natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This final decision relates to the measures implemented by France in favour of SNCM since 18 February 2002, namely:
Käesolevas lõplikus otsuses käsitletakse meetmeid, mida Prantsusmaa on rakendanud SNCMi kasuks alates 18. veebruarist 2002, nimelt:
the capital contribution of CGMF to SNCM for the sum of EUR 76 million in 2002 (including EUR 53,48 million for public service obligations and the balance for restructuring aid),
CGMFi SNCMile antud kapitalitoetus 76 miljoni euro ulatuses 2002. aastal (millest 53,48 miljonit eurot avaliku teenindamise kohustuste alusel ning ülejäänu ümberkorraldusabina),
the negative sale price of SNCM by CGMF for the sum of EUR 158 million,
CGMFi SNCMile määratud negatiivne müügihind 158 miljoni euro ulatuses,
CGMF’s contribution of EUR 8,75 million,
CGMFi toetus 8,75 miljoni euro ulatuses,;
payment by CGMF of certain additional social measures for the sum of EUR 38,5 million.
teatavate sotsiaalsete lisameetmete katmine CGMFi poolt 38,5 miljoni euro ulatuses.
This decision does not concern the examination of financial compensation paid or to be paid to SNCM for public service obligations for the period 2007-2013, which is the subject of a separate procedure.
Käesolevas otsuses ei käsitleta nende rahaliste hüvitiste läbivaatamist, mida SNCM sai või saab tulevikus avaliku teenindamise kohustuste alusel ajavahemikul 2007–2013 – neid käsitletakse eraldi menetluses.
GROUNDS LEADING TO THE ADOPTION OF THE COMMISSION DECISIONS OF 2002 AND 2006
KOMISJONI 2002. JA 2006. AASTA OTSUSTE VASTUVÕTMISE PÕHJUSED
Initiation of the 2002 formal investigation procedure
aasta ametliku uurimismenetluse algatamine
In its decision to initiate the procedure of 19 August 2002, the Commission, while recognising that SNCM was an undertaking in difficulty, expressed its uncertainty as to the compatibility of the measure notified with the criteria set out in point 3.2.2 of the 1999 guidelines in force at the time.
Oma 19. augusti 2002. aasta otsuses menetluse algatamise kohta tunnustas komisjon SNCMi küll raskustes oleva äriühinguna, kuid väljendas kahtlusi selle kohta, kas teatatud meede on kokkusobiv sel ajal jõus olnud 1999. aasta suuniste punktis 3.2.2. nimetatud kriteeriumidega.
The Commission voiced certain doubts regarding the restructuring plan having regard to the absence of an analysis of the causes for the undertaking’s losses.
Komisjon väljendas teatavaid kahtlusi ümberkorralduskava suhtes, võttes arvesse, et ettevõtte kahjumi põhjuseid ei olnud analüüsitud.
In particular, the Commission raised questions concerning the links between the losses and the public service obligations, the impact of SNCM’s policy of purchasing vessels on its income statements and the measures contemplated for increasing the undertaking’s productivity.
Eelkõige hõlmasid komisjoni küsimused kahjumi ja avaliku teenindamise kohustuste vahelisi seoseid, SNCMi laevade ostupoliitika mõju kasumiaruannetele ning ettevõtte tootlikkuse suurendamiseks kavandatavaid meetmeid.
Moreover, the Commission noted certain lacunae in the restructuring plan, in particular the absence of specific measures to reduce the amount of intermediate consumption and the absence of a reference to SNCM’s future pricing policy.
Peale selle rõhutas komisjon, et ümberkorralduskavas on teatavaid lünki, eelkõige asjaolu, et vahetarbimise summa vähendamiseks puuduvad konkreetsed meetmed ning et ei käsitleta SNCMi tulevast hinnapoliitikat.
The Commission also raised questions regarding the relevance of the calculation method adopted by the French authorities to determine the amount of the recapitalisation and regarding some of the hypotheses on which to base financial simulations.
Samuti olid komisjoni arvates küsitavad Prantsuse ametiasutuste poolt rekapitaliseerimise summa kindlaksmääramiseks kasutatud arvutamismeetodi asjakohasus ning teatavad finantssimulatsioonide koostamiseks kasutatud hüpoteesid.
