natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As regards the IFB’s borrowing requirement, there is no reason to take account of this amount; IFB’s borrowing requirement relative to the divestiture of its French shareholdings is therefore EUR 38,6 million.
IFB finantseerimisvajaduse puhul ei tule selle summaga arvestada ning Prantsusmaa äriühingute osalusest loobumisega seotud IFB finantseerimisvajadus on seega 38,6 miljonit eurot.
In return, IFB contributed to an increase in the capital of NFTI-ou, this having become necessary to allow the company to continue operating, amounting to EUR 1,7 million, and conceded part of its share capital to Port Autonome de Dunkerque for the nominal cost of EUR 1.
Vastutasuks eraldas IFB 1,7 miljonit eurot NFTI-ou kapitali suurendamiseks, mida oli vaja selleks, et äriühing saaks oma tegevust jätkata, ning loovutas osa oma aktsiakapitalist Port Autonome de Dunkerque'le sümboolse hinna 1 euro eest.
Following this operation, IFB held only 30 % of the share capital.
Selle tehingu järel jäi IFB-le üksnes 30 % aktsiatest.
Belgium then considered that if the measures in question constituted State aid, they should be analysed on the basis of the 1999 guidelines for rescue and restructuring aid, and not on the basis the 2004 guidelines.
Seejärel leidis Belgia, et kui kõnealused meetmed kujutavad endast riigiabi, tuleb nende hindamiseks võtta aluseks 1999. aasta suunised, mitte aga 2004. aasta suunised.
Furthermore, Belgium considered that the measures are compatible with the common market as rescue and restructuring aid.
Edasi leiab Belgia, et meetmed on päästmis- ja ümberkorraldusabina ühisturuga kokkusobivad.
In these circumstances, IFB negotiated with the other shareholder, the Independent Port of Dunkerque (PAD):
Neil asjaoludel leppis IFB teise aktsionäri, Port Autonome de Dunkerque’iga kokku, et
An increase in the capital of NFTIou part of which was underwritten by IFB,
suurendatakse NFTIou omakapitali, millest osa märgib IFB
The release of IFB from its commitments issued in the letter of intent, and PAD’s commitment to seek a buyer for the balance of IFB’s shareholding in NFTIou, by means of the transfer of a nominal sum to PAD for a part of IFB’s shareholding in NFTIou to be reduced to 30 % (including the shareholding in DPD).
IFB vabastatakse kinnituskirjast tulenevatest kohustustest ning Port Autonome de Dunkerque võtab kohustuse otsida omandaja sellele osaluse osale NFTIou-s, mis jäi IFB-le pärast ühe osa loovutamist sümboolse hinna eest Port Autonome de Dunkerque’le ja mis moodustab 30 % (osa, mis kuulus IFB-le DPD kaudu).
The sale of the remaining 30 % shareholding is currently in progress.
Ülejäänud 30 % osaluse müük on praegu käimas.
SSTD: Cession
SSTD: Loovutamine
Belgium determined IFB’s net current value from IFB’s balance sheet of 31 December 2002.
IFB 31. detsembri 2002. aasta bilansi alusel määras Belgia IFB ajakohastatud puhasväärtuse.
According to the Belgian authorities, the value of IFB’s fixed assets which could theoretically have been realised if IFB had filed for bankruptcy in January 2003 included tangible fixed assets and financial fixed assets (shareholdings).
Belgia ametiasutuste sõnul koosnes IFB põhivara, mis oleks 2003. aasta jaanuaris pankrotiavalduse esitamise korral kuulunud realiseerimisele, materiaalsest põhivarast ja finantspõhivarast (osalused).
These liabilities rose to a total of EUR 76,9 million, not counting the debts of EUR 63 million in respect of SNCB for unpaid invoices from the period 2000–02.
Kohustuste kogusuurus on 76,9 miljonit eurot, arvestamata ajavahemikus 2000–2002 arvete tasumata jätmisest tekkinud 63 miljoni euro suurust võlga SNCB ees.
They are detailed below:
Kõnealused kohustused on järgmised:
Provisions and deferred taxes: a sum of EUR 34,7 million has been retained, from a total of EUR 40,8 million recorded from liabilities on the balance sheet of 31 December 2002.
edasilükatud maksud ja reservid: 31. detsembri 2002. aasta bilansis kohustustena kajastuvast 40,8 miljonist eurost tuleb arvesse kokku 34,7 miljonit eurot.
