natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In other words, between issuers with the same rating, the type of issuer (State, financial institution, bank etc.) was not significant, and did not invalidate the conclusions of the study submitted by Italy.
Teisisõnu ei ole sama reitinguga emitentide puhul emitendi tüüp (riiklik emitent, finantsasutus, pank jne) oluline ega muuda kehtetuks Itaalia poolt esitatud uuringu järeldusi.
Contrary to what was affirmed by ABI, the benchmark study applied a broad definition of corporate bonds which referred to bonds issued not only by industrial companies but also by financial companies.
Vastupidiselt ABI väidetele kohaldati võrdlusuuringus ettevõtte võlakirjade puhul laiaulatuslikku määratlust, mis viitab mitte üksnes tööstusettevõtete, vaid ka finantsettevõtete poolt emiteeritud võlakirjadele.
Moreover, the average rating of the basket referred to by the benchmark study was AA–, higher than the rating of CDP, which issued postal savings certificates (A+), or of Italy, which guaranteed them (A+).
Lisaks sellele oli võrdlusuuringus viidatud emitentide korvi keskmine reiting AA–, mis on kõrgem kui postipanga hoiusertifikaate emiteeriva CDP reiting (A+) või sertifikaate tagava Itaalia riigi oma (A+).
In addition, for the placement of structured bonds issued by Italian banks PI/Bancoposta had received an average commission of 2,9 %, which was in line the remuneration for placing postal savings certificates.
Lisaks sellele sai PI/Bancoposta Itaalia pankade poolt emiteeritud struktureeritud võlakirjade müügi eest keskmist vahendustasu 2,9 %, mis vastab postipanga hoiusertifikaatide müügi eest makstava hüvitise määrale.
Italy contested ABI’s comparison of postal savings certificates to State bonds, for the following reasons.
Itaalia vaidlustas ABI poolt esitatud postipanga hoiusertifikaatide võrdluse riigi võlakirjadega järgmistel põhjustel:
They were issued in different ways, State bonds by an auction system, and postal savings certificates on tap,
neid instrumente emiteeritakse erineval viisil: riigi võlakirju müüakse enampakkumisel ja postipanga hoiusertifikaate nõudluse tekkides;
The degree of complexity was different,
keerukusaste on erinev;
The remuneration for placing State bonds was independent of the amount subscribed; this was not the case for postal savings certificates, which required intense planning and management in PI’s network in order to achieve specific placement targets.
riigi võlakirjade müügi eest makstav hüvitis ei sõltu märgitud summast erinevalt postipanga hoiusertifikaatidest, mille puhul on PI müügivõrgus vajalik põhjalik planeerimine ja haldustöö konkreetsete müügieesmärkide saavutamiseks.
Management and organisational efforts and retaining the loyalty of customers were particularly important because investors could withdraw from the investment at any time.
Haldus- ja organisatoorne töö ning klientide usalduse hoidmine on eriti olulised, sest investorid võivad oma investeeringust igal ajal loobuda.
In terms of method and management of placement, therefore, postal savings certificates were not comparable to State bonds, but rather to mutual funds.
Seepärast on postipanga hoiusertifikaadid müügi meetodi ja haldamise poolest pigem võrreldavad investeerimisfondide kui riigi võlakirjadega.
As for the fact that the cost of collecting postal savings certificates had by law to be kept in line with the cost of Treasury debt on the market, Italy pointed out that postal savings certificates had a gross yearly return lower than that of State bonds (for the instruments suggested by way of example, with 8-year, 10-year and 20-year maturities, the difference amounted to 180 bps).
Kuna postipanga hoiusertifikaatide kogumise kulu peab seaduse järgi olema kooskõlas turul kehtivate riigi võlakirjade kuludega, märkis Itaalia, et postipanga hoiusertifikaatide aastane kogutulu on madalam kui riigi võlakirjadel (näiteks 8-aastase, 10-aastase ja 20-aastase tähtajaga instrumentide erinevus ulatub 180 baaspunktini).
Italy was of the view that the difference was due to the implied US-style put option.