The extension of the 2006 formal investigation procedure
aasta ametliku uurimismenetluse laiendamine
By its decision of 13 September 2006, the Commission decided to extend the 2002 formal investigation procedure to the measures laid down in connection with the sale of SNCM to the private sector.
Komisjon otsustas oma 13. septembri 2006. aasta otsusega laiendada 2002. aasta ametlikku uurimismenetlust SNCMi erasektorile võõrandamise raames ettenähtud meetmetele.
First of all, in view of the invitation of the French authorities of 7 April 2006 (see recital 17 of this decision) to examine a part of the 2002 capital contribution in the light of the Altmark case-law, the Commission raised uncertainty in that regard as to compliance with the conditions (in particular the second and the fourth) laid down by the Community court in that judgment.
Esiteks, arvestades seda, et Prantsuse ametiasutustel paluti 7. aprillil 2006 (vt käesoleva otsuse punkti 17) läbi vaadata osa 2002. aasta kapitalitoetuse summast Altmarki kohtupraktikat silmas pidades, väljendas komisjon sellega seoses kahtlusi ühenduse kohtuniku nimetatud kohtuotsuses esitatud tingimustest (eelkõige teisest ja neljandast tingimusest) kinnipidamise osas.
In the event that that amount is categorised as aid compatible with Article 86(2) EC, the Commission took the view, in its decision of 2006, that the new amount of aid to be assessed in the light of the guidelines for restructuring aid was EUR 15,81 million.
Oma 2006. aasta otsuses leidis komisjon, et juhul kui kõnealune summa oleks liigitatud EÜ asutamislepingu artikli 86 lõikega 2 vastavuses olevaks abiks, oleks uus abisumma, mida tuleb hinnata ümberkorraldusabi käsitlevaid suuniseid silmas pidades, 15,81 miljonit eurot.
In so far as the amount of restructuring aid is noticeably lower than that notified in 2002 and approved in 2003, the Commission expressed doubts as to whether it was appropriate to maintain all of the compensatory measures imposed on SNCM by the 2003 decision.
Komisjon avaldas kahtlust seoses sellega, kas juhul, kui ümberkorraldusabi suurus on 2002. aastal teatatud ja 2003. aastal heaks kiidetud summast tunduvalt väiksem, on asjakohane säilitada kõik 2003. aasta otsusega SNCMile pandud kohustused.
The Commission also expressed doubts as to whether the conditions imposed by the 2003 decision had been complied with, namely the principle of price leadership and the frequency of services to Corsica.
Samuti väljendas komisjon kahtlust selliste 2003. aasta otsusega sätestatud tingimuste täitmise suhtes, mis käsitlevad hinnaliidri põhimõtet ja Korsikale tehtavate ülesõitude arvu.
As regards the negative price at which SNCM was sold, the Commission had doubts regarding compliance of the recapitalisation by the State prior to the sale of SNCM with the principle of the private investor in a market economy.
Seoses SNCMi võõrandamise negatiivse hinnaga väljendas komisjon kahtlust, kas riigipoolne rekapitaliseerimine enne SNCMi võõrandamist on vastavuses turumajandusliku erainvestori põhimõttega.
In particular, the Commission expressed doubts as to the validity of the calculation of the liquidation costs which the State shareholder would be required to pay in the event of the liquidation of SNCM.
Eelkõige väljendas komisjon kahtlust nende likvideerimiskulude arvutamise paikapidavuse suhtes, mida riik peab aktsionärina SNCMi likvideerimise korral maksma.
The Commission questioned whether the financial measures might be justified under the guidelines on rescue and restructuring aid.
Komisjon kahtles, kas päästmis- ja ümberkorraldusabi käsitlevad suunised võiksid põhjendada finantsmeetmete võtmist.
It also cast doubts concerning the second recapitalisation of EUR 8,75 million so far as concerns observance of the principles of concomitance of the individual and public investment and the similarity of the subscription conditions within the meaning of the case-law.