This variance is explained by the following items which would not have been a liability in the event of the liquidation of IFB:
Erinevus on põhjendatav järgmiste kohustustega, mida IFB likvideerimise korral ei oleks täita tulnud:
On the other hand, around 480 FTE of SNCB whose employment depended on IFB remaining in business.
umbes 480 täistööajale taandatud töötajat, kelle tegevus sõltus IFB tegevuse jätkamisest.
This estimate is obtained from the following calculation.
See hinnang põhineb järgmisel arvutusel.
Consequently, the Belgian Government proposed to add the cost of the surplus staff thus generated for SNCB to the direct cost of the negative net value of IFB, at least during the five-year period from 2003 to 2007.
Seetõttu teeb Belgia valitsus ettepaneku lisada IFB negatiivse netovaraga seotud otsese kulu juurde personali ülejäägist tekkiv kulu, mida SNCB oleks kandnud vähemalt viie aasta jooksul aastatel 2003–2007.
With a total average salary of EUR 46200 per FTE per annum […], the total cost of this social liability would therefore be EUR 122,4 million.
Ühe täistööajale taandatud töötaja 46200 euro suuruse keskmise täispalgakulu juures aastas […] oleks töösuhtest tulenevad kulud tõusnud 122,4 miljonile eurole.
The 10-year DCF analysis is based on IFB’s balance sheet of 31 December 2002, and on the restructuring plan drawn up in February–March 2003, including projections to the end of 2005.
10 aasta DCF analüüsi aluseks on IFB bilanss seisuga 31. detsember 2002 ning 2003. aasta veebruaris-märtsis välja töötatud ümberkorralduskava, mis hõlmab prognoose kuni 2005. aastani.
For the year 2006, when the restructuring of IFB brought about the stabilisation of the business, the trading profit had been set at 3,2 % of turnover.
aastal, mil IFB ümberkorraldamisega saavutatakse ettevõtte stabiliseerumine, määrati tegevustulemi tasemeks 3,2 % käibest.
According to the Belgian Government, the fact that the duration of the rescue measures is more than 12 months would not have the effect of ruling out the possibility of their being compatible with the common market on the basis of the 1999 guidelines.
Belgia valitsuse väitel ei välista asjaolu, et päästmisabi anti kauem kui 12 kuud, selle kokkusobivust ühisturuga 1999. aasta suuniste alusel.
Belgium considers that SNCB maintained the rescue measures with the sole aim of covering the period necessary for the Commission to take the final decision in this case.
Belgia leiab, et SNCB jätkas päästmisabi andmist üksnes selleks, et see hõlmaks käesoleva asja suhtes komisjonile lõpliku otsuse tegemiseks vajalikku aega.
The total number of wagons of which IFB is the owner or which are subject to a long-term lease fell from 744 units in 2002 [25] to 377 units at the beginning of 2006 [26].
IFB omandis või tema poolt pikaajalisele rendile võetud vagunite koguarv vähenes 2002. aasta [25] 744 ühikult 377 ühikuni 2006. aasta alguses [26].
This is a reduction of 49 %.
Tegemist on seega 49 % vähenemisega.
Firstly, a contract for the transport of coal […] which generated a turnover […] in 2004 and […] in 2005.
Esiteks leping kivisöe vedamiseks […], millest tulenev käive oli 2004. aastal […] ja 2005. aastal […].
Secondly, a contract for the bulk transport of aggregates which yielded an increase in turnover […] in 2004 and […] in 2005.
Teiseks täitematerjalide puisteveoleping, millega seoses suurenes käive 2004. aastal […] ja 2005. aastal […].
IFB achieved a profit margin on these two contracts, which adequately confirms the absence of anti-competitive practices on the part of IFB.
IFB sai nende kahe lepingu pealt kasumit, mis kinnitab hästi IFB poolse konkurentsivastase käitumise puudumist.
According to the Belgian Government, SNCB and IFB carried out an in-depth analysis of IFB’s capital requirements on the basis of the results as at 31 December 2005 and the forecasts for the year 2006.
Belgia valitsuse sõnul analüüsisid SNCB ja IFB põhjalikult IFB kapitalivajadusi 31. detsembri 2005. aasta majandustulemuste ja 2006. aastaks tehtud prognooside põhjal.
