natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Therefore the State’s capital contribution of EUR 158 million prior to the sale of the undertaking to private purchasers, that is to say, the negative sale price of EUR 158 million, does not constitute State aid within the meaning of Article 87(1) EC.
Sellest tulenevalt ei ole 158 miljoni euro suurune kapitalitoetus enne ettevõtte võõrandamist eraõiguslikele ülevõtjatele, st 158 miljoni euro suurune negatiivne müügihind, riigiabi EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses.
The capital contribution of CGMF of EUR 8,75 million
CGMFi kapitalitoetus 8,75 miljoni euro ulatuses
If intervention by the public authorities at issue takes place concurrently with significant intervention by private operators, under comparable conditions, the existence of an economic advantage may be automatically ruled out.
Kui kõnealune riigiametite sekkumine oleks toimunud samaaegselt eraettevõtjate olulise sekkumisega ning võrreldavates tingimustes, oleks majandusliku eelise olemasolu saanud algusest peale välistada.
The Commission’s practice in previous decisions, confirmed by the Community judicature, automatically excludes the aid nature of a capital contribution by the State in such circumstances provided that three conditions are fulfilled:
Komisjoni otsustuspraktika kohaselt, mida on kinnitanud ühenduse kohus, välistatakse sellistel asjaoludel riigi tehtud kapitalitoetuse puhul selle riigiabina käsitamine, kui on täidetud kolm järgmist tingimust:
The private intervention must come from economic operators.
eraõiguslik sekkumine peab tulenema ettevõtjatelt.
That is not the case with an acquisition of a holding by employees in the capital of the undertaking concerned,The private intervention must be significant.
Nii ei ole see juhul, kui töötajad saavad osaluse asjaomase ettevõtte kapitalis;eraettevõtjate sekkumine peab olema märkimisväärne.
That is not the case, for example, where such private intervention relates only to 3,3 % of the total amount involved,The private intervention must also be concurrent with the public intervention.
Nii ei ole see näiteks eraõigusliku sekkumise puhul, mis puudutab üksnes 3,3 % asjaomasest kogusummast;samuti peab eraõiguslik sekkumine olema avalik-õigusliku sekkumisega samaaegne.
The Court has thus confirmed the Commission’s analysis that public contributions may constitute State aid when private investments in the same undertaking are made only after the allocation of the public contributions.
Seega kinnitas Euroopa Kohus komisjoni analüüsi, mille kohaselt võib riikliku toetuse puhul olla tegemist riigiabiga, kui erainvesteeringud tehakse samasse ettevõttesse alles pärast riiklike toetuste maksmist.
The Commission accepts, however, sometimes to take account of private intervention which took place shortly after public intervention, in particular when the private investor has already signed a letter of intent at the time of the public intervention.10.3.2.
Sellegipoolest nõustub komisjon teatavatel juhtudel võtma vaatluse alla erasekkumise, mis toimus veidi aega pärast riiklikku sekkumist, eriti juhul, kui erainvestor oli riikliku sekkumise ajal juba eellepingule alla kirjutanud.10.3.2.
Next, the contribution of the French State of EUR 8,75 million must be compared to the contribution of the private purchasers, that is EUR 26,25 million.
Seejärel tuleb Prantsuse riigi toetust suurusjärgus 8,75 miljonit eurot võrrelda eraõiguslike ülevõtjate makstud toetuse ehk 26,25 miljoni euroga.
That distribution follows, as stated previously, from the commitment of the French authorities to maintain a 25 % holding in the undertaking concerned.
Nagu eespool märgitud, tuleneb selline jaotus Prantsuse ametiasutuste võetud kohustusest säilitada asjaomases ettevõttes 25 %-line osalus.
Since the private intervention relates to 75 % of the total amount, the Commission considers it to be significant.
Kuna erasekkumine ulatus 75 %-ni kogusummast, peab komisjon seda märkimisväärseks.
Moreover the Commission notes, solely in the interest of completeness, that the private partners have a sound financial structure, that the acquisition of SNCM fits perfectly into their entrepreneurial strategy and that the business plan of those purchasers provides for a return to profitability for the end of 2009.