Itaalia oli seisukohal, et erinevus tuleneb Ameerika Ühendriikide tüüpi müügioptsioonist.
If distribution fees were then added, the cost to the State was in line.
Kui müügitasud lisada, siis on kulud riigi võlakirjadega kooskõlas.
ABI had overlooked the fact that postal savings certificates carried an implicit put option, and could be compared to mutual funds.
ABI jättis tähelepanuta asjaolu, et postipanga hoiusertifikaatidega kaasneb kaudselt müügioptsioon ja neid võib võrrelda investeerimisfondidega.
Postal savings certificates fell within the definition of structured bonds used by the Banca d’Italia.
Postipanga hoiusertifikaadid kuuluvad Banca d’Italia poolt kasutatava struktureeritud võlakirjade määratluse alla.
The commission for placing postal savings certificates also reflected the whole of the work done by PI in order to achieve certain objectives in term of gross subscription and net subscription, both for postal savings as a whole and for the individual products.
Postipanga hoiusertifikaatide müügi eest makstavas vahendustasus väljendub kogu PI tehtud töö märkimiste kogu- ja netosumma osas seatud kindlate eesmärkide saavutamiseks nii postipanga hoiuste kui ka üksikute toodete osas.
This remuneration also took account of the customer management carried on by PI after placement and along the whole life of the certificate, specifically because of the investor’s entitlement to ask for the reimbursement of the certificate, and the absence of a secondary market.
Selle hüvitise puhul võetakse arvesse ka müügijärgset ja sertifikaadi kogu kehtivusaja jooksul PI poolt teostatavat kliendihaldust, eriti seoses investori õigusega nõuda sertifikaadi tagasimaksmist ja järelturu puudumisega.
Italy contested ABI’s statement regarding the level of commissions for placing index-linked bonds (1 %-2,5 %): the average remuneration received by PI was 3,05 % for placing structured bonds issued by foreign and Italian banks [36], and 2,9 % for placing bonds issued by Italian banks only [37] (as an example, for placing structured bonds issued by Capitalia SpA PI received a fee of 3,212 % of the nominal value subscribed [38].
Itaalia vaidlustas ABI väite indekseeritud võlakirjade müügi eest makstava vahendustasu määra kohta (1–2,5 %). PI-le makstav keskmine hüvitis on 3,05 % välisriikide ja Itaalia pankade emiteeritud struktureeritud võlakirjade müügi eest [36] ja 2,9 % üksnes Itaalia pankade emiteeritud võlakirjade müügi eest [37] (näiteks Capitalia SpA emiteeritud struktureeritud võlakirjade müügi eest sai PI tasu 3212 % märgitud võlakirjade nominaalväärtusest) [38].
Italy concluded that ABI’s study was a general one and overlooked the specific features of the placement of postal savings certificates as compared to that of other bonds.
Itaalia jõudis järeldusele, et ABI uuring oli liiga üldine ja selles on tähelepanuta jäetud postipanga hoiusertifikaatide müügi eripärad teiste võlakirjadega võrreldes.
THE EXPERT STUDY
EKSPERTUURING
The studies commissioned by PI and ABI followed similar methodologies, but their results were difficult to reconcile.
PI ja ABI teostatud uuringutes järgiti sama metoodikat, kuid nende tulemusi oli raske ühildada.
In particular, neither identified products that were perfectly comparable, and in selecting one or other comparator they emphasised different factors affecting placement fees.
Eelkõige ei suudetud kummaski uuringus kindlaks teha täielikult võrreldavaid tooteid ning ühe või teise võrdlustoote valikul rõhutasid nad erinevaid müügi eest makstud hüvitisi mõjutavaid tegureid.
The Commission therefore asked an independent expert to conduct a study in order to establish a market remuneration for the placement of postal savings certificates.
Komisjon palus seepärast sõltumatul eksperdil viia läbi uuring, et tuvastada, milline on postipanga hoiusertifikaatide müügi eest makstav turutingimustele vastav hüvitis.
