natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Under the terms of Article 4(7) of Directive 90/684/EEC, aid related to shipbuilding and ship conversion granted as development assistance to a developing country may be deemed compatible with the common market if it complies with the terms laid down for that purpose by OECD Working Party No 6 in its Agreement concerning the interpretation of Articles 6 to 8 of the Understanding on Export Credits for Ships or with any later addendum or corrigendum to the said Agreement (hereinafter OECD criteria).
Tulenevalt direktiivi 90/684/EMÜ artikli 4 lõikest 7 võib lugeda ühisturuga kokkusobivaks laevade ehitamisega ja ümberehitamisega seotud abi, mis on antud arenguabina arengumaale, kui see on vastavuses sätetega, mille kehtestas OECD töörühm nr 6 oma kokkuleppes, mis käsitleb laevadele antavat ekspordikrediiti käsitleva leppe artiklite 6, 7 ja 8 tõlgendamist, või selle kokkuleppe muudatustega (edaspidi OECD kriteeriumid).
As communicated to Member States by Commission letter SG(89)D/311 of 3 January 1989, development-aid projects must comply with the following OECD criteria:
Nagu komisjon oma 3. jaanuari 1989. aasta kirjaga SG (89) D/311 liikmesriike teavitas, peavad arenguabiprojektid vastama järgmistele OECD kriteeriumidele:
vessels must not be operated under a flag of convenience,
laevu ei tohi opereerida mugavuslipu all;
in the event that the aid cannot be classified as public development aid for the purposes of the OECD, the donor must confirm that the aid is part of an intergovernmental agreement,
kui abi ei saa liigitada ametlikuks arenguabiks OECD raames, peab abiandja kinnitama, et abi antakse valitsustevahelise kokkuleppe alusel;
the donor must give appropriate assurances that the real owner is resident in the recipient country and that the recipient company is not a non-operational subsidiary of a foreign company (eligible recipient countries include not only developing countries classified as such by the OECD but also all overseas countries and territories associated with the European Union, including the French overseas territories),
abiandja peab esitama asjakohased kinnitused, et tegelik omanik on abi saava riigi resident ja et abi saav ettevõtja ei ole välismaa ettevõtja mittetegutsev tütarettevõtja (maade hulka, kellele võib abi anda, ei kuulu mitte ainult maad, mida OECD on klassifitseerinud arengumaaks, vaid ka kõik Euroopa Liiduga assotsieeritud ülemeremaad ja -alad, kaasa arvatud mõned Prantsuse ülemerealad);
the recipient must give undertakings not to sell the ship without governmental approval.
abisaaja peab kohustuma mitte müüma laeva ilma riiklike ametiasutuste loata.
Also, the aid granted must include a concessionary element of 25 % at least.
Peale selle peab antud abi soodustusmäär olema vähemalt 25 %.
In addition, as indicated above, the Commission must also verify that the project has a genuine ‘development component’.
Nagu juba osutatud, peab komisjon kontrollima ka seda, kas projekt sisaldab tõepoolest arengukomponenti.
The Court [40] ruled that the Commission is obliged to verify the development content of the project separately from the OECD criteria.
Nimelt on Euroopa Kohus leidnud, [40] et komisjon on kohustatud kontrollima eraldi projekti arengukomponenti ja vastavust OECD kriteeriumidele.
It follows that the Commission’s assessment must include verification that projects have a genuine development objective and that they would not be viable without the aid (i.e. that the aid is necessary).
Komisjon peab seega hinnangu andmiseks kontrollima, et projektid taotleksid tõepoolest arengueesmärki ja et nad ei oleks ilma abita elujõulised (see tähendab, et abi oleks vajalik).
As the Commission indicated when the Article 88(2) procedure was initiated, the project meets the OECD criteria for the following reasons:
Nagu komisjon on oma menetluse algatamise otsustes osutanud, vastab küsimuse all olev abi OECD kriteeriumidele järgmistel põhjustel:
Le Levant is operated under the French flag.
Le Levant’i opereeriti Prantsuse lipu all.
The requirement that it not be operated under a flag of convenience is thus met,
Tingimus, et laeva ei tohi opereerida mugavuslipu all, on seega täidetud.
