natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Some calibration substances can be found in the methods listed in the Appendix.
Mõned kaliibrimisained on ära toodud liites loetletud meetodites.
Five methods for the determination of the boiling temperature (boiling range) are based on the measurement of the boiling temperature, two others are based on thermal analysis.
Viis meetodit keemistemperatuuri (keemistemperatuuri vahemiku) määramiseks põhinevad keemistemperatuuri mõõtmisel, ülejäänud kaks termoanalüüsil.
Determination by use of the ebulliometer
Määramine ebulliomeetri abil
Ebulliometers were originally developed for the determination of the molecular weight by boiling temperature elevation, but they are also suited for exact boiling temperature measurements.
Ebulliomeetrid töötati algselt välja molaarmassi määramiseks keemistemperatuuri tõusu järgi, kuid nad sobivad ka keemistemperatuuri täpseks mõõtmiseks.
A very simple apparatus is described in ASTM D 1120-72 (see Appendix).
Väga lihtsat seadet kirjeldatakse ASTM D 1120-72 (vt liidet).
The liquid is heated in this apparatus under equilibrium conditions at atmospheric pressure until it is boiling.
Selles seadmes kuumutatakse vedelikku atmosfäärirõhul tasakaalutingimustes kuni keemiseni.
Dynamic method
Dünaamiline meetod
This method involves the measurement of the vapour recondensation temperature by means of an appropriate thermometer in the reflux while boiling.
Selle meetodi kohaselt mõõdetakse keemise ajal tagasijooksus sobiva termomeetri abil auru kondensatsioonitemperatuur.
The pressure can be varied in this method.
Meetod võimaldab rõhku varieerida.
Distillation method for boiling temperature
Destillatsioonimeetod keemistemperatuuri määramiseks
This method involves distillation of the liquid and measurement of the vapour recondensation temperature and determination of the amount of distillate.
Selle meetodi kohaselt mõõdetakse vedeliku destillatsioonil auru kondensatsioonitemperatuur ja destillaadi kogus.
Method according to Siwoloboff
Siwoloboffi meetod
A sample is heated in a sample tube, which is immersed in a liquid in a heat-bath.
Proovi kuumutatakse katseklaasis vedelikuvannil.
A fused capillary, containing an air bubble in the lower part, is dipped in the sample tube.
Katseklaasi paigutatakse alt kinni joodetud kapillaartoru, mille alumises osas on õhumull.
Following the principle according to Siwoloboff, automatic photo-electrical measurement is made using rising bubbles.
Mõõtmine tehakse eralduvate mullide põhjal automaatselt ja fotoelektriliselt, järgides Siwoloboffi meetodit.
When the sample undergoes a transition involving a change of enthalpy, that change is indicated by an endothermic departure (boiling) from the base line of the temperature record.
Kui proovis toimub entalpia muutusega seotud üleminek, väljendub see endotermilise (keemine) kõrvalekaldena temperatuurikõvera nulljoonest.
This technique records the difference in energy inputs into a substance and a reference material as a function of temperature, while the substance and reference material are subjected to the same controlled temperature programme.
Registreeritakse neelduva energia koguse sõltuvus temperatuurist ühele ja samale juhitavale temperatuuriprogrammile allutatud uuritavas aines ja võrdlusmaterjalis.
When the sample undergoes a transition involving a change of enthalpy, that change is indicated by an endothermic departure (boiling) from the base line of the heat flow record.
Kui proovis toimub entalpia muutusega seotud üleminek, väljendub see endotermilise (keemine) kõrvalekaldena soojusbilansi kõvera nulljoonest.
The applicability and accuracy of the different methods used for the determination of the boiling temperature/boiling range are listed in table 1.
Erinevate keemistemperatuuri/keemistemperatuuri vahemiku määramise meetodite kohaldatavust ja täpsust kirjeldatakse tabelis 1.
