natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Law 218/1990 concerned the privatisation by transformation and asset-reorganisations of certain registered public banks (under Article 29 of the Royal Decree No 375 of 12 March 1936, converted into Law No 141 of 7 March 1938) into private joint stock companies to operate in the banking sector (Article 1 of Law 218/1990).
Seadus 218/1990 käsitles teatavate (12. märtsi 1936. aasta kuningliku määruse nr 375, mis asendati 7. märtsi 1938. aasta seadusega nr 141, artikli 29 alusel) registreeritud riigipankade erastamist nende ümberkujundamise teel eraõiguslikuks aktsiaseltsiks koos vara restruktureerimisega, et võimaldada neil tegutseda pangandussektoris (seaduse 218/1990 artikkel 1).
Pursuant to Article 7(2) of Law 218/1990, the capital gains realised from the contribution of banking assets were not fiscally recognised to ensure tax neutrality.
Vastavalt seaduse 218/1990 artikli 7 lõikele 2 ei võetud maksustamise jaoks arvesse pankade vara mitterahalise sissemaksena üleandmisel realiseeritud kapitali kasvutulu, et tagada neutraalne maksustamine.
15 % of such gains, however, was recognised and subject to the general company tax rate of the time.
Sellegipoolest võeti maksustamise jaoks arvesse 15 % tehinguga kaasnenud kasvutulust ja see kuulus maksustamisele sel ajal kehtinud ettevõtte tulumaksu tavamääraga.
As a result, the tax base of the assets transferred under Article 7(2) of Law 218/1990 was adjusted upward (realigned) by only 15 %, leaving the remainder 85 % of the gain unrecognised.
Selle tulemusena suurendati vastavalt seaduse 218/1990 artikli 7 lõikele 2 üleantud vara maksustatavat väärtust 15 % võrra, jättes ülejäänud 85 % maksustatavast tulust maksunduslikult kajastamata.
The balance resulting from the difference between, on the one hand, the value of the stocks received and the assets contributed and, on the other hand, the book value of such assets (only realigned by 15 %) was a suspended capital gain.
Omandatud aktsiate väärtuse ja mitterahalise sissemaksena üleantud vara väärtuse vahe ühelt poolt ning teiselt poolt kõnealuste varade raamatupidamisliku väärtuse vahe (mida korrigeeriti ainult 15 % ulatuses) moodustas realiseerimata kapitali kasvutulu.
Its tax recognition was deferred until the moment the assets concerned would be sold for cash or the accounting reserve corresponding to the unrecognised balance would be distributed to the company’s shareholders as dividends.
Asjaomane maksukohustus lükati edasi kuni asjaomase vara müümisel rahalise tehingu toimumiseni või kuni edasilükatud maksukohustuse ulatuses moodustatud reservist äriühingu aktsionäridele dividendimaksete tegemiseni.
As a result, under the tax accounting of Law 218/1990, the capital gains relative to the assets exchanged in the course of the reorganisations covered by the Law were fiscally unrecognised for 85 % of their economic value.
Selle tulemusena ei kajastanud seaduse 218/1990 kohane maksuarvestus seaduses sätestatud restruktureerimise juhtudel vara vahetamisega kaasnenud kapitali kasvutulu 85 % ulatuses vara majanduslikust väärtusest.
The banking reorganisations in question took place, according to the Italian authorities, between 1990 and 1998.
Kõnealuste pankade restruktureerimine toimus Itaalia ametiasutuste sõnul ajavahemikus 1990–1998.
The gains realised at that time were frozen since then and for the following years, with the obligation for the companies concerned to keep track of the misaligned values by specific documents to attach to the annual tax returns.
Selles ajavahemikus realiseeritud kasvutulu külmutati ning asjaomased äriühingud olid kohustatud nihkes väärtused esitama oma iga-aastase maksudeklaratsiooni eraldi lisas.
Realignments under Law 342/2000
Maksustatava väärtuse korrigeerimine vastavalt seadusele 342/2000
Pursuant to Article 17 of Law No 342 of 21 November 2000 [7] (Law 342/2000), the companies resulting from the banking reorganisations under Law 218/1990 were allowed to realign the tax bases with the accounting gains realised from the exchange of the assets in such reorganisations and still resulting from the companies’ books at the date of 31 December 1999, provided such companies paid a substitute company tax of 19 % on the amount of the gains in lieu of the 42,4 % global tax rate of the time (including 37 % company tax and 5,4 % local business tax).