Methodology used in the expert study to define the comparators
Võrdlustoodete määratlemiseks läbiviidud ekspertuuringus kasutatud metoodika
A fundamental finding of the expert study was that the Italian market for securities was divided into: (i) a first tier, in which issuers targeted institutional investors, yields were at the ordinary level given the default risk and the euro yield curve, distribution was in the hands of large investment banks (or was by open auction, as in the case of most Italian Treasury bonds), and distribution fees were relatively small; and (ii) a second tier, in which distribution took place through banking retail networks targeting individual savers, issuers could obtain better borrowing terms than in the first-tier market, and distribution fees were in the nature of things larger than in the first-tier market.
Ekspertuuringu peamine avastus oli see, et Itaalia väärtpaberiturg jaguneb järgmiselt: (i) esimene aste, kus emitendid püüavad leida institutsionaalseid investoreid, tootlikkus on tavapärasel tasemel, arvestades makseriski ja eurovõlakirjade intressikõverat, müügiga tegelevad suured investeerimispangad (või toimub müük avatud enampakkumise teel, nagu enamiku Itaalia riigi võlakirjade puhul) ja müügitasud on suhteliselt väiksed; ning (ii) teine aste, kus müük toimub pankade jaemüügivõrgu kaudu eesmärgiga leida eraisikutest hoiustajaid, emitentidele antakse paremad laenutingimused kui esimese astme turul ja müügitasud on põhimõtteliselt suuremad kui esimese astme turul.
This had direct consequences on the level of distribution fees embedded in financial products: for any given combination of the characteristics that could be expected to influence the distribution fees for the financial product, the simple fact that the product was sold on the second-tier market drove the fees sharply up.
See mõjutab otseselt finantstoodetes sisalduvat müügitasude taset. Kõigist finantstoote müügitasusid oletatavalt mõjutavatest omadustest tõstab ainuüksi asjaolu, et toodet müüakse teise astme turul, järsult tasude suurust.
The expert study noted that that the distribution fees for financial products ought to be a function of the effort required of the distribution network for their distribution.
Ekspertuuringus märgiti, et finantstoodete müügi eest makstavad tasud peaksid sõltuma müügivõrgu jõupingutustest toodete müümisel.
It then identified the products most comparable to postal savings certificates by looking at their essential characteristics — risk, liquidity, contractual complexity [39], reputation and legal status of the issuer, maturity, size of the issue, offering structure, minimum investment required, and distribution channel (institutional/retail distribution) — and assigning ratings to these characteristics.
Seejärel tehti kindlaks postipanga hoiusertifikaatidega kõige paremini võrreldavad tooted, analüüsides nende põhiomadusi – risk, likviidsus, lepinguline keerukus, [39] emitendi maine ja juriidiline staatus, kasutusaeg, emissiooni suurus, pakkumise struktuur, minimaalne nõutav investeering ja müügikanal (institutsionaalne/jaemüük) – ja määrates reitingud neile omadustele.
It then compared the rating of each characteristic of each financial product with those of each category of postal savings certificate.
Seejärel võrreldi iga finantstoote iga omaduse reitingut kõigi postipanga hoiusertifikaadi liikide omaduste reitingutega.
