natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For calibration of soil test methods, the use of reference soils is recommended.
Mulla katsemeetodite kaliibrimiseks soovitatakse kasutada võrdlusmulda.
Guidance for selection of soils for adsorption/desorption experiments is given in Table 1.
Juhised muldade valimiseks adsorptsiooni-/desorptsioonikatsete jaoks esitatakse tabelis 1.
The seven selected soils cover soil types encountered in temperate geographical zones.
Seitse väljavalitud mulda hõlmavad erinevaid parasvöötme mullatüüpe.
For ionisable test substances, the selected soils should cover a wide range of pH, in order to be able to evaluate the adsorption of the substance in its ionised and unionised forms.
Ioniseeruvate uuritavate ainete jaoks peavad väljavalitud mullad hõlmama laia pH vahemikku, et oleks võimalik hinnata aine adsorptsiooni ioniseeritud ja ioniseerimata vormides.
Guidance on how many different soils to use at the various stages of the test is given under ‘Performance of the test’ 1.9.
Juhised selle kohta, mitut erinevat mulda katse erinevates etappides kasutada, on esitatud punktis 1.9 „Katse käik”.
If other soil types are preferred, they should be characterised by the same parameters and should have similar variation in properties to those described in Table 1, even if they do not match the criteria exactly.
Kui eelistatakse teisi mullatüüpe, tuleks neid iseloomustada samade parameetritega ja neil peaks olema samalaadne omaduste varieeruvus nagu tabelis 1 kirjeldatud tüüpidel, isegi kui need ei vasta täpselt kriteeriumidele.
Guidance for selection of soil samples for adsorption-desorption
Juhised mullaproovide valimiseks adsorptsiooni-desorptsiooni jaoks
Soil Type
Mullatüüp
pH range (in 0,01 M CaCl2)
pH-vahemik (0,01 M CaCl2 lahuses)
Organic carbon content (%)
Orgaanilise süsiniku sisaldus (%)
Clay content (%)
Savisisaldus (%)
Soil texture [14]
Mulla struktuur [14]
clay
savi
clay loam
gleistunud saviliiv
sand/loamy sand
liiv/saviliivane liiv
Collection and storage of soil samples
Mullaproovide kogumine ja ladustamine
No specific sampling techniques or tools are recommended; the sampling technique depends on the purpose of the study (53)(54)(55)(56)(57)(58).
Ei soovitata mingeid konkreetseid proovivõtmise tehnikaid ega vahendeid; proovivõtmise tehnika sõltub uuringu eesmärgist (53, 54, 55, 56, 57, 58).
The following should be considered:
Arvestada tuleks järgmist:
detailed information on the history of the field site is necessary; this includes location, vegetation cover, treatments with pesticides and/or fertilisers, biological additions or accidental contamination.
vajalik on üksikasjalik teave väliplatsi ajaloo kohta; see sisaldab asukohta, taimkatet, pestitsiidide ja/või väetiste kasutamist, bioloogilisi lisandeid või juhuslikku reostust.
Recommendations of the ISO standard on soil sampling (ISO 10381-6) should be followed with respect to the description of the sampling site;
Tuleks järgida ISO standardi soovitusi mullaproovide võtmiseks (ISO 10381-6) vastavalt proovivõtmise ala kirjeldusele;
the sampling site has to be defined by UTM (Universal Transversal Mercator-Projection/European Horizontal Datum) or geographical co-ordinates; this could allow recollection of a particular soil in the future or could help in defining soil under various classification systems used in different countries.
proovivõtukohta tuleb määratleda vastavalt UTM-ile (Universal Transversal Mercator-Projection/European Horizontal Datum) või geograafilistele koordinaatidele; see võimaldab tulevikus konkreetset mulda uuesti koguda või aidata määratleda mulda erinevates riikides kasutatavate erinevate klassifitseerimissüsteemide alusel.
Also, only A horizon up to a maximum depth of 20 cm should be collected.
Samuti tuleks koguda ainult A-kihist kuni 20 cm sügavuselt.
Especially for the soil type No 7 if a Oh horizon is present as part of the soil, it should be included in the sampling.
Eriti mullatüübi nr 7 korral, kui mullas esineb Oh-kiht, tuleks see lisada proovile.
The soil samples should be transported using containers and under temperature conditions which guarantee that the initial soil properties are not significantly altered.