Samuti märgib komisjon, et erapartneritel on olemas kindel finantsstruktuur, et SNCMi soetamine sobib täielikult kokku nende ettevõtlusstrateegiaga ning et nimetatud ülevõtjate ärikavas on ette nähtud, et ettevõte jõuab kasumisse 2009. aasta lõpuks.
As regards, finally, the concurrent nature of the two capital contribution transactions, the Commission’s expert verified that that capital had been paid by all SNCM’s shareholders, including CGMF.
Kahe kapitalitoetuse samaaegsuse puhul kontrollis komisjoni ekspert, et nimetatud kapitalitoetusi maksid kõik SNCMi aktsionärid, sealhulgas CGMF.
It was verified that, on 31 May 2006, the management board of SNCM stated that the two transactions cited above had been carried out.
On kindlaks tehtud, et SNCMi haldusnõukogu sedastas 31. mail 2006, et kõik eespool nimetatud tehingud on ellu viidud.
The public and private capital contributions are therefore plainly concurrent.
Seega on riiklik ja eraõiguslik kapitalitoetus rangelt samaaegsed.
In the light of the foregoing, the Commission considers that the criteria laid down by the case-law to exclude automatically the aid nature of the measure in question are fulfilled.
Eelmainitut silmas pidades leiab komisjon, et kohtupraktikaga sätestatud kriteeriumid riigiabi tunnuste välistamiseks kõnealuse meetme puhul on täidetud.
The Commission therefore considers that the French State’s capital contribution of EUR 8,75 million does not confer any economic advantage on SNCM since that contribution was made in parallel to a contribution of private capital under comparable conditions in accordance with Community case-law.
Seetõttu leiab komisjon, et Prantsuse riigi kapitalitoetus suurusjärgus 8,75 miljonit eurot ei anna SNCMile majanduslikku eelist, kuna kõnealune toetus tehti samaaegselt eraettevõtjate kapitalitoetusega ühenduse kohtupraktika tähenduses võrreldavates tingimustes.
In any event, the Commission is of the opinion that the rate of return of the State’s contribution, that is, […] % per annum, constitutes adequate long-term profitability for capital invested by a private investor.
Igal juhul on komisjon seisukohal, et riigipoolse toetuse tasuvuse määr, mis on […] % aastas, on erainvestori jaoks investeeritud kapitali puhul pikaajalises perspektiivis piisav.
In that regard, the Commission notes that the fixed yield of the State’s capital investment in SNCM exempts the latter from any exposure in respect of performance of the business plan since that yield is completely dissociated from the performance (upwards or downwards) of the undertaking.
Sellega seoses nendib komisjon, et riigi poolt SNCMi investeeritud kapitali fikseeritud tasuvus võtab riigilt igasuguse ärikava rakendamise riski, kuna see tasuvus on ettevõtte (nii kasvavast kui ka kahanevast) tootlikkusest täielikult sõltumatu.
Accordingly, the grant of the public service delegation will not enable the State to increase the yield expected from its holding.
Seega ei anna avaliku teenindamise delegeerimislepingu sõlmimine SNCMiga riigile võimalust oma osaluselt oodatavat kasumit suurendada.
The Commission’s expert concluded that in terms of risks the French State’s capital contribtution bore more similarity to a bond at a fixed rate than to an investment in shares.
Komisjoni ekspert tegi sellest järelduse, et Prantsuse riigile avalduvad kapitali suurendamise riskid sarnanesid pigem fikseeritud määraga obligatsiooni kui aktsiate omamisega.
It follows that the rate of return of […] % should be compared to the rate for bonds in the French private sector at the time of the transaction.
Sellest järeldub, et […] %-list tasuvusmäära peab võrdlema Prantsuse erasektori obligatsioonide tasuvusmääraga tehingu hetkel.
According to the Commission’s expert, that rate was established at 4,15 % at the end of May 2006.
Komisjoni eksperdi sõnul oli kõnealune määr 2006. aasta maikuu lõpus 4,15 %.
