natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Communication lays down two possibilities for excluding the presence of State aid in sales of land and buildings by public authorities: when the sale is carried out through an unconditional bidding procedure, accepting the best bid or, in the absence of such procedure, when the sale price is at least equal to the value established by an independent expert evaluation.
Teatise kohaselt on kaks võimalust välistada riigiabi esinemist ametiasutuste korraldatava maa ja hoonete müügi korral: müük toimub tingimusteta pakkumismenetluse alusel, kus võetakse vastu parim pakkumine, või toimub müük eespool kirjeldatud pakkumismenetluse puudumisel hinnaga, mis on võrdväärne hinnaga, mille on määranud sõltumatu asjatundja.
Such an evaluation must be carried out by one or more independent asset evaluators [9] prior to the sale negotiations, in order to establish the market value of the asset on the basis of generally accepted market indicators and evaluation standards.
Kõnealune hinnang peab olema teatise kohaselt koostatud enne müügiläbirääkimisi ning ühe või mitme vara hindaja poolt, [9] et kindlaks määrata turuväärtus üldtunnustatud turunäitajate ja hindamisstandardite alusel.
In the case at hand, there was no formal bidding procedure.
Käesolevas maamüügitehingus ei toimunud ametlikku pakkumismenetlust. Olemas on eelnevalt koostatud hinnang krundi kohta, mis asub vahetult kõnealuse tehingu aluseks oleva krundi kõrval.
There was an ex ante evaluation of an adjacent plot of land, which was undoubtedly carried out by an independent asset evaluator and on the basis of generally accepted evaluation standards, within the meaning of the Communication (see Section V.1 above).
Teatises sätestatud tähenduses oli kõnealuse hinnangu (vt V peatüki 1. jagu) kahtlemata koostanud sõltumatu hindaja, võttes aluseks üldtunnustatud hindamisstandardid.
Although the evaluation did not concern the plot which was sold but rather an adjacent plot, the result of the evaluation can be considered as a reasonable estimate of the market price of the land at the time it was carried out.
Hinnangu tulemust võib, vaatamata sellele, et hinnang ei käsitle kõnealuse tehingu aluseks olevat krunti, vaid krunti, mis asub kõnealuse krundi kõrval, pidada mõistlikuks hinnanguks kõnealuse tehingu aluseks oleva krundi turuväärtuse kohta hindamise koostamise ajal.
However, this evaluation was carried out in May 2003, almost two and a half years before the sale took place (in October 2005).
Hinnang koostati aga siiski 2003. aasta mais, mis on ligikaudu kaks ja pool aastat enne müügi toimumist (2005. aasta oktoober).
During such a long period of time, the value of the land may have changed significantly.
Nii pika aja jooksul võis maa väärtus oluliselt muutuda.
During the formal investigation procedure and on the basis of a request from the Commission, the Swedish authorities provided an update of this evaluation (see Section V.3 above).
Ametliku uurimismenetluse käigus esitasid Rootsi ametiasutused komisjoni taotlusel 2007. aasta veebruaris väärtuse täpsustuse (vt V peatüki 3. jagu).
There seems to have been no formal updating of the Ernst & Young evaluation before the sale took place, to take into account the time lag between the date of the evaluation and the date the land was sold to Konsum.
Ettevõtja Ernst & Young ei koostanud enne maa müümist Konsumile ametlikku väärtuse täpsustust, et võtta arvesse ajavahet, mis jäi hindamise ja müümise vahele.
Otherwise, the Swedish authorities would have provided such evidence dating back to around the transaction date.
Vastasel juhul oleksid Rootsi ametiasutused esitanud tehingu toimumise ajast pärineva sellekohase tõendi.
Thus, it seems very likely that the information provided by Sweden in February 2007 is an ex post justification for the sale price.
Seetõttu paistab olevat väga tõenäoline, et andmed, mida Rootsi ametiasutused esitasid 2007. aasta veebruaris, esitati selleks, et tagant järele õigustada müügi hinda.
Unlike the Ernst & Young evaluation, the update was not performed on the basis of generally accepted evaluation standards (e.g. cash flow analysis), taking into account expected future revenues.