Mullaproovid tuleks transportida konteinerites ja sellistel temperatuuritingimustel, mis tagavad, et mulla esialgsed omadused märkimisväärselt ei muutu.
The use of soils freshly taken from the field is preferred.
Eelistatakse mulda, mis on värskelt proovivõtualalt võetud.
Only if this is not possible soil can be stored at ambient temperature and should be kept air-dried.
Ainult siis, kui see ei ole võimalik, võib mulda ladustada toatemperatuuril ja seda tuleks hoida õhukuivana.
No limit on the storage time is recommended, but soils stored for more than three years should be re-analysed prior to the use with respect to their organic carbon content, pH and CEC.
Ladustamisaega ei piirata, kuid üle kolme aasta ladustatud mulda tuleks enne kasutamist uuesti analüüsida orgaanilise süsiniku sisalduse, pH ja katioonide neelamismahutavuse (CEC) suhtes.
Handling and preparation of soil samples for the test
Mullaproovide käitlemine ja ettevalmistamine uuringuks
The soils are air-dried at ambient temperature (preferably between 20-25 oC).
Muld kuivatatakse õhu käes toatemperatuuril (eelistatavalt vahemikus 20–25 oC).
Disaggregation should be performed with minimal force, so that the original texture of the soil will be changed as little as possible.
Kogused tuleks jaotada võimalikult ettevaatlikult, nii et mulla struktuur muutuks nii vähe kui võimalik.
The soils are sieved to a particle size ≤ 2 mm; recommendations of the ISO standard on soil sampling (ISO 10381-6) should be followed with respect to the sieving process.
Muld sõelutakse kuni osakeste suuruseni ≤ 2 mm; sõelumisprotsessi puhul tuleks järgida ISO standardi soovitusi mullaproovide võtmiseks (ISO 10381-6).
Careful homogenisation is recommended, as this enhances the reproducibility of the results.
Soovitatakse hoolikat homogeenimist, sest see suurendab tulemuste reprodutseeritavust.
The moisture content of each soil is determined on three aliquots with heating at 105 oC until there is no significant change in weight (approximately 12 h).
Iga mulla niiskusesisaldus määratakse kindlaks kolme alikvoodiga, mida kuumutatakse temperatuuril 105 oC, kuni märgatavat massimuutust enam ei esine (ligikaudu 12 tundi).
For all calculations the mass of soil refers to oven dry mass, i.e. the weight of soil corrected for moisture content.
Kõikide arvutuste puhul tähendab mulla mass ahjukuiva massi, st mulla massi, mis on korrigeeritud niiskusesisaldusega.
Preparation of the test substance for application to soil
Uuritava aine mullale lisamiseks ettevalmistamine
The test substance is dissolved in a solution of 0,01 M CaCl2 in distilled or de-ionised water; the CaCl2 solution is used as the aqueous solvent phase to improve centrifugation and minimise cation exchange.
Uuritav aine lahustatakse 0,01 M CaCl2 destilleeritud või deioniseeritud vee lahuses; CaCl2 lahust kasutatakse kui vesilahuse faasi, et parandada tsentrifuugimist ja minimeerida katioonide neelamist.
The concentration of the stock solution should preferably be three orders of magnitude higher than the detection limit of the analytical method used.
Põhilahuse kontsentratsioon peaks eelistatavalt olema kolm suurusjärku kõrgem kui kasutatava analüüsimeetodi avastamispiir.
This threshold safeguards accurate measurements with respect to the methodology followed in this method; additionally, the stock solution concentration should be below water solubility of the test substance.
See lävi kaitseb mõõtmise täpsust vastavalt käesolevas meetodis kasutatavale metoodikale; lisaks sellele peaks põhilahuse kontsentratsioon olema allpool uuritava aine lahustuvuse piiri vees.
The stock solution should preferably be prepared just before application to soil samples and should be kept closed in the dark at 4 oC.
Põhilahus tuleks eelistatavalt ette valmistada vahetult enne selle lisamist mullaproovidele ja seda tuleks hoida suletuna pimedas temperatuuril 4 oC.
The storage time depends on the stability of the test substance and its concentration in the solution.
Hoiuaeg sõltub uuritava aine püsivusest ja selle kontsentratsioonist lahuses.
