natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It is true that the financial exposure of the State has been limited in theory, but the facts that would trigger the potential payments by the State have not been clearly identified, as is clear from the very name of the undertaking, i.e. that it is for unknown claims.
On tõsi, et riigi finantskohustused olid teoreetiliselt piiratud, kuid riigi võimalikke makseid tingivad asjaolud ei olnud selgesti määratletud, nagu selgub kohustuse enda nimetusest, st et see kehtib ettenägematute nõuete puhul.
The limitation is thus only apparent, as the scope and the concrete amounts which might have to be paid after accession may vary on the basis of criteria explained only in general terms.
Seega on piirang üksnes näiline, kuivõrd selle kohaldamise ulatus ja konkreetsed summad, mida võib olla tarvis pärast ühinemist välja maksta, võivad erineda vastavalt kriteeriumidele, mis on esitatud vaid üldsõnaliselt.
The measure at issue therefore qualifies as applicable after accession, with two exceptions.
Kõnealune meede on seetõttu kohaldatav pärast ühinemist kahe erandiga.
Following the clarifications provided by the authorities, the Commission has concluded that there are two items which fulfil the criteria not to qualify as applicable after accession.
Pärast ametiasutuste esitatud selgitusi on komisjon jõudnud järeldusele, et on kaks punkti, mis vastavad kriteeriumidele, mille kohaselt meede ei ole pärast ühinemist kohaldatav.
These two items relate to the potential claims of Arthur Andersen Audit Könyvszakértő Korlátolt Felelősségű Társaság and/or Prudentia Könyvvizsgáló és Gazdasági Tanácsadó Korlátolt Felelősségű Társaság (or their assignees or legal successors) against Postabank or any material subsidiary relating to the preparation of an audit of Postabank or any material subsidiary in the period prior to the year 2000, with a total financial limit of HUF 200 billion (included in ‘Risk definition O’ in Erste Bank’s Unilateral Declaration of 29 April 2004).
Need kaks punkti on seotud ettevõtete Arthur Andersen Audit Könyvszakértő Korlátolt Felelősségű Társaság ja/või Prudentia Könyvvizsgáló és Gazdasági Tanácsadó Korlátolt Felelősségű Társaság (või nende üld- ja eriõigusjärglaste) võimalike nõuetega Postabanki vastu või Postabanki auditi koostamisega seotud mis tahes materiaalse toetusega või mis tahes materiaalse toetusega 2000. aastale eelnenud perioodil kogusummas 200 miljardit Ungari forintit (mis sisaldub Erste Banki 29. aprilli 2004. aasta ühepoolse avalduse osas „Riskide määratlemine O”).
The Commission notes that these two companies have already indicated to Erste Bank that they would file a claim for damages against Erste Bank subject to the outcome of ongoing legal action brought by the Hungarian State against Postabank’s auditors in connection with their role as the Bank’s auditors.
Komisjon märgib, et need kaks ettevõtet on Erste Bankile juba teatanud, et nad esitavad Erste Banki vastu kahjunõude olenevalt tulemustest, millega lõpeb kohtumenetlus, mille Ungari riik algatas Postabanki audiitorite vastu seoses nende rolliga panga audiitoritena.
At this stage, these claims constitute threatened claims.
Esialgu on tegu võimalike nõuetega.
In addition, Arthur Andersen has sought payment from Erste Bank for its legal costs incurred in connection with the Hungarian State’s lawsuit.
Lisaks sellele on Arthur Andersen taotlenud Erste Bankilt Ungari riigi kohtuasja puhul kantud kohtukulude hüvitamist.
The State’s indemnity undertaking covering these two threatened claims fulfils all three criteria set out above and can therefore not be considered applicable after accession.
Neid kahte võimalikku nõuet hõlmav riigi hüvitamiskohustus vastab kõigile kolmele eespool mainitud kriteeriumile ning seetõttu võib seda lugeda kohaldatavaks pärast ühinemist.
First, the Republic of Hungary (like all the other candidate countries at that time) were already bound — prior to accession — by the Europe Agreements, which, inter alia, declared any public aid which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods in so far as they may affect trade between the Community and the then candidate country incompatible with the proper functioning of the Agreement itself [7].
Esiteks oli Ungari Vabariik (nagu kõik teised kandidaatriigid) sel ajal – enne ühinemist – juba seotud Euroopa lepingutega, mis muu hulgas kuulutasid igasuguse riigiabi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, lepingu endaga kokkusobimatuks niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust [7].
Subsequently, Annex IV.3 of the Accession Treaty defined three categories of measures as existing aid: (i) those put into effect before 10 December 1994; (ii) those examined by the Commission and included in the list annexed to the Treaty of Accession; and (iii) those approved under the interim mechanism.