Erinevalt ettevõtja Ernst & Young hinnangust, ei võtnud Rootsi ametiasutused väärtuse ajakohastamisel aluseks üldtunnustatud hindamisstandardeid (nt rahavoogude analüüs), mille puhul oleks arvesse võetud oodatavaid tulevasi tulusid.
It does not constitute a full evaluation of the land, but rather the application of general market indexes to estimate the theoretical increase in price of the land.
Täpsustamisel ei hinnatud krunti tervikuna, vaid selles kasutati turuindekseid, et hinnata maa väärtuse teoreetilist tõusu.
Most of the indexes provided are very general (e.g. Retail Price Index) and national in scope and thus do not seem to be adequate in the context of the specific sale.
Indeksid on riikliku ulatusega ja suhteliselt üldised (eriti tarbijahinnaindeks) ning seetõttu ei paista need olevat piisavad kõnealuse juhtumi tehingu suhtes.
The real estate index seems to be the most appropriate one.
Paistab, et kaupluste suhtes kohaldatav kinnisvarahinnaindeks on kõige sobilikum.
However, it is national in scope and does not take into account the specificity of the region in which the sale took place.
Sellest hoolimata on indeks riikliku ulatusega ning selles ei võeta arvesse tehingu toimumise piirkonna eripära.
Also, it relates mostly to larger towns, while Åre is a small town.
Indeks kehtib peamiselt suuremate linnade kohta, samal ajal kui Åre on suhteliselt väike asula.
Furthermore, it does not relate to the particular food retail sector, but rather to consumer retail in general.
See ei käsitle ka konkreetselt toiduainete jaemüüki, vaid jaemüüki üldiselt.
Therefore, it is not certain that this index captured the actual trend of real estate prices for food retail purposes in Åre from May 2003 to October 2005.
Seetõttu ei ole selge, kas kõnealune indeks näitab toiduainete jaemüügiks mõeldud kruntide hindade arengut Åres ajavahemikus 2003. aasta mai kuni 2005. aasta oktoober.
The argument from the Swedish authorities that there is basically no market for business/retail activities in Åre — an argument which was put forward as justification for not taking into account the prices of real transactions — is somehow contradicted by the fact that, in 2003, Ernst & Young was able to perform a full evaluation based on the market prospects of the land for the particular food retail activity and on actual tenancy agreements and purchases in the same area.
Rootsi ametiasutuste väitele, et müügi ajal puudus Åres tegelik ettevõtlusmaa/kauplusteks mõeldud maa turg, mida ametiasutused kasutasid selleks, et selgitada, miks nad maa hindamise ajal ei võtnud arvesse hindu, mida kujunesid tegelike tehingute käigus, räägib vastu tõsiasi, et ettevõtja Ernst & Young sai 2003. aastal koostada täieliku hinnangu, mis muu hulgas põhines konkreetse, toiduainete jaemüügiks kasutatava maa turuprognoosidel ning tegelikel üüri- ja müügihindadel Åres.
In any case, before the sale took place there was an alternative and, in the Commission’s opinion, more reliable indicator of the market price of the land, namely the bid put forward by Lidl (see Section VI.1.1.3 below).
Enne maa müümist Konsumile oli olemas siiski alternatiivne ja vastavalt komisjoni hinnangule usaldusväärsem indikaator tehingu aluseks oleva krundi turuväärtuse kohta, nimelt Lidli pakkumine (vt VI peatüki 1.1.3 jagu).
Conditions attached to the sale
Müügiga seotud tingimused
The land in question was subject to urban planning restrictions, namely as regards its intended use, i.e. a food and groceries commercial outlet, and the commercial surface.
Krundi suhtes kehtisid linnaplaneeringust tulenevad piirangud seoses kasutusviisi (toiduainete jaemüük) ja äripinna suurusega.
These restrictions must be considered within the Municipality’s own legitimate public law powers.
Kõnealuseid piiranguid saab pidada kommuuni avalik-õiguslike volituste hulka kuuluvateks.
The Swedish authorities argued that the disputed land deal was part of an overall deal, involving the sale of land in the city centre by Konsum to the Municipality to be used for other development purposes, in accordance with the Municipality’s master development plan.