The Commission considers, finally, that the existence of the clause to cancel the sale of SNCM is not such as to call into question the principle of equal treatment of investors.
Lõpuks leiab komisjon, et SNCMi võõrandamise äramuutva tingimuse olemasolu ei sea kahtluse alla investorite võrdse kohtlemise põhimõtet.
That clause relates, in fact, to the entire sale of SNCM to private purchasers and not to the concurrent investment (EUR 35 million) by private investors (EUR 26,25 million) and the State (EUR 8,75 million) in the privatised SNCM.
Nimetatud tingimus käsitleb SNCMi täielikku võõrandamist eraõiguslikele ülevõtjatele ning mitte erastatud SNCMi tehtavaid samaaegseid investeeringuid (35 miljonit eurot) eraõiguslike ülevõtjate (26,25 miljonit eurot) ja riigi (8,75 miljonit eurot) poolt.
In the light of the foregoing, the Commission finds that the measure at issue does not constitute State aid within the meaning of Article 87(1) EC.
Eelmainitut silmas pidades leiab komisjon, et kõnealune meede ei ole riigiabi EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses.
Measures involving aid to individuals (EUR 38,5 million)
Isikutoetuse meetmed (38,5 miljonit eurot)
In order to determine whether a measure gives an undertaking an economic advantage, ‘it is necessary […] to establish whether the recipient undertaking receives an economic advantage which it would not have obtained under normal market conditions’ or if the undertaking avoids ‘having to bear costs which would normally have had to be met out of the undertaking’s own financial resources, and thereby prevented market forces from having their normal effect’.
Selleks et hinnata, kas meede annab ettevõtjale majandusliku eelise, „tuleb […] kindlaks teha, kas abi saavale ettevõtjale anti majanduslik eelis, mida ta ei oleks tavalistes turutingimustes saanud”, või vastupidi, kas need võimaldavad ettevõtjal „vältida kulusid, mida ta peaks tavaliselt kandma ettevõtja eelarvevahenditest, ja kas meetmed takistavad seega turujõudude tavalist toimimist”.
The Court has consistently held that a normal charge is a charge which an undertaking must normally be able to bear as part of its day-to-day running or its normal activities.
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on tavalised kulud need, mida ettevõtja peab tavaliselt kandma oma igapäevase halduse või tavapärase tegevuse raames.
On 20 September 2001, the Court reaffirmed that approach: ‘an aid consists of a mitigation of the charges which are normally included in the budget of an undertaking, taking account of the nature or general scheme of the system of charges in question, whereas a special charge is, on the contrary, an additional charge over and above those normal charges’.
Euroopa Kohus kinnitas seda lähenemisviisi 20. septembril 2001: „abi seisneb selliste kulude vähendamises, mis koormavad tavaliselt ettevõtte eelarvet, võttes arvesse kulusüsteemi laadi või ülesehitust, samas kui erilised maksekohustused kujutavad endast tavaliste maksekohustustega võrreldes lisamaksekohustust”.
Accordingly, in order to identify what constitutes an advantage in accordance with the case-law on State aid, it is crucial to determine the rule of reference or the common system applicable within a given legal system on the basis of which the advantage in question is to be compared.
Seega on riigiabi mõistet käsitleva kohtupraktika tähenduses eelise olemuse tuvastamiseks vaja vastava õigusliku korra raames kindlaks määrata võrdlusraamistik või kohaldatavad ühiseeskirjad, millest lähtudes kõnealust eelist hinnata.
In this respect, the Court has also held that the determination of the reference framework is of particular importance in the case of tax measures since the very existence of an advantage may be established only in relation to ‘normal’ taxation, that is the tax rate in force in the reference geographical area.
Sellega seoses leidis Euroopa Kohus muu hulgas, et õigusliku raamistiku kindlaksmääramisel on suurem tähtsus maksundusalaste meetmete korral, kuna eelise olemasolu on võimalik tuvastada üksnes nn tavalise maksustamise suhtes, milleks on geograafilises võrdluspiirkonnas kehtiv maksustamise määr.