Seejärel määratleti ühinemislepingu IV lisa 3. osas meetmete kolm kategooriat olemasoleva abina: i) enne 10. detsembrit 1994 jõustunud abimeetmed; ii) komisjonis läbi vaadatud ja ühinemislepingule lisatud nimekirja kaasatud abi ning iii) ajutise mehhanismi menetluse kohaselt heaks kiidetud abi.
The Treaty makes it clear that all measures still applicable after the date of accession that constitute State aid and do not fulfil the conditions of existing aid would be considered new aid upon accession.
Lepingus on sätestatud, et kõik pärast ühinemiskuupäeva endiselt kohaldatavad meetmed, mis kujutavad endast riigiabi ega vasta olemasoleva abi tingimustele, loetakse ühinemisel uueks abiks.
It is therefore clear — on the basis of this primary EU legislation — that the Commission has full powers to review aid measures put into effect before and applicable after accession that did not qualify as existing aid after accession.
Seepärast on ELi esmase õiguse alusel selge, et komisjonil on täielikud volitused vaadata läbi enne ühinemist kehtestatud ja pärast seda kohaldatavad abimeetmed, mis ei osutunud pärast ühinemist olemasolevaks abiks.
The Commission can consider such measures to be ‘new aid’ as of 1 May 2004 and can thus prohibit the application of the aid after that date, as well as order recovery of any sums unlawfully paid after accession, if it considers that this aid is incompatible with the common market.
Komisjon võib lugeda sellised meetmed seisuga 1. mai 2004 uueks abiks ning võib seega keelata abi kohaldamise pärast seda kuupäeva, samuti nõuda pärast ühinemist ebaseaduslikult makstud summade tagastamist, kui ta leiab, et abi ei ole ühisturuga kokkusobiv.
This application of State aid rules to the future effects of measures applicable after accession and not fulfilling the criteria of existing aid, as defined by the Treaty of Accession, does therefore not entail any retroactive effect of the EC State aid rules.
Kõnealune riigiabi eeskirjade rakendamine pärast ühinemist kehtivate meetmete suhtes, mis ei vasta ühinemislepingus määratletud olemasoleva abi kriteeriumidele, ei too seetõttu mingil moel kaasa EÜ riigiabi eeskirjade tagasiulatuvat kohaldamist.
Pursuant to Article 87(1) of the EC Treaty, any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods is, in so far as it affects trade between Member States, incompatible with the common market.
EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 1 kohaselt on igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik missugusel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, ühisturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust.
In the framework of Postabank’s privatisation the Hungarian Government (through ÁPV [8] provided the buyer with an indemnity undertaking covering payment liabilities that might arise from unknown litigation claims in respect of Postabank up to five years after the conclusion of the share purchase agreement.
Seoses Postabanki erastamisega võttis Ungari valitsus (ÁPV [8] kaudu) enesele ostja ees kohustuse hüvitada maksekohustused, mis võivad kuni viie aasta jooksul pärast aktsiate ostulepingu sõlmimist tekkida Postabankiga seotud ettenägematutest kohtulikest nõuetest.
In other words, in this way the Hungarian Government committed public money in order to make the sale of Postabank possible.
Teisisõnu võttis Ungari valitsus enesele kohustuse eraldada riigi raha, et Postabanki müük saaks võimalikuks.
It is thus clear that the measure involves State resources.
Seega on ilmne, et kõnealune meede puudutab riigi ressursse.
As stated above, the Hungarian authorities and Erste Bank argue in their comments on the decision initiating the procedure that the measure is not capable of constituting State aid given that it is a typical commercial term in a sale and purchase agreement concluded pursuant to an open and competitive procedure and that the market price paid for Postabank precludes aid.
Nagu eespool mainitud, väidavad Ungari ametiasutused ja Erste Bank oma märkustes menetluse algatamise otsuse kohta, et kõnealust meedet ei saa tõlgendada riigiabina, vaid selle näol on tegemist tavapärase ärilise tingimusega avatud pakkumismenetluse alusel sõlmitud ostu-müügilepingus, ja et Postabanki eest tasutud turuhind välistab abi.
They argue that the Commission should apply the market economy investor principle and not consider the measure under assessment to be aid since a market price, taking into account the value of the measure to Erste Bank, had been paid.
Samuti väidavad nad, et komisjon peaks kohaldama turumajandusliku investeerimise põhimõtet, mitte käsitlema kõnealust meedet abina, sest selle eest on makstud turuhinda, mille puhul on arvestatud meetme väärtust Erste Banki jaoks.