Rootsi ametiasutused väitsid, et vaidlusalune maamüük oli üks osa suuremast maatehingute sarjast, mis hõlmas tehingut, mille käigus Konsum müüs krundi Åre keskuses, mida vastavalt kommuuni üldisele arengukavale taheti kasutada muuks otstarbeks.
However, there is no formal link whatsoever between the two transactions in the sale contract and during the Commission’s investigation Sweden did not submit any concrete information regarding the other transaction or showing that the two transactions were part of one single deal.
Konsumile maa müümise lepingus puudub aga ametlik seos kommuuni müügitehingu ja Konsumi müügitehingu vahel ning menetluse käigus ei esitanud Rootsi ametiasutused komisjonile konkreetseid andmeid seoses Konsumi müügitehinguga ega andmeid, mis oleksid tõendanud, et tehingud moodustasid ühe osa suuremast kavast.
No relevant restrictions were imposed in the sale contract.
Konsumile maa müümise lepingusse ei lisatud ühtegi piirangut, mis oleksid käesoleva otsuse suhtes olulised.
Thus, it must be considered that there were no ‘special obligations’ attached to the sale, within the meaning of the Communication.
Seetõttu tuleb tõdeda, et müügiga ei kaasnenud erikohustusi teatises sätestatud tähenduses.
There were no conditions attached to Lidl’s bid or to the sale contract.
Lidli pakkumisega ei olnud seotud mingeid tingimusi.
The activity to be developed on the land would be similar (food and groceries retail outlet) and in line with the urban planning restrictions legitimately imposed by the Municipality.
Tegevus, milleks ettevõtja kavatses maad kasutada, oli ligikaudu samaväärne Konsumi tegevusega (toiduainete jaemüük) ja kooskõlas linnaplaneeringust tulenevate piirangutega, mille kommuun oli seaduse kohaselt kehtestanud.
Therefore, the bid put forward by Lidl and the actual sale price to Konsum are directly comparable.
Seetõttu on Lidli esitatud pakkumine ja Konsumi müügihind otseselt võrreldavad.
Application of the market economy investor principle
Turumajanduslikult tegutseva investori põhimõtte rakendamine
According to established case law [10], the starting point in assessing whether the sale involved state resources must be the market economy investor principle (hereinafter ‘MEIP’).
Et hinnata, kas maa müük Konsumile sisaldas riigiabi, peab väljakujunenud kohtupraktika [10] põhjal võtma aluseks turumajanduslikult tegutseva investori põhimõtte.
According to this principle, the aid amount involved in the sale of a public asset is equal to the difference between what the recipient in fact paid and what it would have had to pay in an arm’s-length transaction on the open market to buy an equivalent property from a private vendor at the time of the sale.
Selle põhimõtte kohaselt on riigi omanduses oleva kinnisvara müügiga seotud riigiabi summa sama suur kui vahe, mis tekib summade vahel, mida ostja tegelikult maksis ja mida ostja oleks pidanud samal ajahetkel maksma, et omandada võrdväärne kinnisvara erasektori müüjalt.
Therefore, should a private seller have been able to sell the land to Lidl at the bid price, i.e. if Lidl’s bid was credible and binding, State resources would have been present.
Selle kohaselt võib väita, et kõnealuses tehingus kasutati riigiabi juhul, kui erasektori müüjal oleks Lidlile olnud võimalik müüa krunt ettevõtja pakutud hinnaga. See eeldab omakorda, et Lidli pakkumine oli usaldusväärne ja siduv.
The Commission considers that Lidl’s bid was credible and binding, for the following reasons:
Komisjon on järgmistel põhjustel arvamusel, et Lidli pakkumine oli usaldusväärne ja siduv:
Lidl’s bid was first put forward on 23 August 2005 by a phone call to the Municipal Chief Executive Officer followed by an e-mail sent on the same day.
Lidli pakkumine esitati 23. augustil 2005. aastal Åre kommuuni volikogu esimehele esiteks telefoni ja samal päeval ka e-postiga.
The bid was not submitted by more formal means because Lidl had just become aware that the sale was to take place at a price of SEK 1 on the following day.
Pakkumist ei esitatud ametlikumas vormis seetõttu, et Lidl oli just teada saanud, et müük toimub järgmisel päeval (hinnaga 1 Rootsi kroon).