Financial products and factors affecting distribution fees
Finantstooted ja müügitasusid mõjutavad tegurid
Liquidity
Likviidsus
Complexity
Keerukus
Reputation
Maine
Institutional or retail distribution
Institutsionaalne või jaemüük
Offering structure
Pakkumise struktuur
Minimum Investment required (EUR )
Minimaalne nõutav investeering (eurodes)
BOTs
BOTd
short
lühike
institutional
institutsionaalne
auction
enampakkumine
BTPs
BTPd
low to medium
madal kuni keskmine
medium to long
keskmine kuni pikk
CCTs [40]
CCTd [40]
medium
keskmine
Savings deposits
Säästuhoiused
on tap
nõudluse tekkides
Time deposits
Tähtajalised hoiused
short to medium
lühike kuni keskmine
Deposit certificates (CDs)
Hoiusertifikaadid (CDd)
Listed plain vanilla bank bonds
Börsil registreeritud lihtsate tuletisinstrumentide kujul panga võlakirjad
public offer
avalik pakkumine
Unlisted plain vanilla bank bonds
Börsil registreerimata lihtsate tuletisinstrumentide kujul panga võlakirjad
Listed structured bank bonds
Börsil registreeritud struktureeritud panga võlakirjad
Unlisted structured bank bonds
Börsil registreerimata struktureeritud panga võlakirjad
Corporate bonds
Ettevõtte võlakirjad
medium to high
keskmine kuni kõrge
low to high
madal kuni kõrge
Money market mutual funds
Avatud investeerimisfondid
Bond mutual funds
Võlakirjade investeerimisfondid
Equity mutual funds
Omakapitali investeerimisfondid
Equity (listed)
Omakapital (börsil registreeritud)
Ordinary postal savings certificates
Postipanga tavahoiusertifikaadid
long
pikk
Fixed-term postal savings certificates
Tähtajalised postipanga hoiusertifikaadid
Postal savings certificates indexed at maturity
Kustutuspäeval indekseeritavad postipanga hoiusertifikaadid
Postal savings certificates, inflation-linked
Inflatsiooniga seotud postipanga hoiusertifikaadid
18-month postal savings certificates
18-kuulised postipanga hoiusertifikaadid
The distribution channel (institutional or retail distribution) was a key point in the identification of comparable products.
Võrreldavate toodete kindlaksmääramisel oli müügikanal (institutsionaalne või jaemüük) võtmeküsimus.
Postal savings certificates were best compared to retail financial products, because they were typically sold to households.
Postipanga hoiusertifikaadid on kõige lähedasemad jaefinantstoodetele, sest nende tüüpiline sihtgrupp on kodumajapidamised.
Families held almost the entire stock of postal savings certificates outstanding (about 99 %), and they were not usually bought by institutional investors.
Kõigist kehtivatest postipanga hoiusertifikaatidest kuulub peaaegu enamus peredele (umbes 99 %) ja neid ei osta tavaliselt institutsionaalsed investorid.
This was also the main attribute that meant that State bonds (BOTs, BTPs and CCTs) were not comparable to postal savings certificates.
See on ka oluline tunnus, mis tähendab, et riigi võlakirjad (BOTd, BTPd ja CCTd) ei ole võrreldavad postipanga hoiusertifikaatidega.
The expert study found that the product most closely comparable to postal savings certificates was bank bonds (ordinary and fixed-term postal savings certificates being comparable to ‘plain vanilla’bank bonds, and indexed postal savings certificates to indexed bank bonds — see table 14).
Ekspertuuringust selgus, et postipanga hoiusertifikaatidega kõige lähemaks tooteks on panga võlakirjad (tava- ja tähtajalised postipanga hoiusertifikaadid on võrreldavad lihtsate tuletisinstrumentide kujul panga võlakirjadega ja indekseeritud postipanga hoiusertifikaadid indekseeritud panga võlakirjadega – vt tabel 14).
The second most closely comparable product was mutual funds [41].
Teiseks lähemaks tooteks on investeerimisfondid [41].
Both of these comparable products existed only in dematerialised form [42].
Mõlemad võrreldavad tooted on olemas vaid elektroonilisel kujul [42].
The Commission would observe at this stage that although the remuneration has to be assessed for both paper and dematerialised postal savings certificates, the two forms of postal savings certificate share other characteristics, namely average maturity, yield at maturity, and the features linked to PI as distributor.
Komisjon esitas siinkohal tähelepaneku, et kuigi hüvitisi tuleb hinnata nii pabersertifikaatide kui elektrooniliste postipanga hoiusertifikaatide puhul, on muud omadused, nimelt keskmine kustutusaeg, kustutuspäeval saadav tulu ja PI kui müüjaga seotud omadused, nende kahe postipanga hoiusertifikaadi vormi puhul sarnased.
