natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The mean litter size and sex ratio from parental matings at birth and weaning are reported for each mating interval.
Keskmine pesakonna suurus ja sugude suhe sünnimomendil ja võõrutamise ajal registreeritakse iga paaritusintervalli kohta.
For fertility assessment of F1 animals, the mean litter size of all normal matings and the individual litter sizes of F1 translocation carriers are presented.
loomade viljakuse hindamiseks esitatakse keskmine pesakondade suurus kõikide normaalsete paarituste kohta ja individuaalne pesakonna suurus F1 translokatsiooni kandjatel.
For analysis of uterine contents, the mean number of living and dead implants of normal matings and the individual numbers of living and dead implants for each mating of F1 translocation carriers are reported.
Emaka sisaldise analüüsimiseks registreeritakse elus ja surnud implantaatide keskmine arv normaalpaarituste korral ja individuaalsed elus ja surnud implantaatide arvud iga F1 translokatsiooni kandja paarituse kohta.
For cytogenetic analysis of diakinesis-metaphase I, the numbers of types of multivalent configurations and the total number of cells are listed for each translocation carrier.
Diakineesi I metafaasi tsütokineetilisel analüüsil leitakse multivalentsete konfiguratsioonide arv ja tüübid ja antakse rakkude üldarv iga translokatsiooni kandja kohta.
For sterile F1 individuals, the total number of matings and the duration of the mating period are reported.
Steriilsete F1 indiviidide puhul registreeritakse paarituste üldarv ja paaritusperioodi kestus.
Testes weights and cytogenetic analysis details are given.
Antakse testiste kaalud ja tsütogeneetilise analüüsi detailid.
For XO females, the mean litter size, sex ratio of F1 progeny and cytogenetic analysis results are reported.
XO emaste puhul registreeritakse keskmine pesakonna suurus, sugude suhe F1 järglaskonnas ja tsütogeneetilise analüüsi tulemused.
Where possible F1 translocation carriers are preselected by fertility tests, the tables have to include information on how many of these were confirmed translocation heterozygotes.
Kus on võimalik, eelselekteeritakse F1 translokatsiooni kandjad fertiilsustesti põhjal, tabelid peavad sisaldama informatsiooni selle kohta, kui paljude korral neist oli tõestatud translokatsiooniline heterosügootsus.
Data from negative controls and the positive control experiments are reported.
Esitatakse negatiivsete ja positiivsete kontrollide testimisandmed.
strain of mice, age of animals, weights of treated animals,
hiirte liin, loomade vanus, töödeldud loomade kaalud;
numbers of parental animals of each sex in experimental and control groups,
mõlemast soost vanemloomade arv katse- ja kontrollgrupis;
test conditions, detailed description of treatment, dose levels, solvents, mating schedule,
katsetingimused, detailne aine manustamise kirjeldus, annused, lahustid, paarituste skeem;
number and sex of offspring per female, number and sex of offspring raised for translocation analysis,
järglaste arv ja sugu ühe emase kohta, saadud järglaste arv ja sugu translokatsiooni analüüsil;
time and criteria of translocation analysis,
translokatsiooni analüüsi aeg ja kriteeriumid;
number and detailed description of translocation carriers, including breeding data and uterine content data, if applicable;
translokatsiooni kandjate arv ja detailne kirjeldus, kus võimaluse korral oleks antud ka paarituste andmed ja emaka sisaldise uurimise andmed;
cytogenetic procedures and details of microscopic analysis, preferably with pictures,
tsütogeneetilised protseduurid ja mikroskoopilise uuringu detailid, eelistatavalt koos piltidega;
SUB-CHRONIC ORAL TOXICITY TESTREPEATED DOSE 90 – DAY ORAL TOXICITY STUDY IN RODENTS
SUBKROONILISE SUUKAUDSE TOKSILISUSE KATSE – SUUKAUDSE KORDUSDOOSI TOKSILISUSE 90PÄEVANE UURING NÄRILISTEL
This sub-chronic oral toxicity test method is a replicate of the OECD TG 408 (1998).