They also claim that the market economy investor test analysis carried out by the Commission should not lump together Postabank’s pre-accession restructuring measures and its privatisation, as the measure is not a restructuring measure but an integral part of the share purchase agreement.
Lisaks väidavad nad, et komisjoni läbiviidud turumajandusliku investeerimise analüüsis ei tohiks kokku panna ühinemiseelseid Postabanki ümberkorraldamismeetmeid ja Postabanki erastamist, sest kõnealune meede ei ole ümberkorraldamismeede, vaid aktsiate ostulepingu lahutamatu osa.
As stated in the decision initiating the procedure, aid measures that are not applicable after accession cannot be examined by the Commission under the procedures laid down in Article 88 EC.
Nagu ka menetluse algatamise otsuses on märgitud, ei saa komisjon EÜ asutamislepingu artikli 88 alusel uurida abimeetmeid, mis ei ole kohaldatavad pärast ühinemist.
The Commission’s power of review under the interim mechanism is inapplicable as regards aid measures definitively and unconditionally granted for a given amount before accession.
Komisjon ei saa ajutise mehhanismi kohast läbivaatamisõigust rakendada abimeetmete suhtes, mis on juba lõplikult ja tingimusteta antud enne ühinemist kindlas summas.
With the exception of the indemnity undertaking for unknown claims the Commission found the notified restructuring measures for Postabank not to be applicable after accession [9].
Komisjon leidis, et välja arvatud ettenägematute nõuete hüvitamise kohustus, [9] ei ole Postabanki ümberkorraldamise teatatud meetmed kohaldatavad pärast ühinemist.
They are therefore not subject to this analysis.
Seega käesolev analüüs ei hõlma neid meetmeid.
Therefore, when assessing the only measure applicable after accession (the indemnity undertaking for unknown claims given in 2003), the Commission has to examine whether the Hungarian State’s action at the time was in line with that of a market economy investor in respect of the decision giving the undertaking at the time of privatisation.
Hinnates seda ainsat meedet, mis on kohaldatav pärast ühinemist (2003. aastal võetud kohustus hüvitada ettenägematud nõuded), peab komisjon niisiis uurima, kas Ungari valitsuse tollane tegevus, st erastamise ajal tehtud otsus hüvitamiskohustuse võtmise kohta, oli kooskõlas turumajandusliku investeerimise põhimõttega.
Consequently, the measure is being assessed by the Commission in isolation from previous measures.
Seetõttu hindab komisjon seda meedet eelnevatest meetmetest eraldi.
The assessment of the sale of Postabank can be separated from the previous measures also because restructuring had already been completed before privatisation.
Postabanki müügi hindamise võib eelnenud meetmetest eraldada ka seetõttu, et ümberkorraldamine oli erastamise alguseks juba lõpule viidud.
The Commission notes that the Hungarian State Audit Office issued a report in April 2003, recognising that the restructuring of Postabank had been successfully completed and that the Bank was operating soundly.
Komisjon märgib, et Ungari Riigikontroll esitas 2003. aasta aprillis aruande, milles nentis, et Postabanki ümberkorraldamine on edukalt lõpule viidud ja et pank toimib hästi.
This separation of the measures under assessment is not at odds with the case-law in BP Chemicals [10], since that case included three capital injections granted as part of a single continuing restructuring process ‘the common purpose of which was to finance the restructuring measures necessary and to restore EniChem’s capital base which had been eroded by losses.’
Hinnatavate meetmete selline eraldamine ei ole vastuolus otsusega kohtuasjas BP Chemicals, [10] sest selles kohtuasjas käsitletud juhtumil tehti ühe jätkuva ümberkorraldamisprotsessi käigus kolm kapitalisüsti eesmärgiga „rahastada vajalikke ümberkorraldamismeetmeid ja taastada EniChemi kapitalibaas, mis oli kahjumi tõttu nõrgenenud”.
In the assessment of whether the three measures had to be examined as a whole or the last measure had to be assessed separately, the Court of Justice considered the decisive factors to be the timing of the measures, their purpose and the situation of the firm at the time when each decision to make an injection was made.
Hinnates, kas neid kolme meedet tuleb käsitleda tervikuna või tuleks viimast meedet uurida eraldi, otsustas Euroopa Kohus, et määravateks teguriteks on meetmete ajastamine, meetmete võtmise eesmärk ja äriühingu olukord iga kapitalisüsti tegemise otsuse langetamise ajal.
In that case, without the last measure, liquidation would have been inevitable.
Selles kohtuasjas käsitletud juhul olnuks likvideerimine viimase meetmeta vältimatu.