Muu hulgas oli komisjonil kahtlusi 8,75 miljoni euro suuruse teise rekapitaliseerimise kohta seoses era- ja avaliku sektori investeeringute samaaegsuse põhimõttest kinnipidamise ning aktsiate märkimise tingimuste asjakohasusega kohtupraktika tähenduses.
Finally, the Commission expressed doubts as to whether the additional social measures of EUR 38,5 million of aid could constitute an indirect advantage for the undertaking.
Lõpuks avaldas komisjon kahtlust selle üle, kas 38,5 miljoni euro ulatuses võetavad sotsiaalsed lisameetmed isikutoetuste maksmiseks võiksid anda ettevõtjale kaudse eelise.
It also noted the risk of conflict with the supplementary redundancy payments as part of the risks borne by reasonable investors.
Samuti rõhutas komisjon vasturääkivuse ohtu, kui koondamisega seotud lisahüvitised arvestatakse teadliku investori kantavate riskide hulka.
The 2002 recapitalisation
Kommentaarid 2002. aasta rekapitaliseerimise kohta
The sum of EUR 53,48 million in the light of the Altmark case
Seisukoht 53,48 miljoni euro kohta, arvestades Altmarki kohtupraktikat
Fulfilment of the four Altmark criteria
Altmarki kohtuasja neljast kriteeriumist kinnipidamine
In their letter of 7 April 2006 and in connection with the comments submitted following the 2006 decision, the French authorities called upon the Commission to find that, on account of its ‘public service compensation’ nature for the period 1991 to 2001, a part of the capital increase of 2002, namely EUR 53,48 million, does not constitute State aid in the light of Altmark, considering that the four conditions laid down in that judgment are fulfilled in the present case.
Prantsuse ametiasutused kutsusid oma 7. aprilli 2006. aasta kirjas ning pärast 2006. aasta otsuse vastuvõtmist esitatud kommentaarides komisjoni üles sedastama, et 2002. aasta kapitali suurendamise üks osa, nimelt 53,48 miljoni euro suurune summa ei ole oma „avalikku teenindamist hüvitava” iseloomu tõttu ajavahemikul 1991–2001 Altmarki kohtupraktikat silmas pidades käsitatav riigiabina, leides, et nimetatud kohtupraktikas sätestatud neli tingimust on kõnealusel juhul täidetud.
As regards, specifically, the second condition in Altmark, the French authorities note that under the Altmark judgment, only the parameters of the calculation must be established in advance in an objective and transparent manner.
Konkreetsemalt Altmarki teise tingimuse puhul rõhutavad Prantsuse ametiasutused, et Altmarki kohtuotsuse põhjal peab eelnevalt objektiivsel ja läbipaistval viisil kindlaks määrama üksnes arvutamiseks kasutatavad parameetrid.
In the present case, they state that the amount of EUR 53,48 million was paid in November 2003 on the basis of calculation parameters established prior to the period in question (1991-2001).
Seega märgivad Prantsuse ametiasutused käesoleval juhul, et 53,48 miljonit eurot maksti 2003. aasta novembris nende arvutusparameetrite alusel, mis olid asjaomase ajavahemiku (1991–2001) kohta eelnevalt kindlaks määratud.
Accordingly, in the opinion of France, the fact that the payment of the revaluation for under-compensation occurred a posteriori does not call into question its conclusion that the parameters on the basis of which the compensation of EUR 53,48 million is calculated were clearly established in an objective and transparent manner prior to the performance of public service tasks.
Seega ei sea Prantsusmaa arvates asjaolu, et ebapiisava hüvitamise ümberhindamiseks tehti makse tagantjärele, kahtluse alla tema järeldust, mille kohaselt olid need parameetrid, mille alusel 53,48 miljoni euro suurune hüvitis arvutati, enne avaliku teenindamise kohustuste täitma asumist objektiivsel ja läbipaistval viisil kindlaks määratud.
In respect of the fourth condition in Altmark, the French authorities take the view that that refers to characteristics of an undertaking entrusted with a public service task fitting the description of average good management but, on the other hand, makes no reference to any requirement of minimum or average profitability of the undertaking in question.