Käesolev subkroonilise suukaudse toksilisuse uurimismeetod lähtub juhendist OECD TG 408 (1998).
In the assessment and evaluation of the toxic characteristics of a chemical, the determination of sub-chronic oral toxicity using repeated doses may be carried out after initial information on toxicity has been obtained from acute or repeated dose 28-day toxicity tests.
Kemikaali toksiliste omaduste kindlaksmääramisel ja hindamisel võib teha subkroonilise suukaudse toksilisuse katseid, kasutades kordusdoose pärast seda, kui on saadud esialgne teave toksilisuse kohta akuutsetest või 28päevastest kordusdoosidega toksilisuse katsetest.
The 90-day study provides information on the possible health hazards likely to arise from repeated exposure over a prolonged period of time covering post-weaning maturation and growth well into adulthood.
90päevane uuring annab teavet võimalike terviseriskide kohta, mis võivad tõenäoliselt tekkida korduva kokkupuute korral pikaajalise perioodi jooksul alates võõrutusjärgsest küpsemisest kuni täisealiseks arenemiseni.
The study will provide information on the major toxic effects, indicate target organs and the possibility of accumulation, and can provide an estimate of a no-observed-adverse-effect level of exposure which can be used in selecting dose levels for chronic studies and for establishing safety criteria for human exposure.
Uuring annab teavet toksilisuse peamiste mõjude kohta, tuvastab sihtorganid ja akumuleerumisvõimaluse ja võib anda katsealustele organismidele täheldatavat toimet mitteavaldava kontsentratsiooni väärtuse, mida saab kasutada doositasemete valimisel krooniliste mõjude uurimisel ja ohutuskriteeriumide väljatöötamisel kokkupuutel inimestega.
The method places additional emphasis on neurological endpoints and gives an indication of immunological and reproductive effects.
Meetod asetab lisarõhu neuroloogilistele küsimustele ja selle abil saadakse teavet immunoloogilist ja paljunemisvõimet puudutavate mõjude kohta.
The need for careful clinical observations of the animals, so as to obtain as much information as possible, is also stressed.
Samuti rõhutatakse vajadust teha loomade hoolikas kliiniline läbivaatus, et hankida võimalikult palju teavet.
This study should allow for the identification of chemicals with the potential to cause neurotoxic, immunological or reproductive organ effects, which may warrant further in-depth investigation.
Kõnealune uuring peaks võimaldama määrata neid kemikaale, mis on võimelised põhjustama neurotoksilist ja immunoloogilist mõju või mõju paljunemisorganitele, mis võib tagada edasise sügavuti uuringu.
Dose is expressed as weight (g, mg) or as weight of test substance per unit weight of test animal (e.g. mg/kg), or as constant dietary concentrations (ppm).
Doosi väljendatakse massina (g, mg) või uuritava aine massina katsealuse looma kaaluühiku kohta (nt mg/kg) või toidus oleva püsikontsentratsioonina (ppm).
Dosage: is a general term comprising of dose, its frequency and the duration of dosing.
Annustamine – üldmõiste, mis hõlmab annust, annustamise sagedust ja kestust.
NOAEL: is the abbreviation for no-observed-adverse-effect level and is the highest dose level where no adverse treatment-related findings are observed.
NOAEL – lühend sõnadest „no observed adverse effect level” ehk dooside kõige kõrgem tase, mis vastab katseorganismidele täheldatavat toimet mitteavaldavale sisaldusele.
The test substance is orally administered daily in graduated doses to several groups of experimental animals, one dose level per group for a period of 90 days.
Uuritav aine manustatakse erinevatele katseloomade rühmadele suu kaudu kord päevas astmeliselt suureneva koguse kaupa selliselt, et üks rühm saaks 90 päeva jooksul ainult ühte doosi.
During the period of administration the animals are observed closely for signs of toxicity.
Manustamisperioodi jooksul vaadeldakse loomi põhjalikult toksilisuse märkide tuvastamiseks.
Animals, which die or are killed during the test are necropsied and, at the conclusion of the test, surviving animals are also killed and necropsied.