Comparison of the methods
Meetodite võrdlus
Estimated accuracy
Hinnanguline täpsus
Existing standard
Olemasolev standard
Ebulliometer
Ebulliomeeter
±1,4 K (up to 373 K) [5] [6]±2,5 K (up to 600 K) [5] [6]
±1,4 K (kuni 373 K) [5], [6]±2,5 K (kuni 600 K) [5], [6]
±0,5 K (up to 600 K) [6]
±0,5 K (kuni 600 K) [6]
Distillation process (boiling range)
Destillatsioonimeetod (keemistemperatuuri vahemik)
±0,5 K (up to 600 K)
±0,5 K (kuni 600 K)
According to Siwoloboff
Siwoloboffi meetod
± 2 K (up to 600 K) [6]
± 2 K (kuni 600 K) [6]
±0,3 K (up to 373 K) [6]
±0,3 K (373 K juures) [6]
Differential thermal calorimetry
Diferentsiaaltermoanalüüs
±2,0 K (up to 1273 K)
±2,0 K (kuni 1273 K)
The procedures of some test methods have been described in international and national standards (see Appendix).
Osade katsemeetodite kirjeldus on ära toodud rahvusvahelistes ja siseriiklikes standardites (vt liidet).
See test method A.4 for the determination of the vapour pressure.
Vt katsemeetodit A.4 aururõhu määramiseks.
The boiling temperature observed with an applied pressure of 101,325 kPa is recorded.
Registreeritakse 101325 kPA avaldatavale rõhule vastav keemistemperatuur.
The sample is heated in a melting temperature apparatus in a sample tube, with a diameter of approximately 5 mm (figure 1).
Ligikaudu 5 mm läbimõõduga katseklaasis olevat proovi kuumutatakse sulamistemperatuuri määramise seadmes (joonis 1).
Figure 1 shows a type of standardised melting and boiling temperature apparatus (JIS K 0064) (made of glass, all specifications in millimetres).
Joonisel 1 on näidatud standarditud klaasist sulamis- ja keemistemperatuuri määramise seade (JIS K 0064) (kõik mõõdud on millimeetrites).
Measuring vessel
A: Mõõtmisnõu
G: Sample tube, maximum 5 mm outer diameter; containing a capillary tube, approximately 100 mm long, approximately 1 mm long inner diameter and approximately 0,2 to 0,3 mm wall-thickness
G: Kuni 5 mm välisdiameetriga katseklaas, mille sees on ligikaudu 100 mm pikkune, ligikaudu 1 mm sisediameetri ja ligikaudu 0,2–0,3 mm seinapaksusega kapillaartoru
A capillary tube (boiling capillary) which is fused about 1 cm above the lower end is placed in the sample tube.
Katseklaasi paigutatakse alumisest otsast ligikaudu 1 cm kauguselt kinni joodetud kapillaartoru (keedukapillaar).
The level to which the test substance is added is such that the fused section of the capillary is below the surface of the liquid.
Lisatava testaine kogus valitakse selline, et kapillaartoru kinnijoodetud osa jääb allapoole vedeliku pinda.
The sample tube containing the boiling capillary is fastened either to the thermometer with a rubber band or is fixed with a support from the side (see figure 2).
Keedukapillaariga katseklaas seotakse kas kummipaelaga termomeetri külge või kinnitatakse külgtoega (vt joonist 2).
Principle according to Siwoloboff
Siwoloboffi meetod
Modified principle
Muudetud meetod
The bath liquid is chosen according to boiling temperature.
Vedelikuvannis kuumutamisel kasutatav vedelik valitakse keemistemperatuuri järgi.
At temperatures up to 573 K, silicone oil can be used.
Temperatuuridel kuni 573 K võib kasutada silikoonõli.
Liquid paraffin may only be used up to 473 K. The heating of the bath liquid should be adjusted to a temperature rise of 3 K/min at first.
Parafiinõli võib kasutada maksimaalselt temperatuurini 473 K. Vannivedelikku soojendatakse nii, et temperatuur tõuseb umbes 3 K/min.
The bath liquid must be stirred.
Vannivedelikku tuleb segada.
At about 10 K below the expected boiling temperature, the heating is reduced so that the rate of temperature rise is less than 1 K/min.
Umbes 10 K enne eeldatava keemistemperatuurini jõudmist vähendatakse soojendamist nii, et temperatuur tõuseb kiirusega alla 1 K/min.
Upon approach of the boiling temperature, bubbles begin to emerge rapidly from the boiling capillary.
Keemistemperatuuri lähenedes hakkab keedukapillaarist kiiresti mulle eralduma.
The boiling temperature is that temperature when, on momentary cooling, the string of bubbles stops and fluid suddenly starts rising in the capillary.
Keemistemperatuur on selline temperatuur, mille juures mullide voog kiirel jahutamisel katkeb ning vedelikunivoo kapillaartorus hakkab järsult tõusma.