Saint-Pierre-et-Miquelon is on the list of countries eligible for development aid annexed to Commission letter SG(89)D/311 to Member States,
Saint Pierre ja Miquelon kuulub arenguabi saada võivate maade nimekirja, mis on lisatud komisjoni poolt liikmesriikidele saadetud kirjale SG (89) D/311.
the Commission notes that under the terms of the package, CIL is intended to become the sole owner of the vessel and that, during the intervening period, it operates the vessel in its commercial business as a de facto owner.
Komisjon märgib, et CIL saab rahastamisskeemi kohaselt laeva ainuomanikuks ning vahepealsel ajal kasutab laeva majandustegevuseks kui selle de facto omanik.
For the purposes of the residence condition for the owner, the Commission finds that CIL should be considered the real owner of Le Levant [41].
Omaniku resideerimistingimuse kohta leiab komisjon, et CILi võib pidada Le Levant’i tegelikuks omanikuks.
CIL has its head office in Wallis-et-Futuna.
CIL asub Wallises ja Futunas.
This archipelago is not the ‘beneficiary country’ (which is Saint-Pierre-et-Miquelon).
See saarestik ei ole abi saav maa (kelleks on Saint Pierre ja Miquelon).
However, since both groups of islands are on the Commission’s list of countries eligible for development aid, the aid cannot be objected to on this ground.
Kuna aga mõlemad saarestikud kuuluvad komisjoni nimekirja, milles on loetletud arenguabi saada võivad maad, ei esita komisjon selles osas vastuväiteid.
the aid intensity exceeds 25 % (see recital 115).
Abi osatähtsus on suurem kui 25 % (vt põhjendust 115).
The Commission must still verify the ‘development component’, namely satisfy itself that the aid will contribute to the development of the beneficiary territory.
Komisjon peab veel kontrollima arengukomponendi olemasolu, see tähendab tegema kindlaks, kas abi võib aidata kaasa abi saava ala arengule.
This analysis must take into account the circumstances and specific needs of the territory in question.
Selles analüüsis tuleb arvestada küsimusealuse territooriumi spetsiifilisi tingimusi ja vajadusi.
In this connection, the French authorities underlined that the economy of Saint-Pierre-et-Miquelon was in a particularly difficult situation when the aid was granted.
Selles suhtes rõhutasid Prantsuse ametiasutused, et Saint Pierre’i ja Miqueloni majanduslik olukord oli abi andmise ajal eriti raske.
The archipelago was historically dependent on industrial fishing.
Nimelt on saarestik olnud ajalooliselt sõltuv tööstuslikust kalapüügist.
The sudden and total collapse of this industry in 1993, following the settlement in Canada’s favour of a dispute with France on fishing rights and a Canadian moratorium on cod fishing, meant an urgent need to re-orient the territory’s economy.
Seda tööstust tabas 1993. aastal järsk ja ulatuslik kokkuvarisemine, mis oli tingitud Prantsusmaale ebasoodsalt lahenenud kalapüügiõigusealasest vaidlusest Kanadaga ja Kanada kehtestatud moratooriumist tursapüügile. See tingis tungiva vajaduse piirkonna majanduse ümberorienteerimiseks.
Opportunities for reorientation were considerably hampered by the small size of the archipelago and its population, its relative isolation and limited economy. Diversifying into tourism therefore seemed to be the best option, taking advantage of the territory’s untouched nature and its proximity to North America.
Saarestiku väiksus, väike elanikkond, suhteline isoleeritus ja ühekülgne majandus kahandasid tunduvalt sellise ümberorienteerimise võimalusi, mistõttu majanduse mitmekesistamine turismiga, mis kasutab ära piirkonna hästi säilinud loodust ja paiknemist Põhja-Ameerika ranniku lähedal, tundus kõige kasulikuma suunana.
As Saint-Pierre-et-Miquelon could not offer long-stay tourism it seemed reasonable to try developing the archipelago as a cruise port.
Et Saint Pierre’il ja Miquelonil ei saa pakkuda pikaajalist külastust sisaldavat turismiteenust, tundus mõistlik arendada saarestikku kruiisisadamana.