Loomad, kes surevad või katse jooksul tapetakse, lahatakse ja uuringu lõppedes tapetakse ja lahatakse ka need loomad, kes jäid ellu.
Preparations of animals
Loomade ettevalmistamine
Healthy animals, which have been acclimated to laboratory conditions for at least five days and have not been subjected to previous experimental procedures, should be used.
Tuleks kasutada terveid loomi, kes on harjutatud laboritingimustega vähemalt viis päeva ja keda ei ole varem katsetes kasutatud.
The test animals should be characterised as to species, strain, source, sex, weight and/or age.
Katseloomade liik, liin, päritolu, sugu, kaal ja/või vanus on äratuntavad.
Animals should be randomly assigned to the control and treatment groups.
Loomad tuleks juhuslikult paigutada kontroll- ja katserühmadesse.
Each animal should be assigned a unique identification number.
Igale loomale tuleks anda ainulaadne tunnusnumber.
Preparations of doses
Dooside ettevalmistamine
The method of oral administration is dependent on the purpose of the study, and the physical/chemical properties of the test material.
Suukaudse manustamise meetod sõltub uuringu eesmärgist ja uuritava aine fuüsikalis-keemilistest omadustest.
The stability of the test substance under the conditions of administration should be determined.
Kindlaks tuleks määrata uuritava aine püsivus manustamise tingimustes.
The preferred species is the rat, although other rodent species, e.g. the mouse, may be used.
Närilistest eelistatakse rotte, kuigi kasutada võib ka teisi närilisi, nt hiiri.
Where the study is conducted as a preliminary to a long term chronic toxicity study, animals from the same strain and source should be used in both studies.
Kui uuring tehakse eeluuringuna pikaajalise kroonilise toksilisuse uuringu raames, tuleks mõlemas uuringus kasutada samast aretusliinist ja sama päritoluga loomi.
At least 20 animals (10 female and 10 male) should be used at each dose level.
Igal doositasemel tuleks kasutada vähemalt 20 looma (10 emast ja 10 isast).
Based on previous knowledge of the chemical or a close analogue, consideration should be given to including an additional satellite group of ten animals (five per sex) in the control and in the top dose group for observation, after the treatment period, of reversibility or persistence of any toxic effects.
Tuginedes eelnevatele teadmistele kemikaali või selle lähedase analoogi kohta, tuleks kaaluda kümneloomalise (viis kummastki soost) satelliitrühma lisamist kontrollrühma ja suurima doosi rühma, et jälgida pärast manustamisperioodi lõppu mis tahes toksilise toime pöörduvust või püsivust.
The duration of this post-treatment period should be fixed appropriately with regard to the effects observed.
Selle menetlusjärgse perioodi kestus tuleks dokumenteerida vastavalt täheldatud mõjudele.
At least three dose levels and a concurrent control shall be used, except where a limit test is conducted (see 1.4.3.4).
Uuringus tuleb kasutada vähemalt kolme doositaset ja uuringuga samal ajal peab tegema ka kontrolli, välja arvatud siis, kui tehakse piirsisalduskatse (vt 1.4.3.4).
Dose levels may be based on the results of repeated dose or range finding studies and should take into account any existing toxicological and toxicokinetic data available for the test substance or related materials.
Doositasemed võivad põhineda kordusdoosi või vahemiku leidmise uuringu tulemustel ja peaksid arvesse võtma uuritava aine või sellega seotud materjalide kohta olemasolevat toksikoloogilist ja toksikokineetilist teavet.
Unless limited by the physical-chemical nature or biological effects of the test substance, the highest dose level should be chosen with the aim to induce toxicity but not death or severe suffering.
Kui katseaine füüsikalis-keemiline laad või bioloogilised mõjud ei sea piiranguid, valitakse suurim annusemäär selliselt, et põhjustab mürgisust, kuid ei põhjusta surma ega raskeid kannatusi.
A descending sequence of dose levels should be selected with a view to demonstrating any dosage related response and a no-observed-adverse-effect level (NOAEL) at the lowest dose level.