Furthermore, it is established case-law that ‘for the application of Article 92 of the Treaty, it is irrelevant that the situation of the presumed beneficiary of the measure is better or worse in comparison with the situation under the law as it previously stood, or has not altered over time.
Muu hulgas ei ole väljakujunenud kohtupraktika kohaselt „EÜ asutamislepingu artikli 92 kohaldamisel vahet, kas võrreldes varasema õigusliku olukorraga on eeldatava abisaaja olukord paranenud, halvenenud või jäänud hoopis samaks […].
[…] The only question to be determined is whether, under a particular statutory scheme, a State measure is such as to favour “certain undertakings or the production of certain goods” within the meaning of Article 92(1) of the Treaty in comparison with other undertakings which are in a legal and factual situation that is comparable in the light of the objective pursued by the measure in question’.
Välja tuleb selgitada üksnes see, kas konkreetses õiguslikus raamistikus soodustab asjaomane meede „teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist” EÜ asutamislepingu artikli 92 lõike 1 tähenduses teiste ettevõtjatega võrreldes, kes on asjaomase meetmega taotletava eesmärgi osas võrreldavas faktilises ja õiguslikus olukorras”.
It follows from the case-law and the Commission’s past practice that, in order to rule out the aid nature of the measure in question, the Commission must ascertain that the measure does not exempt SNCM from having to pay charges arising out of its day-to-day operations, that is, in the present case, charges arising out of the normal application of social legislation applicable to the sector in respect of employment contracts.
Komisjon peab kohtupraktikast ja oma otsustuspraktikast lähtudes selleks, et välistada kõnealuse meetme puhul riigiabi tunnused, kontrollima, et see meede ei vähendaks SNCMi igapäevase haldusega seonduvaid kulusid, st käesoleval juhul kulusid, mis tulenevad asjaomases valdkonnas töölepingu katkestamise korral kohaldatavate sotsiaalõigusaktide tavapärasest kohaldamisest.
In that respect, the Commission confirms that, in compliance with the memorandum of understanding signed by the parties, the escrow account may be used solely for the purpose of financing compensation paid to individuals whose employment contracts with SNCM have been terminated prematurely.
Sellega seoses sedastab komisjon, et poolte allkirjastatud vastastikuse mõistmise memorandumi kohaselt võib sekvestri arvet kasutada ainult nendele isikutele hüvitiste maksmiseks, kelle tööleping SNCMiga on eelnevalt lõpetatud.
Therefore, it is neither the intention nor the effect of those measures to make it possible for employees to leave who, without those measures, would have been able to remain the responsibility of SNCM.
Seega pole kõnealuste meetmete eesmärk ega tagajärg nende töötajate lahkumise võimaldamine, kellega seotud kulud oleksid nende meetmete puudumise korral võinud jääda SNCMi kanda.
The Commission also notes that the grant of that compensation to workers laid off after the sale of SNCM was approved by the State in the exercise of its public authority and not by the company.
Samuti märgib komisjon, et neid hüvitisi nõustus SNCMi võõrandamise järel koondatud isikutele maksma riik ning mitte ettevõtja.
Furthermore, the Commission notes that those additional social measures go beyond the compensation provided for by social legislation and the applicable collective agreements.
Peale selle märgib komisjon, et need sotsiaalsed lisameetmed lähevad kaugemale sotsiaalõigusaktidega ja kohaldatavate kollektiivlepingutega ette nähtud hüvitistest.
The costs arising out of the application of the latter therefore continue to be borne in their entirety by SNCM.
Seega jäävad viimaste kohaldamisest tulenevad kulud täielikult SNCMi kanda.
Finally, the Commission observes that those additional social measures will be implemented if, once SNCM has been sold, the purchasers decide to reduce staff numbers.
Viimaks märgib komisjon, et neid sotsiaalseid lisameetmeid oleks rakendatud juhul, kui ülevõtjad oleksid pärast SNCMi müümist ellu viinud tööjõu vähendamise kava.