Altmarki neljanda tingimuse puhul leiavad Prantsuse ametiasutused, et selles osutatakse sellise avaliku teenindamise kohustust täitva ettevõtja tunnustele, keda võib liigitada tüüpiliseks hästi juhitud ettevõtteks, kuid seevastu ei osutata kordagi mis tahes nõudele seoses kõnealuse ettevõtja minimaalse või keskmise tasuvusega.
SNCM therefore acted as an averagely well-run undertaking would act.
Seega käitus SNCM tüüpiliselt hästi juhitud ettevõttena.
France notes that the public operator was the only undertaking capable of taking on those obligations in terms of annual regularity and frequency of service and did so in spite of the arrival in 1996 of a private operator, which only operated certain lines and only during the high season.
Prantsusmaa rõhutab, et kohustusi oli aastaringselt ja nõutava sagedusega võimeline täitma üksnes avalik-õiguslik ettevõtja, ning seda hoolimata sellest, et 1996. aastal sisenes turule eraettevõtja, kes teenindas üksnes teatavaid liine ja ainult kõrghooajal.
Moreover, no other undertaking existed in the strict sense whose costs could be used as a reference for determining whether or not the level of compensation granted to SNCM exceeded the costs necessarily incurred in the performance of public service obligations.
Rangemas tähenduses ei ole olemas ettevõtjat, kelle kulusid võiks võtta aluseks selle kindlaksmääramisel, kas SNCMile antud hüvitise tase ületab avaliku teenindamise kohustuste täitmiseks vajalikke kulusid või mitte.
According to the French authorities, it would therefore be difficult to compare the costs structure of SNCM and that of other shipping companies, having regard to the specific nature of the activity of the latter and the market on which it operates.
Seetõttu on Prantsuse ametiasutuste arvates keeruline võrrelda SNCMi kulude struktuuri teiste laevandusettevõtete omaga, võttes arvesse SNCMi tegevuse ning asjaomase turu spetsiifilisust.
In spite of the practical impossibility of finding an undertaking which could be used as a reference point for that period, France believes that it sought to provide, during its dealings with the Commission which took place in 2005 and 2006, objective and justifiable evidence proving the nature of SNCM as a ‘typical well-run and adequately equipped undertaking’ and demonstrating that the fourth criterion laid down in the Altmark judgment is fulfilled.
Vaatamata sellele, et praktikas ei ole võimalik leida ettevõtjat, keda võiks kõnealuse ajavahemiku kohta kasutada võrdlusalusena, leiab Prantsusmaa, et 2005. ja 2006. aastal komisjoniga peetud teabevahetuse käigus kohustati teda esitama objektiivseid ja põhjendatud argumente, mille alusel oleks võimalik määratleda SNCMi kui „tüüpilist, hästi juhitud ja piisavalt varustatud ettevõtet”, ning sedastada, et Altmarki kohtuotsuses esitatud neljas kriteerium on täidetud.
France considers, moreover, that a comparison based on the evidence available relating to the costs structure of CFF and that of SNCM is far from being inconsistent with the presumption of SNCM’s good management, above all because it does not make it at all possible to take into account a not inconsiderable part of the costs of the public service activity which relates to the transport of goods.
Peale selle leiab Prantsusmaa, et võrdlus, mis põhineb CFFi ja SNCMi kulude struktuuri kohta kättesaadavatel andmetel, ei lükka kaugeltki ümber SNCMi hea juhtimise presumptsiooni, eelkõige seetõttu, et see ei võimalda üldse arvesse võtta seda olulist osa avaliku teenindamise kuludest, mis on seotud kaubaveoga.
In addition, France states that, in a case like this, it is possible to take the view that the case-law which led to the judgment in Altmark (and in particular the Ferring case) must be understood as a review only as to the absence of overcompensation.
Muu hulgas kinnitab Prantsusmaa, et sellisel juhtumil nagu käesolev võib järeldada, et Altmarki kohtuotsuse (ja eelkõige Ferringi kohtuotsuse) aluseks olev kohtupraktika peab olema mõistetav üksnes ülemäärase hüvitise puudumise tõestusena.
In that respect, the French authorities state that the subsidies granted did not exceed the costs actually borne by SNCM on account of the public service obligations with which it is entrusted, as the Commission pointed out in its decision of 30 October 2001.