The aim was to allow IFB to pursue its activities in the freight transhipment and logistics markets with a level of solvency comparable to its competitors in these markets.
Eesmärgiks oli võimaldada IFB-l jätkata oma tegevust lastikäitlus- ja logistikaturgudel sellise maksejõulisuse määraga, mis on võrreldav neil turgudel tegutsevate konkurentide omaga.
(EUR 1000)
(Tuhandetes EUR)
The financing requirement for 2006 has been limited to half of this sum, on the assumption of an increase in capital on 30 June 2006.
aasta finantseerimisvajadus moodustas poole sellest summast, kuna eeldati kapitali suurendamist 30. juunil 2006.
Totalled over the entire period of restructuring, the gross operating loss which IFB would have incurred in the absence of productivity gains is EUR 27,9 million,
Kogu ümberkorraldusperioodi tegevuskahjum, mille IFB oleks tootlikkuse kasvu puudumise korral kandnud, on 27,9 miljonit eurot;
During the restructuring period, IFB achieved important gains in productivity (see section B.2.1).
ümberkorraldusperioodi jooksul kasvas oluliselt IFB tootlikkus (vt punkt B.2.1).
These achievements improved the gross operating profit, as a result of which the loss in 2002 disappeared partially in 2003 and entirely in 2004, 2005 and 2006.
See parandas tegevuse brutotulemust nii, et 2002. aasta kahjum kadus 2003. aastal osaliselt ja 2004., 2005. ja 2006. aastal täielikult.
Furthermore, a surplus was made in 2004 and 2005, which should also be the case in 2006.
Lisaks tekkis 2004. ja 2005. aastal ülejääk, mis peaks tekkima ka 2006. aastal.
The Commission notes that SNCB is a public undertaking within the meaning of Article 2 of Directive 80/723/EEC: the Belgian State owns 100 % of the share capital of SNCB, and the Management Board, along with the Chief Executive, are appointed by the King, by decree debated in the Council of Ministers.
Komisjon leiab, et SNCB on riigi osalusega äriühing direktiivi 80/723/EMÜ artikli 2 mõistes: Belgia riigile kuulub 100 % SNCB kapitalist ning haldusnõukogu liikmed ning tegevjuhi nimetab ametisse Belgia kuningas ministrite nõukogus arutatud otsusega.
Thus, the criteria in Article 2(2)(a) and (c) of that Directive are fulfilled.
Samuti on täidetud nimetatud direktiivi artikli 2 lõike 2 punktides a ja c sätestatud kriteeriumid.
As regards the imputability of the State measures concerned, the Stardust Marine ruling states that ‘… the mere fact that a public undertaking is under State control is not sufficient for measures taken by that undertaking, such as the financial support measures in question here, to be imputed to the State. It is also necessary to examine whether the public authorities must be regarded as having been involved, in one way or another, in the adoption of those measures.
Seoses vajadusega seostada abi andmine konkreetse riigiga, on Stardust Marine kohtuasjas tehtud otsuses märgitud, et „ainuüksi asjaolust, et riigi osalusega äriühing on riigi kontrolli all ei piisa selleks, et seostada riigiga selliseid tema poolt võetavaid meetmeid, nagu kõnealused finantsabimeetmed.
According to the facts at the Commission’s disposal neither the examination of the dossier, nor the third party observations resulted in evidence suggesting that the Belgian Government sought to influence the decision by the Management Board of 19 July 2002.
Komisjoni käsutuses olevatest tõenditest nähtub, et ei uurimismenetluse tulemustest ega kolmandate isikute märkustest ei ilmne midagi, mis viitaks sellele, et Belgia valitsus püüdis haldusnõukogu 19. juuli 2002. aasta otsust mõjutada.
The SNCB, being an autonomous public undertaking, which has the status of a public limited company in law, enjoys management independence in relation to Belgium.
Kuivõrd SNCB on avalik-õigusliku aktsiaseltsi staatuses olev riigi osalusega äriühing, siis on ta juhtimisküsimustes Belgia riigist sõltumatu.
The Commission’s consistent practice is to consider that a private investor would have continued a subsidiary’s activities, if a comparison between the costs of liquidation of the subsidiary and the costs of restructuring the subsidiary showed that the costs of liquidation exceeded the costs of restructuring [45].