In other words, that compensation does not relate to the planned staff reductions provided for under the 2002 restructuring plan.
Teisisõnu ei vasta need hüvitised 2002. aasta ümberkorralduskava raames ette nähtud tööjõu vähendamise kavade rakendamisele.
Therefore, the Commission is of the opinion that the cost of the additional social compensation does not overlap either with the cost of the social plans borne by the State which were in existence prior to the transfer, or with the social costs estimated previously in the event of the compulsory liquidation of SNCM.
Sellest tulenevalt leiab komisjon, et sotsiaalsete lisameetmete kulu ei ühti riigi poolt enne võõrandamist kaetud sotsiaalkavade maksumusega ega ka eespool hinnatud sotsiaalse kuluga SNCMi pankrotimenetluse korral.
Accordingly, the additional social measures do not constitute charges arising out of the normal application of the social legislation applicable to cases where employment contracts have been terminated.
Seepärast ei kujuta sotsiaalsed lisameetmed endast kulu, mis tuleneb töölepingu lõpetamise raames kohaldatava sotsiaalõigusakti tavapärasest kohaldamisest.
For the sake of completeness, the Commission notes that, even when the amount of EUR 38,5 million is added to the State’s capital contribution of EUR 142,5 million, the adjusted negative selling price of EUR 196,5 million is still well below the cost of compulsory liquidation of SNCM (see point 3 of this decision).
Samuti sedastab komisjon, et isegi kui lisada 38,5 miljonit eurot riigipoolsele kapitali suurendamisele 142,5 miljoni euro võrra, jääks kohandatud negatiivne müügihind ehk 196,50 miljonit eurot SNCMi pankrotimenetluse kulust (vt käesoleva otsuse punkt 3) oluliselt väiksemaks.
In light of the foregoing and in accordance with its previous decisions, the Commission considers the implementation by means of public funds of additional social measures in favour of persons laid off, without the measures in question relieving the employer of the normal charges it has to bear, to be a matter for the Member States within the scope of their social policy, and does not constitute direct aid within the meaning of Article 87(1) EC.
Eelmainitut arvesse võttes ning oma otsustuspraktikast lähtudes leiab komisjon, et riiklike vahendite abil sotsiaalsete lisameetmete võtmine koondatud isikute kasuks, ilma et need meetmed vähendaksid tööandja tavapäraseid kohustusi, on hõlmatud liikmesriikide sotsiaalpoliitikaga ega kujuta endast otsest riigiabi EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses.
The Commission considers that it does not constitute indirect aid either, as it only benefits staff after they have been laid off.
Komisjon leiab, et need meetmed ei kujuta endast kaudset abi, kuna töötajad saavad neist kasu alles pärast koondamist.
The balance of EUR 22,52 million notified as restructuring aid
Ümberkorraldusabina teatatud saldo 22,52 miljonit eurot
In light of the foregoing and in accordance with recital 258 of this decision, the amount of the subsidy to be assessed as State aid other than public service compensation is EUR 22,52 million and represents part of the capital injection notified by the French authorities in 2002.
Eelmainitule tuginedes ning kooskõlas käesoleva otsuse punktiga 258 on toetuse summa, mida tuleb hinnata väljaspool avaliku teenindamise kohustuste hüvitamist antud riigiabina, 22,52 miljonit eurot ning moodustab osa Prantsuse ametiasutuste 2002. aastal teatatud kapitalitoetusest.
The Commission finds that that amount confers on SNCM a selective economic advantage and, consequently, that the subsidy in question constitutes State aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
Komisjon leiab, et kõnealune summa annab SNCMile valikulise majandusliku eelise ning et seetõttu on kõnealuse toetuse puhul tegemist riigiabiga EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses.
Compatibility of the measure with the Community Guidelines on rescue aid and restructuring aid
Meetme kokkusobivus ühisturu nõuetega päästmis- ja ümberkorraldusabi käsitlevate suuniste alusel
The measure in question was notified in 2002 by the French authorities in accordance with the 1999 Community Guidelines on rescue aid and restructuring aid.