In contrast, in the present case the indemnity undertakings for unknown claims was connected with the sale of Postabank and formed an integral part of the share purchase agreement at a time when the Bank had been successfully restructured and its liquidation was no longer an issue.
Käesoleval juhul aga oli ettenägematute nõuete hüvitamise kohustus seotud Postabanki müügiga ja moodustas aktsiate ostulepingu lahutamatu osa, kusjuures selleks ajaks oli panga ümberkorraldamine edukalt lõpule viidud ja panga likvideerimine ei olnud enam kõne all.
When assessing the action of the Hungarian authorities in the light of the market economy investor principle in 2003, it has to be noted that the Commission does not question the way Postabank was privatised and acknowledges that it was sold to the highest bidder under an open competitive tender procedure.
Hinnates Ungari ametiasutuste tegevust 2003. aastal turumajandusliku investeerimise põhimõtte alusel, ei sea komisjon kahtluse alla Postabanki erastamise viisi ja nõustub, et pank müüdi avatud pakkumismenetluses kõrgeima pakkumise tegijale.
However, this fact is not a sufficient condition to exclude the existence of an advantage in the present case.
See asjaolu aga ei ole piisav, et välistada käsitletava juhtumi raames eelise andmist.
First, at the time of the conclusion of the share purchase agreement, the indemnity undertaking for unknown claims was not capped.
Esiteks ei seatud aktsiate ostulepingu sõlmimise ajal ettenägematute nõuete hüvitamise kohustusele ülempiiri.
When the Hungarian Government sold Postabank, it committed public money under the measure to the buyer of Postabank to an unlimited extent.
Postabanki müümisel võttis Ungari valitsus Postabanki ostja ees kohustuse eraldada piiramatult riigi raha.
The Commission, therefore, considers that — even though the Hungarian State conducted a thorough litigation due diligence before the privatisation process started and found that the probability of having to make payments under the indemnity undertaking was very low — a prudent private seller in the present case would not have given a commitment of an unlimited size to cover payment obligations arising from unknown claims up to five years after the conclusion of the share purchase agreement, even if the provision of the indemnity undertaking resulted in a higher sales price than the price the seller would have obtained by selling Postabank without this undertaking.
Seetõttu on komisjon seisukohal, et ehkki Ungari valitsus viis enne erastamisprotsessi algust läbi põhjaliku kohtulike nõuete esitamise riski hindamise ja leidis, et võetud kohustuse alusel maksete tegemise tõenäosus on väga väike, ei oleks konservatiivne eraõiguslik müüja sellisel juhul võtnud piiramatut maksekohustust ettenägematute nõuete suhtes, mis võidakse esitada kuni viie aasta jooksul pärast aktsiate ostulepingu sõlmimist, isegi kui sellise hüvitamiskohustuse võtmise tulemusena olnuks võimalik saada Postabanki eest kõrgemat müügihinda.
The Commission considers that a market economy seller selling Postabank would have at least included a ceiling in the sale contract limiting the potential payment to the purchaser under the indemnity.
Komisjoni arvates oleks turumajanduse põhimõtete kohaselt tegutsev Postabanki müüja seadnud müügilepingus vähemalt teatava ülempiiri võimalikule maksekohustusele ostja ees.
A market economy seller would not have accepted running the risk of having to pay an unlimited amount, even in the knowledge that the likelihood of such a high payment was very low.
Turumajanduse põhimõtteid järgiv müüja ei oleks võtnud piiramatu summa maksmise riski isegi teades, et sellise makse tegemise vajaduse tõenäosus on väga väike.
Therefore, the fact that at the time of the privatisation no ceiling was put on the indemnity shows that the State did not behave in the same way as a market economy operator.
Asjaolu, et erastamise ajal ei seatud hüvitamiskohustuse ülempiiri, näitab seega, et riik ei käitunud nii, nagu käitunuks turumajanduse põhimõtteid järgiv ettevõtja.
The fact that Erste Bank made a unilateral declaration whereby the State’s potential payment liabilities under the indemnity undertaking were limited to HUF 200 billion does not change the Commission’s assessment of the behaviour of the Hungarian State.
Asjaolu, et Erste Bank tegi ühepoolse avalduse, millega piiras hüvitamiskohustusest tulenevat riigi potentsiaalsete maksekohustuste ülemmäära 200 miljardi Ungari forintiga, ei mõjuta komisjoni hinnangut Ungari riigi tegevusele.
This is because a unilateral declaration by the buyer six months later cannot render the behaviour of the Hungarian State in granting the undertaking compatible with the market economy investor principle.