Only for poorly soluble substances (Sw < 10-4 g l-1), an appropriate solubilising agent may be needed when it is difficult to dissolve the test substance.
Ainult halvasti lahustuvate ainete puhul (Sw < 10–4 g l-1) võib osutuda vajalikuks kasutada sobivat solubiliseerivat ainet, kui uuritavat ainet on raske lahustada.
This solubilising agent: (a) should be miscible with water such as methanol or acetonitrile; (b) its concentration should not exceed 1 % of the total volume of the stock solution and should constitute less than that in the solution of the test substance which will come in contact with the soil (preferably less than 0,1 %); and (c) should not be a surfactant or undergo solvolytic reactions with the test chemical.
See solubiliseeriv aine: a) peaks segunema veega, nagu näiteks metanool või atsetonitriil; b) selle kontsentratsioon ei tohiks ületada 1 % põhilahuse koguruumalast ja peaks moodustama alla selle määra uuritava aine lahuses, mis puutub kokku mullaga (eelistatavalt alla 0,1 %); ja c) ei tohiks olla pindaktiivne aine ega osaleda solvolüüsis uuritavate kemikaalidega.
The use of a solubilising agent should be stipulated and justified in the reporting of the data.
Solubiliseeriva aine kasutamine tuleks sätestada ja uuringuaruandes ära põhjendada.
Another alternative for poorly soluble substances is to add the test substance to the test system by spiking: the test substance is dissolved in an organic solvent, an aliquot of which is added to the system of soil and 0,01 M solution of CaCl2 in distilled or de-ionised water.
Teine võimalus halvasti lahustuvate ainete jaoks on uuritava aine lisamine uuritavasse süsteemi süstitavate portsjonite kaupa: uuritav aine lahustatakse orgaanilises lahustis, selle alikvoot lisatakse mullast ja 0,01 M CaCl2 lahusest destilleeritud või deioniseeritud veest koosnevasse süsteemi.
The content of organic solvent in the aqueous phase should be kept as low as possible, normally not exceeding 0,1 %.
Orgaanilise lahusti sisaldus vesifaasis tuleks hoida võimalikult madalal, tavaliselt mitte üle 0,1 %.
Spiking from an organic solution may suffer from volume unreproducibility.
Spaikimine orgaanilisest lahusest võib mõjutada negatiivselt mahu reprodutseeritavust.
Thus, an additional error may be introduced as the test substance and co-solvent concentration would not be the same in all tests.
Seega on võimalik täiendava vea esinemine, kui uuritava aine ja kaaslahusti kontsentratsioonid ei ole samad kõikides katsetes.
PREREQUISITES FOR PERFORMING THE ADSORPTION/DESORPTION TEST
ADSORPTSIOONI-/DESORPTSIOONIKATSE TEGEMISE EELDUSED'
The analytical method
Analüüsimeetod
The key parameters that can influence the accuracy of sorption measurements include the accuracy of the analytical method in analysis of both the solution and adsorbed phases, the stability and purity of the test substance, the attainment of sorption equilibrium, the magnitude of the solution concentration change, the soil/solution ratio and changes in the soil structure during the equilibration process (35)(59-62).
Kõige tähtsamad parameetrid, mis võivad mõjutada sorptsiooni määramise täpsust, on nii lahuse-kui adsorptsioonifaaside analüüsimisel kasutatava analüüsimeetodi täpsus, uuritava aine püsivus ja puhtus, sorptsiooni tasakaaluoleku püstitumine, lahuse kontsentratsioonimuutuse suurus, mulla/lahuse suhe ja muutused mulla struktuuris tasakaaluprotsessi jooksul (35, 59–62).
Some examples bearing upon the accuracy issues are given in Appendix 2.
liites esitatakse mõningad näited täpsust puudutavate küsimuste kohta.
The reliability of the analytical method used must be checked at the concentration range which is likely to occur during the test.
Kasutatud analüüsimeetodi usaldusväärsust tuleb kontrollida sellises kontsentratsioonivahemikus, mis võib tõenäoliselt esineda uuringu käigus.
The experimenter should feel free to develop an appropriate method with appropriate accuracy, precision, reproducibility, detection limits and recovery.
Uuringu läbiviija võib vabalt välja töötada sobiva meetodi koos asjakohase täpsuse, kordustäpsuse, reprodutseeritavuse, avastamispiiride ja regenereeritavusega.