Methodology used in the expert study to quantify the market remuneration of the comparators
Ekspertuuringus kasutatud võrreldavate toodete eest turul makstavate hüvitiste suuruse mõõtmise metoodika
In order to be able to perform the comparison needed to establish a distribution fee for postal savings certificates, the expert constituted a dataset of bank bonds and mutual funds using (i) a large number of prospectuses for bank bonds listed on TLX, the second organised exchange for securities (after Borsa Italiana) [43] and (ii) the websites of major Italian banks, where prospectuses for bond issues are usually available for download.
Postipanga hoiusertifikaatide müügitasu kindlakstegemiseks vajaliku võrdlusuuringu läbiviimiseks koostas ekspert andmekogu panga võlakirjade ja investeerimisfondide kohta, kasutades (i) mitmeid Borsa Italiana järel suuruselt teisel organiseeritud väärtpaberibörsil TLX [43] noteeritud panga võlakirjade emissiooniprospekte ja (ii) Itaalia suuremate pankade veebilehti, kust on tavaliselt võimalik emissiooniprospekte alla laadida.
The dataset consisted of 511 bond issues distributed on the Italian market between 2002 and 2008 (162 were issued before 2006).
Andmekogu koosnes 511 võlakirja emissioonist, mis toimusid Itaalias aastatel 2002–2008 (162 emiteeriti enne 2006. aastat).
Of total issues in each year the proportion represented by this dataset was as follows: 18 % in 2006, 15 % in 2005, 9 % in 2004, 3 % in 2003, and 0,2 % in 2002.
Andmekogusse oli koondatud kõigist aastas toimunud emissioonidest järgmine protsent: 18 % 2006. aastal, 15 % 2005. aastal, 9 % 2004. aastal, 3 % 2003. aastal ja 0,2 % 2002. aastal.
The expert conducted additional analyses for each comparator using descriptive statistics.
Ekspert viis läbi lisaanalüüsi iga võrdlustoote kohta, kasutades kirjeldavat statistikat.
In the case of bank-issued ‘plain vanilla’ bonds, for example, which were the product most closely comparable to ordinary and fixed-term postal savings certificates, the expert considered that descriptive statistics were not sufficient to give a proper understanding of the factors determining distribution fees which could be used to judge whether the remuneration for the distribution of postal savings certificates was market-conform.
Panga poolt emiteeritud lihtsate tuletisinstrumentide puhul, mis on kõige lähedasemad tooted tava- ja tähtajalistele postipanga hoiusertifikaatidele, leidis ekspert, et kirjeldav statistika ei ole piisav, et anda selget ülevaadet müügitasude määramise tegurite kohta, mis aitaks otsustada, kas postipanga hoiusertifikaatide müügi eest makstud hüvitis vastas turutingimustele.
In particular, bank bonds were not homogeneous in all the relevant respects, and might not be homogeneous with the particular class of postal savings certificates to which they were to be compared.
Näiteks ei ole panga võlakirjad oma omadustelt ühtsed ega pruugi olla ühtsed ka konkreetse võrdluse aluseks oleva postipanga hoiusertifikaatide liigiga.
The statistical evidence had therefore to be used rationally in order to find out, within a group of similar bonds, what characteristics were really relevant to the measurement of distribution fees.
Statistilisi tõendeid tuli seega kasutada mõistlikult, et teha sarnaste võlakirjade rühmas kindlaks, milliseid omadusi saab arvestada müügitasude mõõtmisel.
Here the expert made reference to the list of relevant factors that affected distribution fees (see paragraphs 103-104).
Siinkohal viitas ekspert müügitasusid mõjutavatele asjakohaste tegurite nimekirjale (vt lõiked 103–104).
The effect of these independent variables on the distribution fee for a product like postal savings certificates was estimated by means of regression analysis.
Nende sõltumatute muutujate mõju selliste toodete nagu postipanga hoiusertifikaatide müügitasudele hinnati regressioonanalüüsi abil.
The sample of bank bonds allowed conclusions to be drawn only for the period 2000-2006 in general, and not on a year-by-year basis.
Panga võlakirjade valim võimaldas teha järeldusi aastate 2000–2006 kohta üksnes üldiselt, mitte aga iga aasta kohta eraldi.