Dooside suurused tuleks valida kahanevas järjekorras eesmärgiga näidata iga doosiga seotud reaktsioonid ja katseorganismidele täheldatavat toimet mitteavaldav sisaldus (NOAEL) kõige madalama annuse korral.
Two to four-fold intervals are frequently optimal for setting the descending dose levels and addition of a fourth test group is often preferable to using very large intervals (e.g. more than a factor of about 6-10) between dosages.
Kahanevate annuste puhul on tavaliselt optimaalsemad kahe- kuni neljakordsed intervallid ja väga pikkadele intervallidele (nt kui koefitsient on 6–10) eelistatakse tavaliselt neljanda katserühma lisamist.
The control group shall be an untreated group or a vehicle-control group if a vehicle is used in administering the test substance.
Kontrollrühmaks on rühm, kellega katseid ei tehta, või kandeainet saav kontrollrühm, kui kandeainet kasutatakse katseaine manustamisel.
Except for treatment with the test substance, animals in the control group should be handled in an identical manner to those in the test groups.
Kontrollrühma loomi tuleb käidelda samal viisil kui katserühmade loomi, välja arvatud see, et neile ei anta uuritavat ainet.
If a vehicle is used, the control group shall receive the vehicle in the highest volume used.
Kui kasutatakse kandeainet, saab kontrollrühm kandeainet suuremas mahus.
If a test substance is administered in the diet, and causes reduced dietary intake, then a pair-fed control group may be useful in distinguishing between reductions due to palatability or toxicological alterations in the test model.
Kui uuritavat ainet antakse koos toiduga ja see põhjustab toidu tarbimise vähenemist, võib paaristoidetav kontrollrühm olla kasulik selleks, et teha vahet maitsest või katsemudelis aset leidnud toksikoloogilistest muutustest põhjustatud vähenemisel.
Consideration should be given to the following characteristics of the vehicle and other additives, as appropriate: effects on the absorption, distribution, metabolism, or retention of the test substance; effects on the chemical properties of the test substance which may alter its toxic characteristics; and effects on the food or water consumption or the nutritional status of the animals.
Vastavalt vajadusele tuleks arvesse võtta järgmiseid vehiikeli ja teiste lisandite omadusi: mõju uuritava aine imendumisele, jaotumisele, ainevahetusele või retentsioonile; mõju uuritava aine keemilistele omadustele, mis võivad muuta selle toksilisi omadusi; ja mõju loomade toidu või vee tarbimisele või nende toitumisseisundile.
If a test at one dose level, equivalent to at least 1000 mg/kg body weight/day, using the procedures described for this study, produces no-observed-adverse-effects and if toxicity would not be expected based upon data from structurally related substances, then a full study using three dose levels may not be considered necessary.
Kui katse ühe doosi suurusega, mis on vähemalt 1000 mg looma kehakaalu kg kohta ööpäevas, kasutades käesoleva uuringu jaoks kirjeldatud töökorda, ei põhjusta märgatavat ebasoodsat mõju ja kui toksilisust ei eeldata samalaadse struktuuriga ainete kohta käivate andmete põhjal, ei ole kolme doosi suurustega täisuuring vajalik.
The animals are dosed with the test substance daily seven days each week for a period of 90 days.
Loomadele doseeritakse uuritavat ainet seitsmel päeval nädalas ja 90 päeva jooksul.
Any other dosing regime, e.g. five days per week, needs to be justified.
Mis tahes muu doseerimisrežiim, nt viis päeva nädalas, vajab põhjendamist.
When the test substance is administered in the diet either a constant dietary concentration (ppm) or a constant dose level in terms of the animal's body weight may be used; the alternative used must be specified.
Kui uuritavat ainet manustatakse toiduga, võib kasutada kas püsivat kontsentratsiooni toidus (ppm) või püsiva suurusega doosi vastavalt looma kehakaalule; tuleks täpsustada, millist võimalust kasutatakse.
Where a 90-day study is used as a preliminary to a long term chronic toxicity study, a similar diet should be used in both studies.
Kui 90päevane uuring tehakse eeluuringuna pikaajalise kroonilise toksilisuse uuringu raames, tuleks mõlema uuringu puhul kasutada samasugust toitu.