Sellega seoses leiavad Prantsuse ametiasutused, et makstud toetused ei ületanud SNCMi tegelikult kantud kulude suurust seoses talle pandud avaliku teenindamise kohustustega, nagu seda osutas komisjon oma 30. oktoobri 2001. aasta otsuses.
In conclusion, France takes the view that the existence of public service obligations, in conjunction with the absence of over-compensation in the period 1991 to 2001, confirms that the 4 conditions in Altmark are fulfilled.
Kokkuvõtteks on Prantsusmaa seisukohal, et Altmarki kohtuasjas esitatud neljast tingimusest kinnipidamist kinnitab avaliku teenindamise kohustuste olemasolu ning tõsiasi, et ajavahemiku 1991–2001 kohta ei toimunud ülemäärast hüvitamist.
The compatibility of the amount of EUR 53,48 million in the light of Article 86(2) EC
53,48 miljoni euro kokkusobivus ühisturu nõuetega, võttes arvesse EÜ asutamislepingu artikli 86 lõiget 2
If the Commission were to conclude that that intervention were State aid within the meaning of Article 87(1) EC, the French authorities submit that the autonomous and independent measure of the 2002 restructuring plan is compatible in terms of Article 86(2) EC, since that basis of compatibility was not challenged by the Court of First Instance in its judgment in Case T-349/03.
Kui komisjon peaks järeldama, et kõnealuse sekkumise puhul on tegemist riigiabiga EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses, leiavad Prantsuse ametiasutused, et see iseseisev ja 2002. aasta ümberkorralduskavast sõltumatu meede on kokkusobiv EÜ asutamislepingu artikli 86 lõikega 2, kuna esimese astme kohus seda kokkusobivuse alust oma 2005. aasta otsuses ei vaidlustanud.
In that respect, France states that the amount of EUR 53,48 million covering compensation for public service costs for the period 1991 to 2001 is not a measure granted during restructuring, irrespective of whether it relates to the restructuring plan notified in 2002 or its updating, but rather a measure preceding the restructuring plans in question.
Sellega seoses kinnitab Prantsusmaa, et 53,48 miljoni euro suurune summa, mis katab hüvitised avaliku teenindamise kohustuste täitmise eest ajavahemikul 1991–2001, ei ole ümberkorralduse ajal võetud meede, olgu siis tegemist 2002. aastal teatatud ümberkorralduskava või selle ajakohastatud versiooniga, vaid et see võeti enne kõnealuseid ümberkorralduskavasid.
Moreover, the French authorities submit that a measure designed to offset the costs burdening undertakings on account of their public service obligations is not in the nature of restructuring aid as defined in the guidelines.
Samuti väidavad Prantsuse ametiasutused, et meede, mille eesmärk on hüvitada ettevõtjate avaliku teenindamise kohustuste täitmise tõttu kantud kulud, ei ole oma iseloomult ümberkorraldusabi kõnealustes suunistes määratletud tähenduses.
The French authorities submit that, even if that amount was notified in connection with the total cash injection in respect of restructuring aid, the Commission is not bound by the classifications adopted by the Member States and that, on the other hand, it is for the Commission to reclassify a measure, depending on the circumstances, as non-State aid, or, on the contrary, to classify a measure as State aid even though the Member State in question did not present it in that manner.
Prantsuse ametiasutused leiavad, et isegi kui sellest summast teatati ümberkorraldusabina antava üldise rahalise panuse raames, ei ole komisjon seotud liikmesriikide vastuvõetud määratlustega, vaid et komisjoni ülesanne on hoopis vajaduse korral klassifitseerida asjaomane meede ümber meetmena, mis ei ole riigiabi, või vastupidi, liigitada meede riigiabiks, isegi juhul, kui asjaomane liikmesriik ei ole seda sellena esitanud.
The balance notified for restructuring aid
Seisukoht ümberkorraldusabi alusel teatatud saldo kohta
In the light of the foregoing, France takes the view that, if the amount of EUR 53,48 is considered to be free from aid elements or if it is classified as aid compatible with Article 86(2) EC, the amount of aid which must be considered to be restructuring aid under the 2002 notification would amount, not to EUR 76 million, but to EUR 15,81 million.