The expert was of the clear opinion that a conclusion relating to the whole period was nevertheless relevant, because field interviews helped to establish that there had been no appreciable change in the scale of distribution fees since 2000; some answers even indicated that they had decreased.
Ekspert oli selgel seisukohal, et kogu ajavahemiku kohta ei oleks järelduste tegemine nagunii võimalik, kuna kohapeal läbiviidud küsitluste abil oli võimalik kindlaks teha, et müügitasude suuruses ei ole alates 2000. aastast mingeid märkimisväärseid muutusi toimunud. Mõnedest vastustest selgus isegi, et need vähenesid.
The expert also established a dataset of 102 mutual funds [45]; on this sample, the only useful data analysis carried out was a matter of descriptive statistics [46].
Ekspert koostas ka andmekogu 102 investeerimisfondi kohta [45]. Selle valimi puhul oli ainus teostatav analüüs kirjeldava statistika kogumine [46].
However, a time series could be built for the fees earned by distributors for mutual funds.
Kuid investeerimisfondide müüjate poolt teenitud tasude kohta oleks saanud koostada aegrea.
Consideration had also to be given to the structure of the remuneration for the distribution of the comparable products:
Arvestada tuli ka võrreldavate toodete müügi eest makstud hüvitise struktuuri.
the remuneration paid for the distribution of bank bonds consisted of an upfront percentage of the amount subscribed,
Panga võlakirjade müügi eest makstud hüvitis sisaldas märgitud summalt arvestatud ettemaksuprotsenti.
some mutual funds paid the distribution network both upfront fees and annual fees, while others paid annual fees only; in order to obtain a single measure of the fees that would be valid for the purpose of the study, the expert added to the actual upfront fee for each mutual fund an estimated additional upfront fee, equal to the present value of the annual fees to be earned over the expected life of the customer’s investment in the fund.
Mõned investeerimisfondid maksid müügivõrgule nii ettemaksu kui aastatasu, samas kui teised maksid ainult aastatasu. Et leida ühtne uuringus kasutatav põhimõte nende tasude mõõtmiseks, liitis ekspert iga investeerimisfondi tegelikule ettemaksule hinnangulise täiendava ettemaksu, mis on võrdne aastatasude nüüdisväärtusega, mis teenitakse kliendi poolt fondi tehtud investeeringu eeldatava tähtaja jooksul.
Establishing figures for comparison with the actual remuneration paid for postal savings certificates by CDP
Postipanga hoiusertifikaatide müügi eest CDP poolt makstud tegeliku hüvitisega võrreldavate näitajate tuvastamine
The overall remuneration that PI received from CDP under the annual agreements for 2000-2006 was made up of a number of components (see also Table 4) [47]:
Kogu hüvitis, mida CDP maksis PI-le aastateks 2000–2006 sõlmitud lepingute alusel, koosnes erinevatest komponentidest (vt tabel 4) [47]:
an upfront fee on the subscriptions of postal savings certificates, equal to a given percentage of the amount subscribed;
ettemaks postipanga hoiusertifikaatide märkimiste pealt, mis oli võrdne märgitud summalt arvestatud protsendiga;
an annual fee on the volume of postal savings certificates outstanding, equal to a given percentage of the value of the certificates outstanding; this fee was the remuneration for the administrative and accounting management of the certificates; since 2003 it had been different for paper certificates and dematerialised certificates;
aastamaks kehtivate postipanga hoiusertifikaatide mahu pealt, mis oli võrdne kehtivate sertifikaatide väärtuselt arvestatud protsendiga. Seda tasu maksti hüvitisena sertifikaatidega seotud arvepidamise ja haldamise eest. Alates 2003. aastast oli see erinev pabersertifikaatide ja elektrooniliste sertifikaatide puhul;
in some years, other fixed amounts, notably for achieving given quantitative or qualitative targets.
mõnedel aastatel ka muud fikseeritud summad teatud koguseliste või kvalitatiivsete eesmärkide saavutamise eest.
Under the agreements for the years 2000-2002, the structure of remuneration was quite variable.
Aastateks 2000–2002 sõlmitud lepingute järgi oli hüvitise struktuur üsna erinev.