In the comments submitted following the Decision of 2 December 1999 initiating the procedure, the French authorities claimed that operating Le Levant would contribute to Saint-Pierre-et-Miquelon’s development, in particular by creating jobs and expenditure in the territory generated by its operation.
detsembri 1999. aasta algatusotsuse järgselt esitatud märkustes rõhutasid Prantsuse ametiasutused, et Le Levant’i opereerimine võis aidata kaasa Saint Pierre’i ja Miqueloni arengule, seda eelkõige töökohtade loomisega ja kulutustega, mis laeva opereerimiseks piirkonnas tehakse.
In Decision 2001/882/EC, the Commission concluded, however, that there was no ‘development component’ [42].
Oma otsuses 2001/882/EÜ jõudis komisjon siiski järeldusele, et arengukomponent puudub.
This assessment was based on the following conclusions as regards the economic benefits of the aid:
See hinnang põhines konkreetsemalt järgmistel järeldustel abi majanduslike mõjude kohta:
the Commission found on the basis of the information at its disposal that the economic benefits linked to operation of le Levant could be estimated at FRF 5,52 million for the period 1999-2001, i.e. some EUR 0,84 million,
Komisjon leidis tema käsutuses olnud teabe põhjal, et Le Levant’i opereerimise rahaline mõju aastatel 1999–2001 võis olla 5,52 miljonit Prantsuse franki ehk ligikaudu 0,84 miljonit eurot.
as regards the creation of direct jobs, the Commission considered that there was no proof of any effect as the information provided by the French authorities only stated that ‘four former fishermen from the islands had been trained to work on the ship’,
Mis puudutab otseste töökohade loomist, siis komisjoni hinnangul ei ole selles vallas tõestatud mingit mõju, kuivõrd Prantsuse ametivõimude esitatud teabes nenditi üksnes, et „neli endist saarestiku kalurit sai koolitust laeval töötamiseks”.
finally, as regards the effect on the archipelago’s infrastructure development and the indirect effects linked to the possible entry of other operators, the Commission found that the French authorities’ assertions had not been quantified and that it was not necessary to take them into account in the assessment of the aid measure for le Levant.
Ning viimaks, mis puudutab mõju saarestiku infrastruktuuri arengule ja kaudseid mõjusid seoses teiste kruiisioperaatorite tulekuga, siis nentis komisjon, et Prantsuse ametivõimud ei esitanud oma väidete kinnituseks konkreetseid arve ning et neid ei ole vaja arvestada Le Levant’ile antud abi hindamisel.
These conclusions were clearly based on the information available to the Commission at the time when it took its Decision.
Need järeldused põhinesid muidugi teabel, mis oli komisjoni käsutuses otsuse tegemise ajal.
As it emerged clearly from the judgment of the Court in the action for annulment in abovementioned Case C-394/01 [43], the Commission could only base its Decision on the information that it had been given during the formal investigation procedure initiated by its Decision of 2 December 1999, which ruled out certain information that the French authorities only presented at the stage of proceedings before the Court.
Nagu ilmneb selgelt tühistamishagile järgnenud Euroopa Kohtu otsusest eelviidatud kohtuasjas C-394/01, [43] sai komisjon toetuda oma otsuses üksnes asjaoludele, millest ta oli saanud teada oma 2. detsembri 1999. aasta otsusega algatatud ametliku uurimismenetluse käigus, mis aga ei hõlmanud teatud teavet, mille Prantsuse ametiasutused esitasid alles kohtumenetluse faasis.
In the fresh observations submitted following the Commission’s supplementary decision of 6 December 2006, the French authorities and the interested parties provided information which the Commission did not have when Decision 2001/882/EC was adopted and which give a different impression of the economic effects of operating Le Levant.
Neis uutes märkustes, mis Prantsuse ametiasutused ja huvitatud pooled esitasid pärast komisjoni 6. detsembri 2006. aasta lisaotsust, edastasid nad aga teavet, mida komisjonil otsuse 2001/882/EÜ tegemise ajal ei olnud ja mis annab Le Levant’i opereerimise majanduslikest mõjudest teistsuguse pildi.
It would therefore appear from the observations submitted by the French authorities that at least 14 people from Saint-Pierre-et-Miquelon were employed on board Le Levant from 1999 to 25 July 2001.