It can be assumed that there was therefore no time for formalising the bid in any other way;
Seetõttu võib väita, et pakkumise ametlikumaks vormistamiseks ei olnud aega;
On 24 August 2005 the bid was publicised by a radio station which interviewed a Municipal Commissioner on the subject.
augustil 2005 avalikustati pakkumine raadiosaates, kus kõnealuses küsimuses intervjueeriti Åre kommuunivalitsuse juhtivat poliitikut.
The credibility of the bid was not put in question;
Viimane ei seadnud saates pakkumise usaldusväärsust kahtluse alla;
On the same day that Lidl submitted its bid, the Municipal Executive Office renegotiated the sale price with Konsum, which immediately agreed to pay SEK 1 million for the land, instead of SEK 1.
samal päeval, kui Lidl esitas oma pakkumise, pidasid kommuuniametnikud Konsumiga läbirääkimisi müügihinna üle ning Konsum nõustus kohe maksma maa eest 1 Rootsi krooni asemel 1 miljon Rootsi krooni.
On the following day, the Municipal Executive Board approved the sale for SEK 1 million.
Järgmisel päeval kiitis kommuunivalitsus oma koosolekul maa müügi Konsumile 1 miljoni Rootsi krooni eest heaks.
The minutes of this meeting refer explicitly to Lidl’s bid as the basis for the decision to sell the land for SEK 1 million and not for SEK 1, as originally planned.
Koosoleku protokollist selgub, et Lidli pakkumine võeti aluseks otsusele müüa krunt 1 miljoni Rootsi krooni eest ja mitte 1 Rootsi krooni eest, nagu oli algselt kavandatud.
According to the minutes, the Municipal Executive Office was given the task of trying to find an alternative site for Lidl.
Protokollist selgub ka, et kommuuniametnikele anti ülesanne üritada leida krunt Åres, mida Lidlile pakkuda.
This demonstrates that the municipal authorities had themselves already deemed Lidl’s bid credible and binding;
Sellest nähtub, et kommuuni ametiasutused pidasid juba siis Lidli pakkumist usaldusväärseks ja siduvaks;
An official letter of the Municipal Executive Office to the Municipal Council dated 20 September 2005 referred to Lidl's bid and mentioned that the Municipal Executive Office had been in contact with Lidl concerning its establishment in another place in Åre;
septembri 2005. aastal saatsid kommuuniametnikud ametliku kirja kommuunivalitsusele, milles viidatakse Lidli pakkumisele ja väidetakse, et ametnikud võtsid Lidliga ühendust seoses alternatiivse asupaigaga Åres;
By letters of 28 October 2005 to the Municipal Executive and of 30 November 2005 to Den Nya Välfärden, Lidl confirmed that its SEK 6,6 million bid still stood and that it would be interested in participating in any tender for the land;
oktoobri 2005. aasta kirjas kommuunivalitsusele ja 30. novembri 2005. aasta kirjas sihtasutusele Den Nya Välfärden kinnitas Lidl, et nende pakkumine 6,6 miljonit Rootsi krooni oli veel kehtiv ja et ettevõtja oli seoses kõnealuse krundiga huvitatud osalemast võimalikus pakkumismenetluses;
During the whole investigation procedure, the Swedish authorities never questioned the credibility of Lidl’s bid;
Rootsi ametiasutused ei seadnud Lidli pakkumise usaldusväärsust uurimismenetluse jooksul kordagi kahtluse alla;
Lidl is a well known international company competing directly with Konsum in the food and groceries retail market.
Lidl on tunnustatud rahvusvaheline ettevõtja ja otsene Konsumi konkurent toiduainete jaemüügiturul.
Lidl had been opening outlets in Sweden since 2003 in a strategic move to profit from the growing demand for and market share of the hard discount segment in the FMCG sector in the Nordic countries.
Lidl oli Rootsis alates 2003. aastast avanud kauplusi, mis oli osa strateegiast kasutada ära eelist, mis tulenes Põhjamaades suurenevast nõudlusest odavmüügikaupade järele ja kõnealustes maades odavmüügikaupluste turuosa suurenemisest tarbekaupadega kauplemises.
Thus, it can reasonably be assumed that it was indeed interested in the land sold to Konsum.