Observations
Vaatlused
The observation period should be at least 90 days.
Vaatlusperiood peaks kestma vähemalt 90 päeva.
Animals in a satellite group scheduled for follow-up observations should be kept for an appropriate period without treatment to detect persistence of, or recovery from toxic effects.
Järelvaatluse jaoks planeeritud satelliitrühma loomad tuleks hoida sobiva perioodi jooksul menetlemata, et oleks võimalik avastada toksilise toime pööratavust või püsivust.
General clinical observations should be made at least once a day, preferably at the same time(s) each day, taking into consideration the peak period of anticipated effects after dosing.
Vähemalt üks kord päevas tuleks teha üldine kliiniline läbivaatus, eelistatavalt igal päeval samal ajal/samadel aegadel, arvestades eeldatavat mõju kõrgperioodil pärast doseerimist.
The clinical condition of the animals should be recorded.
Loomade kliiniline seisund tuleks dokumenteerida.
At least twice daily, usually at the beginning and end of each day, all animals are inspected for signs of morbidity and mortality.
Vähemalt kaks korda päevas, tavaliselt iga päeva alguses ja lõpus, tuleks kontrollida, kas loomad on haigestunud või surnud.
At least once prior to the first exposure (to allow for within-subject comparisons), and once a week thereafter, detailed clinical observations should be made in all animals.
Vähemalt üks kord enne esimest kokkupuudet (et võimaldada subjektide omavahelist kõrvutamist) ja pärast seda kord nädalas tuleks teha kõikide loomade üksikasjalik kliiniline läbivaatus.
These observations should be made outside the home cage, preferably in a standard arena and at similar times on each occasion.
Need vaatlused tuleks teha väljaspool puuri, eelistatavalt selleks ette nähtud kohas ja iga kord samal ajal.
Effort should be made to ensure that variations in the observation conditions are minimal.
Tuleks üritada tagada, et vaatlustingimuste varieerumine oleks minimaalne.
Signs noted should include, but not be limited to, changes in skin, fur, eyes, mucous membranes, occurrence of secretions and excretions and autonomic activity (e.g. lacrimation, pilo-erection, pupil size, unusual respiratory pattern).
Tuvastatud märgid peaksid hõlmama lisaks muule muutusi nahal, karvades, silmades, limaskestas, ekstraktide ja eritiste esinemist ning autonoomseid toiminguid (nt pisarate vool, piloerektsioon, pupillide suunis, ebaregulaarne hingamine).
Changes in gait, posture and response to handling as well as the presence of clonic or tonic movements, stereotypes (e.g. excessive grooming, repetitive circling) or bizarre behaviour (e.g. self-mutilation, walking backwards) should also be recorded (1).
Samuti tuleks üles märkida muudatused kõnnakus, kehaasendis ja selles, kuidas loomad endaga ümberkäimisele reageerivad, samuti kloonilised või toonilised liigutused, stereotüübid (nt ülemäärane karvastiku hooldus, ringiratast keerlemine) või kummaline käitumine (nt enese vigastamine, vastupidine käitumine) (1).
Ophthalmological examination, using an ophthalmoscope or equivalent suitable equipment, should be made prior to the administration of the test substance and at the termination of the study, preferably in all animals but at least in the high dose and control groups.
Oftalmoloogiline läbivaatus, kasutades silmapeeglit või samalaadset sobivat vahendit, tuleks teha enne uuritava aine manustamist ja uuringu lõppedes eelistatavalt kõikidel loomadel, kuid vähemalt suure doosiga rühmas ja kontrollrühmas.
If changes in the eyes are detected all animals should be examined.
Kui leitakse muutusi silmades, tuleks uurida kõiki loomi;
Towards the end of the exposure period and in any case not earlier than in week 11, sensory reactivity to stimuli of different types (1) (e.g. auditory, visual and proprioceptive stimuli) (2), (3), (4), assessment of grip strength (5) and motor activity assessment (6) should be conducted.