Guidance on how to perform such a test is given by the experiment below.
Juhised sellise uuringu tegemiseks antakse allpool kirjeldatud katsega.
An appropriate volume of 0,01 M CaCl2, e.g. 100 cm3, is agitated during 4 h with a weight of soil, e.g. 20 g, of high adsorbability, i.e. with high organic carbon and clay content; these weights and volumes may vary depending on analytical needs, but a soil/solution ratio of 1:5 is a convenient starting point.
Sobiv ruumala 0,01 M CaCl2 lahust, nt 100 cm3, segatakse 4 tunni jooksul mulla kogusega (nt 20 g), mille adsorptsioonivõime on kõrge, st millel on kõrge süsiniku- ja savisisaldus; need kogused ja ruumalad võivad varieeruda sõltuvalt analüüsi tingimustest, kuid alguspunktiks on sobiv mulla/lahuse suhe 1:5.
The mixture is centrifuged and the aqueous phase may be filtrated.
Segu tsentrifuugitakse ja vesifaasi võib filtreerida.
A certain volume of the test substance stock solution is added to the latter to reach a nominal concentration within the concentration range which is likely to occur during the test.
Viimasele lisatakse teatav ruumala uuritava aine põhilahust, et saavutada nominaalne kontsentratsioon selles kontsentratsioonivahemikus, mis võib katse käigus tõenäoliselt esineda.
This volume should not exceed 10 % of the final volume of the aqueous phase, in order to change as little as possible the nature of the pre-equilibration solution.
See ruumala ei tohiks olla suurem kui 10 % vesifaasi lõplikust ruumalast, et võimalikult vähem muuta tasakaaluolekueelse lahuse omadusi.
The solution is analysed.
Lahust analüüsitakse.
One blank run consisting of the system soil + CaCl2 solution (without test substance) must be included, in order to check for artefacts in the analytical method and for matrix effects caused by the soil.
Tuleb teha ka üks pimekatse ainult mulla ja CaCl2 lahusega (ilma uuritava aineta), et oleks võimalik kontrollida analüüsimeetodist tulenevaid artefakte ja pinnasest põhjustatud maatriksefekte.
The analytical methods which can be used for sorption measurements include gas-liquid chromatography (GLC), high-performance liquid chromatography (HPLC), spectrometry (e.g. GC/mass spectrometry, HPLC/mass spectrometry) and liquid scintillation counting (for radiolabelled substances).
Analüüsimeetodid, mida võib kasutada sorptsiooni määramiseks, on gaasikromatograafia (GLC), kõrgsurvevedelikkromatograafia (HPLC), spektromeetria (nt GC/massispektromeetria, HPLC/massispektromeetria) ja vedelikstsintillatsiooniloendus (radiomärgistatud ainete puhul).
Independent of the analytical method used, it is considered suitable if the recoveries are between 90 % and 110 % of the nominal value.
Kasutatavast analüüsimeetodist sõltumata loetakse sobivaks, kui taastumine jääb vahemikku 90–110 % nominaalväärtusest.
In order to allow for detection and evaluation after partitioning has taken place, the detection limits of the analytical method should be at least two orders of magnitude below the nominal concentration.
Selleks, et võimaldada pärast jaotamist tulemust kindlaks määrata ja hinnata, peavad analüüsimeetodi avastamispiirid olema vähemalt kaks suurusjärku allpool nominaalset kontsentratsiooni.
The characteristics and detection limits of the analytical method available for carrying out adsorption studies play an important role in defining the test conditions and the whole experimental performance of the test.
Adsorptsiooniuuringute tegemisel kasutatava analüüsimeetodi omadustel ja avastamispiiridel on katsetingimuste kindlaksmääramisel oluline roll ja need mõjutavad kogu katse tulemusi.
This method follows a general experimental path and provides recommendations and guidance for alternative solutions where the analytical method and laboratory facilities may impose limitations.
Kõnealuse meetodiga järgitakse üldiseid katsete tegemise reegleid ja sellega antakse soovitused ning juhtnöörid alternatiivsete lahenduste jaoks, kui analüüsimeetod ja laboratoorsed võimalused jäävad kitsaks.
