-related effects are observed or when there is evidence from other studies of possible effects on spermatogenesis, sperm evaluation should be conducted in all males in each dose group; otherwise enumeration may be restricted to control and high-dose P and F1 males.
Kui täheldatakse käsitlemisega seotud mõjusid või kui on tõendeid muude uuringute võimalike mõjude kohta spermatogeneesile, tuleks hinnata iga annusrühma kõikide isasloomade spermat; vastasel juhul võib loendamine piirduda kontrollrühma ning suure annusega rühma P- ja F1-põlvkonna isasloomadega.
The total number of homogenisation-resistant testicular spermatids and cauda epididymal sperm should be enumerated (2)(3).
Homogeenimisele resistentsete munandites olevate spermatiidide ja munandimanuse sabas oleva sperma koguhulk tuleks arvutada (2, 3).