Kokkupuuteperioodi lõpupoole, kuid mitte varem kui 11. nädalal, tuleks läbi viia sensoorse reageerimise kontroll erinevat liiki ärritajatele (1) (nt kuulmis-, nägemis- ja propriotseptori ärritustele) (2, 3, 4), kinnihaaramise tugevuse (5) ja motoorse aktiivsuse (6) hindamine.
Further details of the procedures that could be followed are given in the respective references.
Võimalike meetodite täpsemad üksikasjad on esitatud vastavates viidetes.
However, alternative procedures than those referenced could also be used.
Siiski võib kasutada ka muid meetodeid kui need, millele viidatakse.
Functional observations conducted towards the end of the study may be omitted when data on functional observations are available from other studies and the daily clinical observations did not reveal any functional deficits.
Funktsionaalsed vaatlused, mis viiakse läbi uuringu lõpupoole, võib ka ära jätta, kui on olemas teiste uuringute funktsionaalsete vaatluste andmed ja kui igapäevased kliinilised vaatlused ei toonud esile mingeid funktsionaalseid vaegusi.
Measurements of food consumption should be made at least weekly.
Toidu tarbimist tuleks mõõta vähemalt kord nädalas.
Water consumption may also be considered for dietary or gavage studies during which drinking activity may be altered.
Vee tarbimise mõõtmist võib kaaluda ka selliste toitumis- või kunstlikult toitmise uuringute korral, mille jooksul võib joomisaktiivsuses esineda muutusi.
Haematology and clinical biochemistry
Hematoloogia ja kliiniline biokeemia
Blood samples should be taken from a named site and stored, if applicable, under appropriate conditions.
Vereproovid tuleks võtta kindlaksmääratud kohast ja neid tuleks vajaduse korral säilitada sobivates tingimustes.
At the end of the test period, samples are collected just prior to or as part of the procedure for killing the animals.
Katseperioodi lõpus võetakse proovid vahetult enne loomade tapmist või selle käigus.
The following haematological examinations should be made at the end of the test period and when any interim blood samples may have been collected: haematocrit, haemoglobin concentration, erythrocyte count, total and differential leukocyte count, platelet count and a measure of blood clotting time/potential.
Katseperioodi lõpul või kui võetakse vahepealseid vereproove, tuleks teha järgmised hematoloogilised uuringud: hematokrit, hemoglobiini kontsentratsioon, erütrotsüütide arv, leukotsüütide üld- ja diferentseeritud arv, vereliistakute arv ja vere hüübimisaja/hüübimisvõime mõõtmine.
Clinical biochemistry determinations to investigate major toxic effects in tissues and, specifically, effects on kidney and liver, should be performed on blood samples obtained from each animal just prior to or as part of the procedure for killing the animals (apart from those found moribund and/or intercurrently killed).
Kliinilised biokeemilised analüüsid peamiste toksiliste mõjude uurimiseks kudedes ja eelkõige nende toime uurimisel neerudele ja maksale tuleks teha vereproovidega, mis on võetud loomadelt vahetult enne tapmist või selle ajal (välja arvatud loomad, kes leiti surevana ja/või tapeti katse ajal).
In a similar manner to haematological investigations, interim sampling for clinical biochemical tests may be performed.
Nii nagu hematoloogilisel uuringul, võib võtta ka kliiniliste biokeemiliste katsete jaoks vahepealseid proove.
Determinations in plasma or serum should include sodium, potassium, glucose, total cholesterol, urea, blood urea nitrogen, creatinine, total protein and albumin, and more than two enzymes indicative of hepatocellular effects (such as alanine aminotransferase, aspartate aminotransferase, alkaline phosphatase, gamma glutamyl transpeptidase, and sorbitol dehydrogenase).
Plasma või seerumiuuringud peavad hõlmama naatriumi, kaaliumi, glükoosi, üldkolesterooli, karbamiidi, kreatiniini, üldvalku ja albumiini, vähemalt kahte hepatotsellulaarsele toimele osutavat ensüümi (näiteks alaniinaminotransferaas, aspartaataminotransferaas, aluseline fosfataas, gammaglutamüültranspeptidaas, ja sorbitooldehüdrogenaas).