Eeltoodut arvesse võttes leiab Prantsusmaa, et kui 53,48 miljoni euro suuruse summa puhul otsustatakse, et sellel puuduvad riigiabi tunnused, või kui see liigitatakse EÜ asutamislepingu artikli 86 lõikega 2 kokkusobivaks riigiabiks, ei ole 2002. aastal teatatud ümberkorraldusabina käsitatava abi suurus enam mitte 76 miljonit eurot, vaid 15,81 miljonit eurot.
France recalls, first, that the seriousness of the industrial action of 2004 to 2005 and the deterioration in the economic and financial situation of SNCM led the State shareholder to launch a procedure for selecting private investors in January 2005 and to implement urgent measures (in particular the sale of Asco and the shareholding in Sud Cargos.
Kõigepealt tuletab Prantsusmaa meelde, et aastatel 2004–2005 toimunud sotsiaalsete liikumiste tõsiduse ning SNCMi majandusliku ja finantsolukorra halvenemise tõttu algatas riik aktsionärina 2005. aasta jaanuaris erainvestorite valikumenetluse ning rakendas erakorralisi meetmeid (eelkõige laeva Asco ja ettevõttes Sud Cargos osaluse võõrandamine).
The negative transfer price of SNCM
Seisukoht SNCMi negatiivse võõrandamishinna kohta
Pursuant to the relevant Community case-law, the French authorities call upon the Commission to consider that the negative sale price of SNCM of EUR 158 million does not contain any measure which may be classified as aid within the meaning of Article 87(1) EC in so far as the French State acted like a private investor in a market economy.
Kohaldades kõnealuses valdkonnas ühenduse kohtupraktikat, kutsuvad Prantsuse ametiasutused komisjoni üles võtma seisukoha, et SNCMi 158 miljoni euro suurune negatiivne võõrandamishind ei sisalda ühtegi meedet, mida saaks liigitada abina EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses, kuna Prantsuse riik käitus turumajandusliku erainvestorina.
First of all, France observes that the final price of EUR 158 million, which is lower than the negative price which the purchasers asked for initially at the time of their audit of SNCM, is the result of a negotiation of transfer of control conducted in connection with an open, transparent and non-discriminatory competitive tendering procedure and, on that ground, does in fact constitute a market price.
Kõigepealt osutab Prantsusmaa, et 158 miljoni euro suurune lõplik hind, mis oli väiksem sellest negatiivsest hinnast, mida ülevõtjad SNCMi auditeerimise põhjal algselt küsisid, on avatud, läbipaistva ja mittediskrimineeriva hankemenetluse raames kontrolli võõrandamise üle peetud läbirääkimistel saavutatud tulemus ning et seetõttu on tõepoolest tegemist turuhinnaga.
France takes the view that, in so far as that search for a private partner for SNCM was made in an open, transparent and non-discriminatory competitive tendering procedure, at the end of which the best bid was chosen, the sale price is a market price.
Prantsusmaa leiab, et kuna SNCMile otsiti eraõiguslikku partnerit avatud, läbipaistva ja mittediskrimineeriva hankemenetluse käigus, mille järel valiti välja parim pakkumine, on võõrandamishinna puhul tegemist turuhinnaga.
According to the French authorities, the negative sale price of EUR 158 million took place in the most favourable conditions for the State in accordance with Community case-law and the Commission’s line of decisions and contains no aid element.
Prantsuse ametiasutuste arvates toimus võõrandamine 158 miljoni euro suuruse negatiivse hinna eest riigi jaoks kõige soodsamates tingimustes kooskõlas ühenduse kohtupraktika ning komisjoni otsustuspraktikaga ega sisalda seega mingeid abile omaseid tunnuseid.
France takes the view that that negative price is lower than the liquidation cost which the State would have to bear in the event of the liquidation of the undertaking.
Prantsusmaa leiab, et kõnealune negatiivne hind on madalam likvideerimiskuludest, mida riik oleks pidanud ettevõtte likvideerimise korral kandma.