Seetõttu võib õigustatult möönda, et ettevõtja oli tõesti huvitatud Konsumile müüdud maast.
The Commission considers that Lidl’s credible and binding bid, which was higher than the price of the land as estimated by the updated evaluation, is a better indicator of the market value of the land, since it reflects how much the market was willing to pay for the land at the date of the sale.
Komisjon on arvamusel, et Lidli usaldusväärne ja siduv pakkumine (mis oli Rootsi ametiasutuste arvates suurem kui täpsustatud hinnangus esitatud väärtus) oli parem indikaator maa turuväärtuse kohta kui ajakohastatud hinnang, sest pakkumine peegeldas seda, kui palju oldi maa müügi konkreetsel ajahetkel turul nõus maksma kõnealuse krundi eest.
Even if the expert evaluation had been carried out in accordance with the Communication, i.e. an evaluation of the actual plot of land that was to be sold carried out just before the sale and on the basis of generally accepted evaluation standards, this evaluation would only be a second best instrument to determine the market price of the land, in the absence of real price offers.
Isegi juhul, kui vastavalt teatisele oleks koostatud asjatundja hinnang (st vahetult enne müüki ja üldtunnustatud hindamisstandarditel põhinev hinnang müüdava maa kohta), oleks kõnealune hinnang tegeliku pakkumise puudumisel olnud vaid paremuselt teine vahend maa turuväärtuse kindlaksmääramiseks.
From the moment that a credible and binding bid is submitted and provided that this bid is directly comparable to and higher than the price estimate according to the evaluation, the former must be preferred.
Kohe, kui esitatakse usaldusväärne ja siduv pakkumine, mis on otseselt võrreldav ja sisaldab kõrgemat hinda kui asjatundja hinnang, tuleks eelistada pakkumist. Pakkumise kaudu tehakse kindlaks tegelik turuväärtus.
The bid establishes a real market price and should be considered as a better proxy for the foregone State resources than an expert evaluation.
Käesolevas juhtumis tuleks pakkumise ja tegeliku müügihinna vahet pidada parimaks viisiks riigi vahendite kaotuse mõõtmiseks.
Thus, the Commission concludes that there was a loss of State resources, amounting to the difference between the bid put forward by Lidl and the actual sale price (SEK 4,6 million, around EUR 0,5 million).
Komisjon jõudis seega järeldusele, et käesolevas juhtumis kasutati riigivahendeid Lidli pakkumise ja tegeliku müügihinna vahe (st 4,6 miljonit Rootsi krooni, ligikaudu 0,5 miljonit eurot) ulatuses.
If a public tender had been conducted, the price of the land would have reached at least the amount offered by Lidl and Konsum would have had to pay at least this price for the land.
Kui oleks korraldatud avalik pakkumismenetlus, oleks maa hind tõusnud vähemalt summani, mida pakkus Lidl, ja Konsum oleks pidanud maksma vähemalt kõnealuse hinna, et maad osta.
Thus, the Commission considers that, in the case at hand, the land sale conferred a selective economic advantage to Konsum equal to the difference between Lidl’s bid and the actual sale price.
Komisjon on seetõttu arvamusel, et Konsumile anti käesolevas juhtumis selektiivne majanduslik eelis, mis on võrdväärne Lidli pakkumise ja tegeliku müügihinna vahega.
Distortion of competition and effect on trade between Member States [11]
Konkurentsi moonutamine ja mõju liikmesriikidevahelisele kaubandusele [11]
The consumer cooperative market share of the FMCG sector was 16,2 % in the same year.
Tarbijateühistu osa esmatarbekaupade turust oli 2005. aastal kokku 16,2 %.
The Swedish wholesale and retail food market is dominated by four groups: ICA Ahold, Axfood AB, Coop Norden and BergendahlsGruppen AB, accounting for about 80 % of the commodity retail market [12].
Rootsi toidukaupade hulgi- ja jaemüügiturul on neli domineerivat ettevõtjat: ICA Ahold, Axfood AB, Coop Norden ja Bergendahlsgruppen AB. Nende jaemüügituru osa on ligikaudu 80 %. [12]
The Swedish retail food industry has long been characterised by stable structures and a low degree of internationalisation.