The selection of optimal soil/solution ratios
Optimaalsete mulla/lahuse suhete valimine
Selection of appropriate soil to solution ratios for sorption studies depends on the distribution coefficient Kd and the relative degree of adsorption desired.
Sobivate mulla/lahuse suhete valik sorptsiooniuuringute jaoks sõltub jaotustegurist Kd ja soovitavast suhtelisest adsorptsioonimäärast.
The change of the substance concentration in the solution determines the statistical accuracy of the measurement based on the form of adsorption equation and the limit of the analytical methodology, in detecting the concentration of the chemical in solution.
Aine kontsentratsiooni muutus lahuses määrab ära adsorptsiooni võrrandil põhinevate määramiste statistilise täpsuse ja analüüsimeetodi piiri kemikaali kindlaksmääramisel lahuses.
Therefore, in general practice it is useful to settle on a few fixed ratios, for which the percentage adsorbed is above 20 %, and preferably >50 % (62), while care should be taken to keep the test substance concentration in the aqueous phase high enough to be measured accurately.
Seetõttu on üldises praktikas kasulik keskenduda mõnele fikseeritud suhtele, mille puhul adsorbeerumise protsent on üle 20 % ja soovitatavalt > 50 % (62), hoolitsedes samal ajal selle eest, et uuritava aine kontsentratsioon vesifaasis oleks selle täpseks määramiseks piisavalt kõrge.
This is particularly important in the case of high adsorption percentages.
See on eriti oluline siis, kui adsorptsiooniprotsent on kõrge.
A convenient approach to selecting the appropriate soil/water ratios, is based on an estimate of the Kd value either by preliminary studies or by established estimation techniques (Appendix 3).
Otstarbekas lähenemine sobivate mulla/vee suhete valimiseks põhineb Kd väärtuse hindamisel kas eeluuringute käigus või kindlaksmääratud hindamistehnikate abil (3. liide).
Selection of an appropriate ratio can then be made based on a plot of soil/solution ratio versus Kd for fixed percentages of adsorption (Fig.1).
Seega võib sobiva suhte valimine põhineda Kd funktsioonina esitatud mulla/lahuse suhte graafiku põhjal fikseeritud adsorptsiooniprotsentidel (joonis 1).
In this plot it is assumed that the adsorption equation is linear.
Selles graafikus eeldatakse, et adsorptsioonivõrrand on lineaarne.
The applicable relationship is obtained by rearranging equation (4) of the Kd in the form of equation (1):
Kasutatav sõltuvus saadakse Kd avaldise (4) teisendamisel võrrandi (1) vormi:
or in its logarithmic form assuming that R = msoil/V0 and Aeq %/100 = ms
Või selle logaritmilisse vormi eeldades, et R = msoil/V0 ja Aeq %/100 = ms
Fig. 1 Relationship between soil to solution ratios and Kd at various percentages of adsorbed test substance
Joonis 1. Mulla/lahuse suhete ja Kd vaheline suhe uuritava aine erinevate adsorptsiooniprotsentide juures.
Soil to Solution Ratio
Mulla/lahuse suhe
Distribution coefficient Kd (cm3 g–1)
Jaotustegur Kd (cm3 .g–1)
Fig. 1 shows soil/solution ratios required as a function of Kd for different levels of adsorption.
Joonisel 1 esitatakse vajalikud mulla/lahuse suhted Kd funktsioonina erinevate adsorptsiooniastmete jaoks.
For example, with a soil/solution ratio of 1:5 and a Kd of 20, approximately 80 % adsorption would occur.
Näiteks kui mulla/lahuse suhe on 1:5 ja Kd on 20, esineb ligikaudu 80 %ne adsorptsioon.
To obtain 50 % adsorption for the same Kd, a 1:25 ratio must be used.
Selleks, et sama Kd korral saada 50 %st adsorptsiooni, tuleb kasutada suhet 1:25.
This approach to selecting the appropriate soil/solution ratios gives the investigator the flexibility to meet experimental needs.
Käesolev lähenemisviis sobivate mulla/lahuse suhete valimiseks võimaldab uurijal paindlikult eksperimendi vajadustega arvestada.
Areas which are more difficult to deal with are those where the chemical is highly or very slightly adsorbed.
Raskemini käsitletavad olukorrad on sellised, kus kemikaali adsorptsioon on väga tugev või nõrk.