Varasemas praktikas on komisjon leidnud, et erainvestor oleks tütarettevõtte tegevust jätkanud juhul, kui tütarettevõte likvideerimise kulude ja tütarettevõtte ümberkorraldamise kulude võrdlus oleks näidanud, et likvideerimise kulud on ümberkorraldamise kuludest suuremad [45].
In the second scenario, SNCB also waives the recovery of its EUR 95 million of receivables.
Teise stsenaariumi korral loobub SNCB samuti 95 miljoni euro suurusest nõudest.
It is only in exceptional cases and under very strict conditions that certain national legislation allows the possibility for third parties to have recourse to the shareholders [46].
Üksnes erandjuhtudel ning äärmiselt konkreetsete tingimuste esinemisel nähakse mõnede liikmesriikide riigisiseses õiguses kolmandatele isikutele ette võimalus pöörata oma nõuded aktsionäride vastu [46].
This amount of EUR 13 million can therefore be considered to be a maximum limit.
13 miljoni euro suurust summat tuleb seega vaadelda maksimaalse summana.
The amount of additional social cost for SNCB
Töösuhtest tulenevatest kohustustest tingitud SNCB täiendavad kulud
The last version of these guidelines came into force on 10 October 2004.
Suuniste viimane redaktsioon jõustus 10. oktoobril 2004.
Point 7 thereof, ‘date of application and duration’, states:
Selle punktis 7 „Kohaldamiskuupäev ja kestus” märgitakse järgmist:
‘Rescue aid must:
„[Abi] peab […] vastama järgmistele tingimustele:
The Commission notes that Belgium implemented this restructuring aid on 7 April 2003.
Komisjon märgib, et Belgia andis ümberkorraldusabi 7. aprillil 2003.
The period of six months for the submission of a restructuring plan therefore expired on 6 October 2003.
Ümberkorralduskava esitamiseks ette nähtud kuuekuune tähtaeg lõppes seega 6. oktoobril 2003.
Having communicated the restructuring plan to the Commission at the meeting on 12 December 2003, the Belgian authorities did not comply with the period provided for in point 24 of the guidelines.
Kuna Belgia ametiasutused edastasid ümberkorralduskava komisjonile 12. detsembri 2003. aasta koosolekul, ei järgitud seega suuniste punktis 24 sätestatud tähtaega.
The Belgian authorities, in their reply to the letter initiating the procedure, had informed the Commission that SNCB was relinquishing to IFB the contribution in kind of its shareholding in the company TRW, and retracting its notification of 28 February 2005.
Vastuses menetluse algatamise kirjale teatasid Belgia ametiasutused komisjonile, et SNCB ei andnud IFB-le üle äriühingu TRW mitterahaliste osakute sissemakseid ning võttis tagasi 28. veebruari 2005. aasta teatise.
Due to this, the Commission notes that SNCB decided not to award any further benefit to IFB, but to limit itself to converting debts into capital.
Seetõttu leiab komisjon, et SNCB otsustas IFB-le uut abi mitte anda ja piirduda oma võlanõuete ümberarvestamisega kapitaliks.
It is necessary to determine whether SNCB committed to converting debts into capital before the publication of the 2004 guidelines.
Tuleb teha kindlaks, kas IFB võttis võlanõuete kapitaliks ümberarvestamise kohustuse enne 2004. aasta suuniste avaldamist.
The Belgian authorities, in their reply to the letter initiating the procedure, demonstrated that, under Belgian law, SNCB’s commitment to converting debts into capital was firm as from 7 April 2003, the time of the conclusion of the framework agreement, and the fact that this commitment was subject to a condition precedent, that is to say notification to the Commission and approval by the Commission, did not have the consequence of removing the firm and definite nature of this commitment.
Vastuses menetluse algatamise kirjale näitasid Belgia ametiasutused, et Belgia õiguse kohaselt tekkis SNCB kohustus võlanõuded kapitaliks ümber arvestada raamlepingu sõlmimisel 7. aprillil 2003 ning asjaolu, et selle kohustuse suhtes seati edasilükkav tingimus, ehk komisjonile teatamine ja komisjoni poolse heakskiidu saamine, ei võta sellelt kohustuselt tema lõplikku ja kindlat iseloomu.
The two conditions being fulfilled, the Commission concludes that it is appropriate to apply the 1999 guidelines to this case.