Nii ilmneb tööhõive küsimuses Prantsuse ametiasutuste märkustest, et vähemalt 14 Saint Pierre’ist ja Miquelonist pärit inimest töötas Le Levant’i pardal 1999. aastast 25. juulini 2001. aastal.
In addition to these jobs at sea there were jobs on land because of the use of local suppliers and service providers.
Neile lisanduvad kohalike varustajate ja teenusepakkujate teenuste kasutamisest tulenenud töökohad maismaal.
The French authorities estimate that operating Le Levant generated at least 10 jobs on land from 1999 to 25 July 2001 [44].
Prantsuse ametiasutuste hinnangul lõi Le Levant’i opereerimine 1999. aastast 25. juulini 2001. aastal maismaal vähemalt kümme töökohta. [44]
According to the same information from the French authorities, operating Le Levant generated EUR 1,66 million of direct expenditure in Saint-Pierre-et-Miquelon (linked to the ship’s supplies, passenger transfers etc.) in the period 1999-2001 [45].
Prantsuse ametiasutuste samade märkuste kohaselt tehti Saint Pierre’il ja Miquelonil ajavahemikus 1999 kuni 2001 Le Levant’i opereerimisel 1,66 miljoni euro ulatuses otseseid kulutusi (laeva varustamisele, reisijate transportimisele jne). [45]
Unlike the information available to the Commission in 2001, this new information therefore demonstrates a quantified impact in terms of job creation.
Erinevalt 2001. aastal komisjoni käsutuses olnud teabest võimaldavad need uued andmed seega konstateerida mõõdetavat mõju töökohtade loomisele.
This effect is not insignificant bearing in mind the small size of the labour market in the territory and comparing it with the number of job seekers (409 people in 1999) [46].
Seda mõju ei saa pidada tähtsusetuks, kui arvestada piirkonna piiratud tööturgu ja võrrelda seda tööotsijate arvuga (409 inimest 1999. aastal).
It also shows that direct expenditure in Saint-Pierre-et-Miquelon linked to operating Le Levant is about twice the amount stated by the Commission in the grounds for Decision 2001/882/EC [47].
Samuti näitavad uued andmed, et Le Levant’i opereerimisel Saint Pierre’il ja Miquelonil tehtud otsesed kulutused on ligikaudu kaks korda suuremad kui komisjoni arvestatud summad otsuse 2001/882/EÜ põhjenduses. [47]
This new information shows that the aid to le Levant generated economic effects, admittedly limited but which could none the less contribute to Saint-Pierre-et-Miquelon’s economic development.
Uus informatsioon lubab konstateerida, et Le Levant’ile antud abi andis majanduslikku efekti, mis oli küll piiratud, kuid võis siiski aidata kaasa Saint Pierre’i ja Miqueloni majanduslikule arengule.
The French authorities also argued that the aid could, more generally, contribute to the development of Saint-Pierre-et-Miquelon by encouraging the necessary economic diversification.
Prantsuse ametiasutused tõid välja ka selle, et abi võis aidata kaasa Saint Pierre’i ja Miqueloni arengule üldisemalt, stimuleerides sealsele majandusele vajalikku mitmekesistamist.
On this point, the Commission’s investigation procedure showed that Saint-Pierre-et-Miquelon’s economy had been almost entirely dependent on industrial fishing until 1993 and then it was dependent on the public sector and public procurement [48].
Siin võib komisjon uurimismenetluse tulemusena märkida, et kuni 1993. aastani sõltus Saint Pierre’i ja Miqueloni majandus peaaegu täielikult tööstuslikust kalapüügist, hiljem aga avalikust sektorist ja riigihangetest. [48]
The Commission accepts that this dependence on very limited sources of jobs and income may hold back the territory’s development.
Komisjon möönab, et niisugune sõltuvus väga piiratud hulgast töökohtade ja sissetulekute allikatest võib pidurdada piirkonna arengut.
In view of the particular geographic characteristics of Saint-Pierre-et-Miquelon and the very small size of its domestic market, the Commission admits that economic diversification was useful for its development and that tourism could prove a promising path for diversification when the aid was granted.