The corresponding thermometer reading is the boiling temperature of the substance.
Termomeetri vastav näit ongi aine keemistemperatuur.
In the modified principle (figure 3) the boiling temperature is determined in a melting temperature capillary.
Muudetud meetodi (joonis 3) kohaselt määratakse keemistemperatuur sulamistemperatuuri määramisel kasutatavas kapillaartorus.
It is stretched to a fine point about 2 cm in length (a) and a small amount of the sample is sucked up.
Selle ots tõmmatakse umbes 2 cm pikkuses peeneks (a) ja kapillaartorusse imetakse väike kogus proovi.
The open end of the fine capillary is closed by melting, so that a small air bubble is located at the end.
Kapillaartoru avatud ots joodetakse kinni, nii et tippu jääb väike õhumull.
While heating in the melting temperature apparatus (b), the air bubble expands.
Kuumutamisel sulamistemperatuuri määramise seadmes (b) õhumull paisub.
The boiling temperature corresponds to the temperature at which the substance plug reaches the level of the surface of the bath liquid (c).
Keemistemperatuur vastab temperatuurile, mille juures ainekork tõuseb vannivedeliku pinna tasemeni (c).
The sample is heated in a capillary tube inside a heated metal block.
Kapillaartorus olevat proovi kuumutatakse soojendatavas metallplokis.
A light beam is directed, via suitable holes in the block, through the substance onto a precisely calibrated photocell.
Plokis olevate vastavate avade kaudu juhitakse läbi aine täppiskaliibritud fotorakule suunatud valguskiir.
During the increase of the sample temperature, single air bubbles emerge from the boiling capillary.
Proovi temperatuuri tõusmisel hakkab keedukapillaarist üksikuid mulle eralduma.
When the boiling temperature is reached the number of bubbles increases greatly.
Keemistemperatuurile lähenedes kasvab eralduvate mullide arv märgatavalt.
This causes a change in the intensity of light, recorded by a photocell, and gives a stop signal to the indicator reading out the temperature of a platinum resistance thermometer located in the block.
Selle tulemusel fotorakus registreeritava valguse intensiivsus suureneb ja saadab plokis asuva plaatinatakistustermomeetri temperatuuri näidikule stoppsignaali.
This method is especially useful because it allows determinations below room temperature down to 253,15 K (– 20 oC) without any changes in the apparatus.
Meetod on väga mugav, kuna võimaldab ilma seadet muutmata mõõta keemistemperatuuri ka allpool toatemperatuuri kuni 253,15 K (–20 oC).
The instrument merely has to be placed in a cooling bath.
Selleks tuleb seade lihtsalt jahutusvanni paigutada.
At small deviations from the normal pressure (max. ± 5 kPa) the boiling temperatures are normalised to Tn by means of the following number-value equation by Sidney Young:
Väikestel lahknevustel normaalrõhust (kuni ± 5 kPa) normaliseeritakse keemistemperatuuri väärtused keemistemperatuurile normaalrõhul (Tn) järgmise Sidney Youngi arvväärtus-võrrandi abil:
Δp (101,325 - p) [note sign]
Δp (101,325 – p) (vt märki)
P pressure measurement in kPa
p mõõdetud rõhk (kPa)
rate of change of boiling temperature with pressure in K/kPa
keemistemperatuuri muutuse sõltuvus rõhust (K/kPa)
T measured boiling temperature in K
T mõõdetud keemistemperatuur (K)
boiling temperature corrected to normal pressure in K
normaalrõhule parandatud keemistemperatuur (K)
The temperature-correction factors, fT, and equations for their approximation are included in the international and national standards mentioned above for many substances.
Paljude ainete temperatuuriparandustegurid (fT) ning valemid nende ligikaudseks arvutamiseks on ära toodud eespool nimetatud rahvusvahelistes ja siseriiklikes standardites.
For example, the DIN 53171 method mentions the following rough corrections for solvents included in paints:
Näiteks toob DIN 53171 ära järgmised ligikaudsed parandustegurid värvides kasutatavatele lahustitele:
Temperature — corrections factors fT
Temperatuuriparandustegurid fT
Temperature T (K)
Temperatuur T (K)
Correction factor fT (K/kPa)
Parandustegur fT (K/kPa)
The mean of at least two measurements which are in the range of the estimated accuracy (see table 1) is reported as the boiling temperature.