Where low adsorption occurs, a 1:1 soil/solution ratio is recommended, although for some very organic soil types smaller ratios may be necessary to obtain a slurry.
Madala adsorptsiooni korral on soovitatav kasutada mulla ja lahuse vahekorda 1:1, kuigi mõnede väga orgaanilist tüüpi muldade puhul võib suspensiooni saamiseks osutuda vajalikuks väiksem suhe.
Care must be taken with the analytical methodology to measure small changes in solution concentration; otherwise the adsorption measurement will be inaccurate.
Lahuses väikeste kontsentratsioonimuutuste määramiseks kasutatava analüüsimeetodi korral tuleb olla ettevaatlik, vastasel korral võib adsorptsiooni määramine olla ebatäpne.
On the other hand, at very high distribution coefficients Kd, one can go up to a 1:100 soil/solution ratio in order to leave a significant amount of chemical in solution.
Teisest küljest, kui jaotustegurid Kd on väga kõrged, võib mulla/lahuse suhe tõusta kuni 1:100, et lahusesse jääks märkimisväärne kogus kemikaali.
However, care must be taken to ensure good mixing, and adequate time must be allowed for the system to equilibrate.
Siiski tuleb hoolitseda korraliku segamise eest ning süsteemile tuleb tasakaalu püstitumiseks anda piisavalt aega.
An alternative approach to deal with these extreme cases when adequate analytical methodology is missing, is to predict the Kd value applying estimation techniques based, for example, on Pow values (Appendix 3).
Alternatiivseks lähenemiseks selliste ekstreemsete juhtudega tegelemisel, kui sobiv analüüsimeetod puudub, on prognoosida Kd väärtus, kasutades selliseid hindamistehnikaid, mis põhinevad näiteks Pow väärtustel (3. liide).
This could be useful especially for low adsorbed/polar chemicals with Pow < 20 and for lipophilic/highly sorptive chemicals with Pow > 104.
See võiks olla eriti kasulik nõrgalt adsorbeeruvate/polaarsete kemikaalide korral, mille Pow < 20, ja lipofiilsete/väga sorbeeruvate kemikaalide korral, mille Pow > 104.
All experiments are done at ambient temperature and, if possible, at a constant temperature between 20 oC and 25 oC.
Kõik katsed tehakse toatemperatuuril ja võimaluse korral konstantse temperatuuri juures, mis jääb vahemikku 20–25 oC.
Centrifugation conditions should allow the removal of particles larger than 0,2 μm from the solution.
Tsentrifuugimisega peaks olema võimalik eraldada lahusest suuremad kui 0,2 μm suurused osakesed.
This value triggers the smallest sized particle that is considered as a solid particle, and is the limit between solid and colloid particles.
Selle väärtusega tähistatakse väikseimat tahke osakese suurust ja see on piirväärtuseks tahkete ja kolloidosakeste vahel.
Guidance on how to determine the centrifugation conditions is given in Appendix 4.
Tsentrifuugimise tingimuste kindlaksmääramise juhised esitatakse 4. liites.
If the centrifugation facilities cannot guarantee the removal of particles larger than 0,2 μm, a combination of centrifugation and filtration with 0,2 μm filters could be used.
Kui tsentrifuugimisega ei ole võimalik tagada suuremate kui 0,2 μm suuruste osakeste eraldamist, tuleks kasutada tsentrifuugimise ja 0,2 μm suurusega filtreid kasutava filtreerimise kombinatsiooni.
These filters should be made of a suitable inert material to avoid any losses of the test substance on them.
Need filtrid peaksid olema tehtud sobivast inertsest materjalist, et vältida uuritava aine kadu nendesse.
In any case, it should be proven that no losses of the test substance occur during filtration.
Igal juhul tuleks tõestada, et filtreerimise jooksul ei esine uuritava aine kadu.
Tier 1 — Preliminary study
tase – eeluuring
The purpose of conducting a preliminary study has already been given in the Scope section.
Eeluuringu eesmärk on esitatud jaos „Reguleerimisala”.
Guidance for setting up such a test is given with the experiment suggested below.
Juhised sellise uuringu ettevalmistamiseks esitatakse allpool kirjeldatud katsega.
Selection of optimal soil/solution ratios
Optimaalsete mulla/lahuse suhete valimine