Arvestades Saint Pierre’i ja Miqueloni geograafilist eripära ja piiratud siseturgu, möönab komisjon, et majanduse mitmekesistamine oli piirkonna arengule kasulik ning et turism võis olla abi eraldamise ajal lootustandev suund.
The Commission also accepts the French authorities’ comments that the small size of the archipelago limited the possibilities for proposing long-stay tourism but that on the other hand it was suited to developing cruise activities.
Komisjon aktsepteerib ka Prantsuse ametiasutuste märkust, et saarestiku väiksus piirab pikaajalist külastust sisaldavate turismiteenuste pakkumist, kuid tema asukoht võimaldab arendada kruiisiteenust.
The Commission notes that according to the information provided by the French authorities, the number of cruises visiting the archipelago fluctuated sharply in the years prior to the granting of the aid and the commissioning of Le Levant, but that this figure seems to have stabilised at a relatively high level from 2000 [49].
Komisjon märgib, et Prantsuse ametiasutuste esitatud informatsiooni kohaselt oli saarestikku külastavate kruiisireisijate arv abi eraldamisele ja Le Levant’i kasutusele võtmisele eelnenud aastatel väga kõikuv, kuid aastast 2000 näib see olevat stabiliseerunud suhteliselt kõrgel tasemel. [49]
However real they are, these contributions to Saint-Pierre-et-Miquelon’s development may never the less seem limited, especially in comparison with the aid intensity.
Ehkki panus Saint Pierre’i ja Miqueloni arengusse on olemas, võib see siiski tunduda tagasihoidlik, eriti võrreldes abi osatähtsusega.
The Commission considers, however, that the compatibility of the aid with the common market should be assessed by comparing the contribution that the aid can make to Saint-Pierre-et-Miquelon’s development and the degree of trade distortion between Member States that it could cause.
Komisjon leiab siiski, et hinnates abi kokkusobivust ühisturuga, tuleb selle liikmesriikidevahelist kaubandust moonutada võiva mõju ulatust hinnata suhtes abi võimaliku panusega Saint Pierre’i ja Miqueloni arengusse.
In this respect, the Commission considers that while there is no doubt that the aid could have some adverse effect on trade between Member States as shown in section 2.4, it is none the less likely that this effect will be very slight given the specific circumstances of the case.
Komisjon leiab selles küsimuses, et ehkki abil võis vaieldamatult olla teatav negatiivne mõju liikmesriikidevahelisele kaubandusele, nagu on tõendatud alajaotuses 2.4, on see mõju tõenäoliselt siiski väga piiratud tulenevalt juhtumi konkreetsetest asjaoludest.
In this connection, the Commission notes the following:
Selles osas tõstab komisjon esile eelkõige järgmist:
Le Levant is a small capacity ship as it carries only about 95 passengers, which obviously limits its impact on the market,
Le Levant on väga väikese mahutavusega laev ning võib peale võtta üksnes ligikaudu –95 reisijat, mis piirab loomulikult tema mõju turule.
the cruises offered by Le Levant from Saint-Pierre-et-Miquelon (i.e. outside Community waters) were mainly targeted at the North American market [50], both because of the marketing networks set up by CIL and the geographic location of the archipelago, which made it a cruise ‘hub’ (some 4600 kilometres from Paris, but only 25 kilometres from the Canadian coast) [51],the Commission also notes that according to the information it has received, no other operator established in the Community offers or offered in the period in question, cruises to Saint-Pierre-et-Miquelon and that the cruises organised by Le Levant, which combined top luxury and unusual destinations, were clearly targeted at a very narrow segment of the cruise market, and one which was not highly developed in Europe.
Le Levant’i kruiisid lähtekohaga Saint Pierre’ilt ja Miquelonilt (ehk ühenduse vetest väljastpoolt) olid suunatud peamiselt Põhja-Ameerika turule, [50] seda nii tulenevalt CILi rajatud turustusvõrgustikust kui ka saarestiku geograafilisest asukohast kruiiside sõlmpunktis (umbes 4600 kilomeetri kaugusel Pariisist, kuid ainult 25 kilomeetri kaugusel Kanada rannikust). [51]Komisjon toob ka välja, et talle antud teabe järgi ei paku ega ole pakkunud ükski teine ühenduses asuv operaator kõnealusel ajal kruiise Saint Pierre’ile ja Miquelonile ning et Le Levant’iga korraldatud kruiisid, milles olid ühendatud luksuslikkus ja ebatavalised sihtkohad, olid ilmselgelt suunatud väga kitsale ja Euroopas vähe arendatud segmendile kruiisiturust.