Keemistemperatuurina registreeritakse vähemalt kahe hinnangulise täpsuse piiridesse (vt tabel 1) jääva mõõtetulemuse keskmine.
The measured boiling temperatures and their mean shall be stated and the pressure(s) at which the measurements were made shall be reported in kPa.
Ära tuuakse nii mõõdetud keemistemperatuurid kui ka nende keskmine; rõhud, mille juures mõõtmised tehti, registreeritakse kilopaskalites (kPa).
The pressure should preferably be close to normal atmospheric pressure.
Eelistatavalt peaks rõhk olema lähedane normaalrõhule.
OECD, Paris, 1981, Test Guideline 103, Decision of the Council C (81) 30 final.
OECD, Paris, 1981, Test Guideline 103, Decision of the Council C (81) 30 final.
Experimental thermodynamics, Butterworths, London, 1975, vol. II.
Experimental thermodynamics, Butterworths, London 1975, volume II.
Weissberger edition: Technique of organic chemistry, Physical methods of organic chemistry, Third Edition, Interscience Publications, New York, 1959, vol. I, Part I, Chapter VIII.
Weissberger edition: Technique of organic chemistry, Physical methods of organic chemistry, Third Edition, Interscience Publications, New York, 1959, volume I, Part I, Chapter VIII.
Differential thermal analysis and differential scanning calorimetry
Diferentsiaaltermoanalüüs ja skaneeriv diferentsiaalkalorimeetria
The methods described are based on the OECD Test Guideline (1).
Kirjeldatud meetodid põhinevad OECD katsesuunisel (1).
The fundamental principles are given in reference (2).
Meetodite tööpõhimõtted on ära toodud viites 2.
The methods for determining relative density described are applicable to solid and to liquid substances, without any restriction in respect to their degree of purity.
Kirjeldatud suhtelise tiheduse määramise meetodid sobivad kohaldamiseks nii tahketele kui vedelatele ainetele, olenemata nende puhtusastmest.
The various methods to be used are listed in table 1.
Tabelis 1 on ära toodud mitmesugused meetodid.
The relative density D204 of solids or liquids is the ratio between the mass of a volume of substance to be examined, determined at 20 oC, and the mass of the same volume of water, determined at 4 oC.
Tahkete ainete ja vedelike suhteline tihedus D204 on 20 oC juures määratud kindla mahuga aine massi ja 4 oC juures määratud sama mahuga veekoguse massi suhe.
The relative density has no dimension.
Suhtelisel tihedusel puudub ühik.
The density, ρ, of a substance is the quotient of the mass, m, and its volume, v.
Aine tihedus (p) on tema massi (m) ja mahu (v) suhe.
The density, ρ, is given, in SI units, in kg/m3.
Tihedus (p) esitatakse SI-ühikutes (kg/m3).
REFERENCE SUBSTANCES (1) (3)
VÕRDLUSAINED (1, 3)
PRINCIPLE OF THE METHODS
KATSEMEETODITE PÕHIMÕTE
Four classes of methods are used.
Kasutatakse nelja tüüpi meetodeid.
Buoyancy methods
Ujuvusmeetodid
Hydrometer (for liquid substances)
Hüdromeeter (vedelike jaoks)
Sufficiently accurate and quick determinations of density may be obtained by the floating hydrometers, which allow the density of a liquid to be deduced from the depth of immersion by reading a graduated scale.
Küllalt täpselt ja kiiresti saab tihedust määrata ujukhüdromeetrite abil, mille skaalajaotised võimaldavad vedeliku tiheduse määrata sukeldunud osa pikkuse põhjal.
Hydrostatic balance (for liquid and solid substances)
Hüdrostaatilised kaalud (vedelike ja tahkete ainete jaoks)
The difference between the weight of a test sample measured in air and in a suitable liquid (e.g. water) can be employed to determine its density.
Proovi tihedust on võimalik määrata selle õhus ja sobivas vedelikus (nt vees) mõõdetud masside vahe põhjal.
For solids, the measured density is only representative of the particular sample employed.
Tahkete ainete puhul iseloomustab leitud tihedus ainult konkreetset proovi.
For the determination of density of liquids, a body of known volume, v, is weighed first in air and then in the liquid.