Prantsuse ametiasutused teatasid 2002. aastal kõnealusest meetmest 1999. aasta päästmis- ja ümberkorraldusabi käsitlevate suuniste alusel.
For the purposes of assessing restructuring aid for shipping companies, the Community guidelines on State aid for maritime transport refer back to the above-mentioned Guidelines.
Ühenduse suunistes meretranspordile antava riigiabi kohta osutatakse laevandusettevõtjate ümberkorraldusabi hindamiseks eespool nimetatud suunistele.
Under point 19 of those Guidelines, ‘the only basis whereby aid for rescuing or restructuring firms in difficulty can be deemed compatible is Article 87(3)(c)’.
Kõnealuste suuniste punkti 19 kohaselt on „raskustes olevate äriühingute päästmiseks või ümberkorraldamiseks antava abi ühisturuga kokkusobivuse ainus alus artikli 87 lõike 3 punkt c”.
As regards the compatibility of State aid for restructuring with Article 87(3)(c) EC, according to the case-law, the Commission’s decision must state the reasons why it considers the aid to be justified having regard to the conditions laid down in the Guidelines, in particular, the existence of a restructuring plan, satisfactory demonstration of long-term viability and the proportionality of the aid in the light of the recipient’s contribution to it.
Ümberkorralduseks antava riigiabi kokkusobivuse puhul EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 3 punktiga c ilmneb kohtupraktikast, et komisjon peab oma otsuses nimetama põhjused, mille alusel ta leiab, et abi on kõnealuste suunistega sätestatud tingimuste osas põhjendatud. Tingimused on eelkõige ümberkorralduskava olemasolu, pikaajalises perspektiivis elujõulisuse piisav tõendamine ja abi proportsionaalsus võrreldes selle saaja panusega.
Nature of firm in difficulty
Raskustes oleva äriühingu tunnused
In order to be eligible for restructuring aid, the firm must qualify as a firm in difficulty within the meaning of the 1999 Guidelines.
Ümberkorraldusabi saamiseks peab ettevõtet olema võimalik liigitada raskustes olevaks äriühinguks 1999. aasta suuniste tähenduses.
In the present case, the Commission reiterates that this criterion was ascertained in its decision of 17 July 2002 on rescue aid for SNCM and in its decision of 19 August 2002 initiating the formal investigation procedure against the recapitalisation plan on the basis of SNCM’s annual accounts for 2001.
Käesoleval juhul tuletab komisjon meelde, et ta sedastas, et see kriteerium oli täidetud nii komisjoni 17. juuli 2002. aasta otsuses SNCMile antava päästmisabi kohta kui ka komisjoni 19. augusti 2002. aasta otsuses, millega algatatakse SNCMi 2001. aasta aruandele tuginedes ametlik uurimismenetlus rekapitaliseerimise kava suhtes.
Besides that trend in the share capital, the Commission notes, inter alia, that
Peale aktsiakapitali muutumise sedastab komisjon muu hulgas järgmist:
between 2001 and 2002, pre-tax losses increased from EUR – 5,1 million in 2001 to EUR – 5,8 million in 2002, with net losses in 2002 reduced only through the sale of a number of ships,
aastatel 2001–2002 kasvas jooksev kahjum enne maksude mahaarvamist 5,1 miljonilt eurolt 2001. aastal 5,8 miljonile eurole 2002. aastal, seejuures sai 2002. aasta puhaskahjumit vähendada üksnes teatavate laevade müümise abil;
SNCM’s cash flow decreased to EUR 35,7 million at the end of 2002 from EUR 39,2 million at the end of 2001,
SNCMi rahakäive, mis 2001. aasta lõpus ulatus 39,2 miljoni euroni, langes 2002. aasta lõpuks 35,7 miljonile eurole;
net financial debt, excluding leasing, increased from EUR 135,8 million in 2000 to EUR 144,8 million in 2002,
finantsvõlad, välja arvatud liisingud, kasvasid 2000. ja 2002. aasta vahel 135,8 miljonilt eurolt 144,8 miljonile eurole;