In the light of the above, the Commission finds that the aid in question could make a contribution to Saint-Pierre-et-Miquelon’s development by creating jobs and diversifying its economy and that although modest, this contribution is greater than the distortion of trade between Member States that the aid could cause.
Eelöeldut arvestades konstateerib komisjon, et küsimuse all olev abi võib anda panuse Saint Pierre’i ja Miqueloni arengusse tänu töökohtade loomisele ja majanduse mitmekesistamisele ning et oma tagasihoidlikkusest hoolimata on see panus suurem kui ulatus, milles abi võib moonutada liikmesriikidevahelist kaubandust.
The Commission also finds that this aid was necessary.
Komisjon konstateerib ka, et abi oli vajalik.
The profitability forecasts for operating the vessel from Saint-Pierre-et-Miquelon under the terms of the package approved by the French authorities were such that the project’s profitability could only be guaranteed as a result of the aid.
Nimelt prognoosis Prantsuse ametiasutuste poolt heaks kiidetud rahastamisskeem laeva opereerimiseks Saint Pierre’ilt ja Miquelonilt, et projekti tasuvust saab tagada üksnes abi toel.
The project to build and operate Le Levant could therefore not have been achieved without the aid.
Le Levant’i ehitamise ja opereerimise projekti ei oleks seega saanud realiseerida ilma abita.
For the above reasons, the Commission therefore finds that the aid to Le Levant includes a ‘development component’.
Eelnimetatud põhjustel nendib komisjon seega, et Le Levant’i jaoks antud abis on olemas arengukomponent.
The Commission finds that France has unlawfully implemented the aid in question in breach of Article 88(3) of the Treaty.
Komisjon konstateerib, et Prantsusmaa on kõnealust abi rakendanud ebaseaduslikult, rikkudes asutamislepingu artikli 88 lõike 3 tingimusi.
However, the Commission considers that the aid constitutes development assistance pursuant to Article 4(7) of Directive 90/684/EEC and that it is therefore compatible with the common market,
Komisjon leiab siiski, et abi näol on tegemist arenguabiga direktiivi 90/684/EMÜ tähenduses ning abi on seega kokkusobiv ühisturuga,
The State aid which France has implemented in favour of la Compagnie des Îles du Levant in respect of the construction of the cruise ship Le Levant is compatible with the common market.
Riigiabi, mida Prantsusmaa rakendas Compagnie des Îles du Levant’i kasuks kruiisilaeva Le Levant ehitamisel, on kokkusobiv ühisturuga.
Done at Brussels, 20 May 2008.
Brüssel, 20. mai 2008
OJ C 33, 5.2.2000, p. 6, and OJ C 23, 1.2.2007, p. 28.
EÜT C 33, 5.2.2000, lk 6 ja ELT C 23, 1.2.2007, lk 28.
OJ C 33, 5.2.2000, p. 6.
EÜT C 33, 5.2.2000, lk 6.
OJ L 327, 12.12.2001, p. 37.
EÜT L 327, 12.12.2001, lk 37.
Case T-34/02 EURL Le Levant 001 and Others v Commission [2006] ECR II-267.
Kohtuasi T-34/02, EURL Le Levant 001/komisjon, EKL 2006, lk II-267.
France had brought an earlier action for annulment of Decision 2001/882/EC which had been dismissed by the Court of Justice (Judgment of 3 October 2002, Case C-394/01 France v Commission [2002] ECR I-8245).
Varem oli Prantsusmaa esitanud hagi otsuse 2001/882/EÜ tühistamiseks, mille Euroopa Kohus tagasi lükkas (3. oktoobri 2002. aasta kohtuotsus, kohtuasi C-394/01, Prantsusmaa/komisjon, EKL 2002, lk I-8245).
OJ C 23, 1.2.2007, p. 28.
ELT C 23, 1.2.2007, lk 28.