Kuna eespool toodud kaks tingimust on täidetud, leiab komisjon, et käesoleval juhul tuleb kohaldada 1999. aasta suuniseid.
This conclusion is moreover in keeping with the analysis presented in the decision initiating the procedure (point 240), in which the Commission concludes:
See järeldus on kooskõlas ka menetluse algatamise otsuses esitatud analüüsiga (punkt 240), milles komisjon leidis, et
In their reply to the letter initiating the procedure, the Belgian authorities established that IFB continued with the legal identity of FerryBoats SA, which had been registered in 1923.
Vastuses menetluse algatamise kirjale märkisid Belgia ametiasutused, et IFB kannab edasi 1923. aastal asutatud FerryBoats SA õigussubjektsust.
The Commission therefore concludes that IFB is not a newly created firm within the meaning of point 7 of the 1999 guidelines.
Niisiis leiab komisjon, et IFB ei ole vastasutatud äriühing 1999. aasta suuniste punkti 7 tähenduses.
Compensatory measures can take different forms according to whether or not the firm is operating in a market where there is excess capacity.
Kompenseerivad meetmed võivad erineda vastavalt sellele, kas äriühing tegutseb või ei tegutse ülevõimsusega toimival turul.
[…]’
[…]”
Secondly, Belgium showed that IFB had reduced its capacity in the fright transhipment market from 1,5 million TEU in 2002 to 1,1 million TEU at the end of 2005.
Teiseks näitas Belgia, et IFB on vähendanud oma tootmisvõimsust lastikäitlussektoris 1,5 miljonilt TEU-lt 2002. aastal 1,1 miljonile TEU-le 2005. aasta lõpus.
The Commission considers that this reduction in capacity constitutes an important mitigating measure.
Komisjon leiab, et mahu vähendamine kujutab endast olulist leevendavat meedet.
IFB was able to release EUR 3,3 million in 2003 and 2006 by entering into credit arrangements with private credit institutions.
Krediidiasutustelt võetud laenudest sai IFB aastatel 2003–2006 kokku 3,3 miljonit eurot.
This credit has been described in detail in points 75 to 79 of the decision initiating the procedure.
Neid laenusid on üksikasjalikult käsitletud menetluse algatamise otsuse punktides 75–79.
Judgment of 6 March 2003, WestLB Girozentrale v Commission (Cases T-228/99 and T-233/99 [2003] II-435).
Esimese Astme Kohtu 6. märtsi 2003. aasta otsus liidetud kohtuasjades T-228/99 ja T-233/99: WestLB Girozentrale vs. komisjon (EKL 2003, lk. II-435).
Paragraph 2251.
Punkt 2251.
15 million
15 miljonit
63 million
63 miljonit
17,3 million
17,3 miljonit
95,3 million
95,3 miljonit
This results in a net value of EUR – 18,2 million for the SNCB shareholding in IFB in the business-as-usual scenario.
Nii oleks tegevuse jätkamise korral SNCB osaluse netoväärtuseks IFB-s – 18,2 miljonit eurot.
This calculation is illustrated in diagram 6.
Seda arvutust kajastab skeem 6.
(up to 30.6)
(kuni 30.6)
It is therefore clear from the case-law of the Court of Justice that the criterion of imputability to the State must be examined by the Commission on a case-by-case basis.
Seega tuleneb Euroopa Kohtu praktikast, et riigiga seostatavuse kriteeriumi peab komisjon hindama igal üksikjuhtumi puhul eraldi.
The Court of Justice admits that as a general rule, ‘… it will be very difficult for a third party, precisely because of the privileged relations existing between the State and a public undertaking, to demonstrate in a particular case that aid measures taken by such an undertaking were in fact adopted on the instructions of the public authorities.’
Üldiselt on Euroopa Kohus tõdenud, et „eelkõige riigi ja riigi osalusega äriühingu vaheliste eriliste suhete tõttu on kolmandal isikul on väga keeruline konkreetsel juhul tõendada, et sellise äriühingu poolt abi andmine on tegelikult otsustatud avaliku võimu juhtnööridest lähtudes”.
As the Court of Justice stated in its Stardust Marine ruling, ‘… it will, as a general rule, be very difficult for a third party, precisely because of the privileged relations existing between the State and a public undertaking, to demonstrate in a particular case that aid measures taken by such an undertaking were in fact adopted on the instructions of the public authorities’.