Vedelike tiheduse määramiseks kaalutakse teadaoleva ruumalaga (v) keha kõigepealt õhus ja siis vedelikus.
Immersed body method (for liquid substances) (4)
Sukeldatud keha meetod (vedelike jaoks) (4)
In this method, the density of a liquid is determined from the difference between the results of weighing the liquid before and after immersing a body of known volume in the test liquid.
Selle meetodi kohaselt määratakse vedeliku tihedus vedeliku kaalumisel enne ja pärast teadaoleva ruumalaga keha sukeldamist uuritavasse vedelikku saadud masside vahe põhjal.
Pycnometer methods
Püknomeetrit rakendavad meetodid
For solids or liquids, pycnometers of various shapes and with known volumes may be employed.
Meetodid sobivad nii tahketele ainetele kui ka vedelikele, võimalik on kasutada erineva kujuga ja kindla ruumalaga püknomeetreid.
The density is calculated from the difference in weight between the full and empty pycnometer and its known volume.
Tihedus arvutatakse täis ja tühja püknomeetri masside vahe ja püknomeetri teadaoleva ruumala põhjal.
Air comparison pycnometer (for solids)
Õhkvõrdluspüknomeeter (tahkete ainete jaoks)
The density of a solid in any form can be measured at room temperature with the gas comparison pycnometer.
Gaasvõrdluspüknomeetri abil on toatemperatuuril võimalik määrata mis tahes kujul oleva tahke aine tihedust.
The volume of a substance is measured in air or in an inert gas in a cylinder of variable calibrated volume.
Aine ruumala mõõdetakse õhu või inertgaasiga täidetud muutuva kaliibritud mahuga silindris.
For the calculation of density one mass measurement is taken after concluding the volume measurement.
Tiheduse arvutamiseks määratakse pärast ruumala mõõtmist aine mass.
Oscillating densitimeter (5) (6) (7)
Resonantstihedusmõõtur (5, 6, 7)
The density of a liquid can be measured by an oscillating densitimeter.
Vedeliku tihedust on võimalik määrata resonantstihedusmõõturi abil.
A mechanical oscillator constructed in the form of a U-tube is vibrated at the resonance frequency of the oscillator which depends on its mass.
U-toruna konstrueeritud mehaaniline ostsillaator pannakse vibreerima ostsillaatori massist sõltuval resonantssagedusel.
Introducing a sample changes the resonance frequency of the oscillator.
Proovi viimine U-torru muudab ostsillaatori resonantssagedust.
The apparatus has to be calibrated by two liquid substances of known densities.
Seade tuleb kaliibrida kahe vedelikuga, mille tihedus on teada.
These substances should preferably be chosen such that their densities span the range to be measured.
Vedelike valimisel tuleks eelistada selliseid, mille tihedused hõlmavad mõõdetavat vahemikku.
The applicability of the different methods used for the determination of the relative density is listed in the table.
Erinevate suhtelise tiheduse määramise meetodite kohaldatavust kirjeldatakse allpool olevas tabelis.
The standards given as examples, which are to be consulted for additional technical details, are attached in the Appendix.
Liites on täiendavate tehniliste üksikasjadega tutvumiseks esitatud näidetena standardeid.
The tests have to be run at 20 oC, and at least two measurements performed.
Katsed tuleb läbi viia 20 oC juures ja teha tuleb vähemalt kaks mõõtmist.
See standards.
Vt standardeid.
precise specification of the substance (identity and impurities) and preliminary purification step, if any.
aine täpset kirjeldust (tunnusandmed ja lisandid) ja eelneva puhastusetapi kirjeldust (kui seda on rakendatud).
The relative density, D20
Suhteline tihedus D20
, shall be reported as defined in 1.2, along with the physical state of the measured substance.
registreeritakse vastavalt punkti 1.2 definitsioonile koos analüüsitava aine füüsikalise olekuga.
Applicability of methods
Meetodite rakendatavus
Maximum possible dynamic viscosity
Maksimaalne võimalik dünaamiline viskoossus
Existing Standards
Olemasolevad standardid
Hydrometer
Hüdromeeter
ISO 387,
ISO 387
ISO 649-2,
ISO 649-2
Hydrostatic balance
Hüdrostaatilised kaalud
solids
tahked ained
liquids
Vedelikud
ISO 901 and 758
ISO 901 ja 758
Immersed body method
Sukeldatud keha meetod
Pycnometer
Püknomeeter
ISO 1183(B),
ISO1183(B)
Air comparison pycnometer
Õhkvõrdluspüknomeeter
Oscillating densitimer
Resonantstihedusmõõtur
OECD, Paris, 1981, Test Guideline 109, Decision of the Council C(81) 30 final.