Ühepoolne avaldus, mille ostja tegi kuus kuud hiljem, ei vii Ungari riigi võetud hüvitamiskohustust kooskõlla turumajandusliku investeerimise põhimõttega.
This conclusion is in no way altered by the fact that bidders, who were not able to fully quantify the litigation risk given the troubled past of Postabank, considered the measure to be an indispensable condition for the privatisation.
Seda järeldust ei mõjuta mingil moel asjaolu, et pakkujad, kellel ei olnud võimalik Postabanki problemaatilisest minevikust põhjustatud kohtulike nõuete esitamise riski täielikult hinnata, pidasid nimetatud meedet erastamise vältimatuks eeltingimuseks.
If the indemnity undertaking for unknown claims had not been given, the Bank would probably have remained in State ownership.
Kui ettenägematute nõuete hüvitamise kohustust poleks võetud, oleks pank tõenäoliselt jäänud riigi omandisse.
In such a situation, if a potential claim under the indemnity undertaking materialised in the future, the State — if acting in line with the market economy investor principle — would have had to cover claims only up to the value of the business and not up to an unlimited amount.
Kui tulevikus oleks mõni selline nõue realiseerunud, oleks riik sellisel juhul pidanud turumajandusliku investeerimise põhimõtte kohaselt tegutsedes hüvitama nõude maksimaalselt ettevõtte väärtusele vastavas summas, mitte aga piiramatus ulatuses.
Therefore if the State had been acting in line with the market economy investor principle, it would not have pledged unlimited indemnity.
Seega – kui riik oleks tegutsenud turumajandusliku investeerimise põhimõtte kohaselt, ei oleks ta piiramatut hüvitamiskohustust enesele võtnud.
Second, though there was an open and competitive tender with equal treatment of all bidders, it cannot be said that the sale was conducted under market conditions.
Teiseks märgib komisjon, et vaatamata avatud pakkumismenetluse korraldamisele, mille käigus koheldi kõiki pakkujaid võrdselt, ei saa öelda, et müük oleks toimunud turutingimustel.
Since the amount of the indemnity was not limited, the bids could not include a proper price for it.
Et hüvitamiskohustuse summat ei piiratud, ei saanud pakkumised sisaldada õiget hinda selle kohustuse eest.
Since it was impossible to put a value on the unlimited indemnity undertaking, the tender procedure could not be said to have involved a ‘market price’ or, therefore, to have been conducted under market conditions.
Kuna piiramatu hüvitamiskohustuse väärtust ei olnud võimalik hinnata, ei saa öelda, et pakkumismenetluses oleks lähtutud turuhinnast või et menetlus oleks seega toimunud turutingimuste kohaselt.
Erste Bank argues that the measure does not confer a commercial advantage, since it arose pursuant to a competitive procedure and the market price was paid.
Erste Bank väidab, et selle meetme näol ei võimaldatud talle mingit ärieelist, sest meede võeti pakkumismenetluse kohaselt ja tehingus maksti turuhinda.
In this context, Erste Bank refers to a number of Commission Decisions [11].
Erste Bank viitab sellega seoses mitmele komisjoni otsusele.
Citing the Banks [12] and Systems Microelectronic [13] cases, Erste Bank further argues that when a company has been in receipt of an advantage and it is sold at a market price by the State, the benefit of any advantage would remain with the seller and would not be passed on to the buyer.
Viidates otsustele kohtuasjades Banks [12] ja Systems Microelectronic, [13] märgib Erste Bank, et kui äriühingule on võimaldatud teatud eelist ja riik müüb selle äriühingu turuhinnaga, jäävad sellest eelisest tulenevad hüved müüjale, mitte ei lähe üle ostjale.
The Commission notes that the Banks case cited by Erste Bank establishes the general principle that where an open and competitive tender procedure takes place under market conditions, there is normally no aid to the buyer of the company.
Komisjon märgib, et Erste Banki viidatud otsuses Banksi kohtuasjas sätestati üldpõhimõte, mille kohaselt juhul, kui avatud pakkumismenetluse läbiviimisel lähtutakse turutingimustest, äriühingu ostjale tavaliselt mingit abi ette ei nähta.
In the present case, however, under normal market conditions Erste Bank would not have benefited from an unlimited indemnity, since a prudent market economy seller would not have sold Postabank together with an unlimited indemnity undertaking for unknown claims.
Käesoleval juhul aga ei oleks Erste Bank tavapäraste turutingimuste korral piiramatust hüvitamiskohustusest kasu saanud, sest konservatiivne turumajanduse põhimõtetest lähtuv müüja ei oleks Postabanki müünud koos ettenägematute nõuete hüvitamise piiramatu kohustusega.