Nagu Euroopa Kohus Stardust Marine kohtuasjas tehtud otsuses märkis, on „riigi ja riigi osalusega äriühingu vaheliste eriliste suhete tõttu kolmandal isikul on väga keeruline konkreetsel juhul tõendada, et sellise äriühingu poolt abi andmine on tegelikult otsustatud avaliku võimu juhtnööridest lähtudes.”
Therefore, the simple fact that the contract concluded between the parties provides for approval by the Belgian State, is a strong indication of the implication of the Belgian Government.
Sestap kujutab üksnes asjaolu, et pooltevahelises lepingus oli Belgia riigi heakskiit sätestatud, endast tõsist märki, mis räägib Belgia riigi seotuse kasuks.
Thus, at the end of January 2003 IFB found itself with unpaid SNCB invoices with a total value of EUR 63 million.
Nii oli IFB-l 2003. aasta jaanuari lõpus kokku 63 miljoni euro eest SNCB-le tasumata arveid.
The non-payment of these invoices explains why IFB was able to survive despite serious financial difficulties.
Arvete tasumata jätmine ongi põhjus, miks IFB suutis vaatamata tõsistele finantsraskustele siiski tegevust jätkata.
During the course of this meeting, SNCB, as the majority shareholder stated its commitment to support IFB for the operational expenses by the means of a cash advance of EUR 2,5 million.
Üldkoosolekul tutvustas SNCB kui enamusaktsionär oma kavatsust toetada IFB-d tegevuskulude katteks antava 2,5 miljoni euro suuruse rahalise ettemaksega.
IFB France, which subsequently became AGEP, was sold to NFTI-ou […] which represented a depreciation in capital of EUR 0,1 million.
IFB France (millest sai siis AGEP) loovutati NFTI-ou-le […], mis tähendas 0,1 miljoni euro suurust kahjumit.
Since IFB divested itself of NFTI-ou at the same time, the transfer to NFTI-ou resulted in the divestiture by sale of IFB France.
Kuna IFB loobus samal ajal osalusest NFTI-ou-s, siis oli NFTI-ou-le loovutamise tagajärjeks IFB France osaluse müük.
Before the sale, IFB was obliged to abandon its debts on IFB France totalling EUR 0,8 million.
Enne müüki tuli IFB-l loobuda oma nõuetest IFB France’i vastu väärtuses 0,8 miljonit eurot.
The total cost of divestiture of IFB France was therefore EUR 0,9 million.
Niisiis oli IFB France’i osalusest loobumise kogukulu 0,9 miljonit eurot.
For the tangible fixed assets, Belgium retained an amount of EUR 6,9 million.
Materiaalse põhivarana toob Belgia ära 6,9 miljonit eurot.
To justify this calculation, Belgium refers to the study ‘Bankruptcy auctions: costs, debt recovery, and firm survival’ [17], which concludes that the rate of recovery of the bundle of debts in a bankruptcy scenario is on average 33 %.
Sellist arvestust põhjendab Belgia viitega uuringule „Bankruptcy auctions: costs, debt recovery, and firm survival” [17], milles järeldatakse, et kõigi nõuete rahuldamise määr oleks pankroti korral olnud 33 %.
In 2003, IFB’s turnover on bulk was only EUR 3,3 million.
aastal ulatus IFB puistevedude käive vaid 3,3 miljoni euroni.
The sums committed to the French part of the group should be subtracted from this amount, i.e. EUR 39,1 million.
Sellest summast tuleks maha arvata summad, mis suunati kontserni Prantsusmaa osasse ehk 39,1 miljonit eurot.
The balance, i.e. EUR 56,2 million, therefore represents SNCB’s contribution to the restructuring of the group’s non-French activities.
Jääk – 56,2 miljonit eurot, peegeldab niisiis SNCB finantseeringut väljaspool Prantsusmaad toimunud tegevuse ümberkorraldamiseks.
Later, the Belgian authorities specify that the borrowing requirements for IFB’s non-French activities for the restructuring period (from 1 January 2003 to 30 June 2006), were EUR 106,3 million.
Seejärel täpsustavad Belgia ametiasutused, et väljaspool Prantsusmaad toimunud IFB tegevuse finantseerimisvajadus ümberkorraldusperioodil (1. jaanuar 2003 – 30. juuni 2006) oli 106,3 miljonit eurot.