Toiduainete jaemüügiturgu Rootsis iseloomustas pikka aega stabiilsed struktuurid ja rahvusvaheliste ettevõtjate väike osalus.
However, this picture began to change in 1999 when the Dutch retail food giant Ahold took over a 50 % stake in Sweden’s leading retailer ICA.
Olukord hakkas muutuma 1999. aastal, mil toiduainete jaemüügiga tegelev Madalmaade ettevõtja Ahold omandas 50 %-lise osaluse ettevõtjas ICA, kes on Rootsi juhtiv jaemüügiettevõtja.
Subsequently, there has been a wave of consolidations among the Nordic retailers and the companies are becoming more Nordic than domestic in their perspective.
Põhjamaade jaemüügiettevõtjad on sellest ajast alates teinud läbi mitmeid ühinemisi ja nende vaatlusväli on laienemas kodumaiselt turult Põhjamaade turule.
The general trend has been an increase in the sales volumes by hypermarkets and large supermarkets, while small and medium-sized stores have lagged behind.
Üldise suundumuse kohaselt on suurkaupluste ja suuremate supermarketite läbimüük suurenenud, samal ajal kui väiksemate ja keskmise suurusega kaupluste läbimüük on jäänud soiku.
Discount stores have been gaining market share.
Odavmüügikaupluste turuosa on suurenenud.
Between 1990 and 2002, discount stores increased their share of total sales from 3 % to 13 %.
Nende osakaal kogu läbimüügis suurenes 3 %-lt 1990. aastal 13 %-le 2002. aastal.
In response to this trend, the Nordic retailers have been opening up their own discount units and increasing the number of products sold under their own label.
Vastusena sellele suundumusele on Põhjamaade jaemüügiettevõtja avanud oma odavmüügikauplusi ja suurendanud toodete arvu, mida müüakse nende oma kaubamärgi all.
During the formal investigation procedure, the Commission confirmed its initial assessment that the measure distorted competition and had the potential to affect trade between Member States.
Ametliku uurimismenetluse jooksul leidis kinnitust komisjoni esialgne hinnang, et abimeede moonutas konkurentsi ja võis mõjutada liikmesriikide vahelist kaubandust.
Competition was affected through the distortion of asset allocation between competing firms.
Konkurentsi mõjutas kinnisvara jaotumise moonutamine konkureerivate ettevõtjate vahel.
Also, the aid reinforced the financial position of an undertaking with international activities.
Lisaks sellele tugevdas abimeede rahvusvaheliselt tegutseva ettevõtja rahalist olukorda.
According to the case law of the Court [13]‘when State financial aid strengthens the position of an undertaking compared with other undertakings competing in intra-Community trade the latter must be regarded as affected by that aid (judgment in Case 730/79 Philip Morris v Commission [1980] ECR 2671, paragraph 11).
Euroopa Kohtu otsuses [13] on sätestatud: „Juhul kui riigi rahalise abiga tugevdatakse ettevõtja seisundit võrreldes muude konkureerivate ettevõtjatega ühenduse kaubanduses, loetakse, et kõnealune abi mõjutab kaubandust (Euroopa Kohtu 17. septembri 1980. aasta otsus kohtuasjas 730/79: Philip Morris Holland BV vs. Euroopa Ühenduste Komisjon, EKL 1980, lk 2671, lk 11).
For that purpose, it is not necessary for the beneficiary undertaking itself to export its products.
Selle eelduseks ei ole vaja, et abisaaja ettevõtja ekspordib oma tooteid.
Where a Member State grants aid to an undertaking, domestic production may for that reason be maintained or increased with the result that undertakings established in other Member States have less chance of exporting their products to the market in that Member State (judgment in Case 102/87 France v Commission [1988] ECR 4067, paragraph 19).’
Kui liikmesriik annab abi ettevõtjale, võib selle tulemusena omamaine toodang suureneda või püsida samal tasemel, mis omakorda võib vähendada muudest liikmesriikidest pärit ettevõtjate võimalusi eksportida oma tooteid kõnealuse liikmesriigi turule (Euroopa Kohtu 13. juuli 1988. aasta otsus kohtuasjas 102/87, Prantsusmaa vs. Euroopa Ühenduste Komisjon, EKL 1988, lk 4067, punkt 19)”.