OECD, Paris, 1981, Test Guideline 109, Decision of the Council C(81) 30 final.
IUPAC, Recommended reference materials for realization of physico-chemical properties, Pure and applied chemistry, 1976, vol. 48, p. 508.
IUPAC, Recommended reference materials for realization of physico-chemical properties, Pure and applied chemistry, 1976, vol. 48, 508.
Wagenbreth, H., Die Tauchkugel zur Bestimmung der Dichte von Flüssigkeiten, Technisches Messen tm, 1979, vol. II, p. 427-430.
Wagenbreth, H., Die Tauchkugel zur Bestimmung der Dichte von Flüssigkeiten, Technisches Messen tm, 1979, vol. 11,427–430.
Leopold, H., Die digitale Messung von Flüssigkeiten, Elektronik, 1970, vol. 19, p. 297-302.
Leopold, H., Die digitale Messung von Flüssigkeiten, Elektronik, 1970, vol. 19, 297-302.
Baumgarten, D., Füllmengenkontrolle bei vorgepackten Erzeugnissen -Verfahren zur Dichtebestimmung bei flüssigen Produkten und ihre praktische Anwendung, Die Pharmazeutische Industrie, 1975, vol. 37, p. 717-726.
Baumgarten, D., Füllmengenkontrolle bei vorgepackten Erzeugnissen – Verfahren zur Dichtebestimmung bei flüssigen Produkten und ihre praktische Anwendung, Die Pharmazeutische Industrie, 1975, vol. 37, 717-726.
Riemann, J., Der Einsatz der digitalen Dichtemessung im Brauereilaboratorium, Brauwissenschaft, 1976, vol. 9, p. 253-255.
Riemann, J., Der Einsatz der digitalen Dichtemessung im Brauereilaboratorium, Brauwissenschaft, 1976, vol. 9, 253-255.
Part II: Density hydrometers; standardised sizes, designation
Part II: Density hydrometers; standardized sizes, designation
Chemical products for industrial use — Determination of density of liquids — Areometric method
Chemical products for industrial use – Determination of density of liquids – Areometric method
For solid substances
Tahkete ainete jaoks
Chemical products for industrial use — Determination of the density of solids other than powders and cellular products — Hydrostatic balance method
Chemical products for industrial use – Determination of the density of solids other than powders and cellular products – Hydrostatic balance method
For liquid substances
Vedelike jaoks
ASTM D 941-55, ASTM D 1296-67 and ASTM D 1481-62
ASTM D 941-55, ASTM D 1296-67 ja ASTM D 1481-62
Lipkin pycnometer (for liquids with a kinematic viscosity of less than 100 10-6 m2 s-1 at 15 oC)
Lipkin pycnometer (for liquids with a kinematic viscosity of less than l00.10-6 m2 s-1 at 15 oC)
Jaulmes pycnometer (in particular for ethanol — water mixture)
Jaulmes pycnometer (in particular for ethanol – water mixture)
Section 15: Rubber products — chemical analysis
Section 15: Rubber products – chemical analysis
Method for determination of relative density and density of petroleum products by the capillary — stoppered pycnometer method
Method for determination of relative density and density of petroleum products by the capillary- stoppered pycnometer method
Chemical products for industrial use — Determination of density of solids in powder and liquids — Pyknometric method
Chemical products for industrial use -Determination of density of solids in powder and liquids -Pyknometric method
Part 3: Prüfung von Anstrichstoffen und ähnlichen Beschichtungsstoffen; Pulverlack; Bestimmung der Dichte
Part 3: Prüfung von Anstrichstoffen und ähnlichen Beschichrungsstoffen; Pulverlack; Bestimmung der Dichte
It is useful to have preliminary information on the structure, the melting temperature and the boiling temperature of the substance to perform this test.
Katse läbiviimiseks on kasulik teada aine struktuuri, sulamistemperatuuri ja keemistemperatuuri.
There is no single measurement procedure applicable to the entire range of vapour pressures.
Ühtki mõõtmismeetodit ei saa kohaldada kõigile võimalikele aururõhkudele.