Vastavalt 21. novembri 2000. aasta seaduse nr 342 [7] (seadus 342/2000) artiklile 17 võisid seaduse 218/1990 alusel pankade ümberkujundamise tulemusel tekkinud äriühingud korrigeerida oma maksubaasi, et viia see kooskõlla ümberkorralduste käigus vara vahetamisel realiseeritud raamatupidamisliku kasvutuluga, mis oli kajastatud 31. detsembri 1999. aasta seisuga, eeldusel, et äriühingud tasusid sel ajal kehtinud 42,4 % tulumaksu tavamäära (millest 37 % moodustas ettevõtte tulumaks ja 5,4 % kohalik ettevõtlusmaks) asemel ettevõtte tulumaksu 19 % maksumääraga.
The realignment was limited to the initial 85 % unrecognised or suspended gain.
Maksustatava väärtuse korrigeerimine piirdus algselt maksustamise jaoks arvesse võtmata või edasilükatud 85 %-ga kasvutulust.
By payment of the 19 % capital gain tax, both the companies holding the banking assets, and the companies holding the stock of the companies in question could realign their tax bases, respectively, of the assets and of the stocks concerned.
Tasudes kapitali kasvutulult 19 % suuruse tulumaksu, võisid nii varasemate riigipankade vara omandanud äriühingud kui kõnealuste äriühingute aktsiaid omandanud äriühingud korrigeerida asjaomase vara või aktsiate maksustatavat väärtust.
In case the stocks had been contributed or exchanged with other companies without cash realisation, such latter companies could also realign the value of the stocks exchanged.
Kui aktsiaid oli mitterahalise sissemaksena üle antud teistele äriühingutele või aktsiaid oli äriühingutega vahetatud rahalise tehinguta, võisid ka nimetatud äriühingud aktsiate vahetamise teel omandatud aktsiate maksustatavat väärtust korrigeerida.
The capital gain tax was however reduced to 15 % (in lieu of the 19 % substitute tax), if the banking company elected to only realign the tax value of its assets, rather than both the value of the assets and of the stock.
Kapitali kasvutulult tasumisele kuuluvat tulumaksu vähendati aga 15 %-le (19 % suuruse asendusmaksu asemel), kui pangandusega tegelev äriühing otsustas korrigeerida ainult oma vara maksustatavat väärtust, selle asemel, et korrigeerida nii vara ja aktsiate väärtust.
In this case, the sole beneficiaries of the realignment scheme were the banking companies holding the assets exchanged ab origine.
Sel juhul said maksustamise erikorrast kasu ainult need pangandusega tegelevad äriühingud, kes olid vara omandanud esmase vahetustehinguga.
As a result of the capital gain tax payment, the beneficiaries eventually release the gains realised at the time of the original transactions (and held as non-distributable profit reserves) and may distribute them to shareholders as dividends.
Kapitali kasvutulu maksu tasumisel kannavad soodustatud isikud lõpuks algsete tehingute käigus realiseeritud kasvutulu (jaotamata kasumi) reservist välja ning võivad selle aktsionäridele välja maksta dividendidena.
Moreover, Article 20 of Law 342/2000 provided detailed rules for the substitute capital gain tax to be paid and for the tax credit relative to such tax in favour of the shareholders receiving dividends resulting from the capital gains recognised.
Lisaks sellele nägi seaduse 342/2000 artikkel 20 ette üksikasjalikud eeskirjad kapitali kasvutulu asendusmaksu tasumiseks ja maksunduslikult kajastatud kapitali kasvutulu arvelt dividende saavate aktsionäride maksukohustuse vähendamiseks.
Realignments pursuant to Law 448/2001
Maksustatava väärtuse korrigeerimine vastavalt seadusele 448/2001
Law No 448 of 28 December 2001 (Law 448/2001) extended the time scope of the realignment schemes provided by Law 342/2000 with respect to assets resulting from the balance sheet of a company and whose value had not yet been realigned.
detsembri 2001. aasta seadusega nr 448 (seadus 448/2001) laiendati seadusega 342/2000 ette nähtud maksustatava väärtuse korrigeerimise korda äriühingu bilansis kajastatud varadele, mille väärtust ei oldud veel korrigeeritud.
Article 3(11) of Law 448/2001 provided that the realignment scheme under Articles from 17 to 20 of Law 342/2000 would apply to unrecognised gains relative both to the assets and shares deriving from the banking reorganisations pursuant to Law 218/1990 and to the assets deriving from other reorganisations under Legislative Decree No 358/1997, still held at the date of 31 December 2001.
Seaduse 448/2001 artikli 3 lõige 11 nägi ette, et seaduse 342/2000 artiklite 17–20 kohast maksustatava väärtuse korrigeerimise korda kohaldatakse maksunduslikult kajastamata kasvutulu suhtes, mis tekkis nii seaduse 218/1990 alusel ümberkujundatud pankade omandatud vara ja aktsiatega seoses kui ka seadusandliku dekreedi nr 358/1997 alusel muudel restruktureerimise juhtudel omandatud varaga seoses, kui vara või aktsiad kuulusid äriühingule 31. detsembri 2001. aasta seisuga.
Law 448/2001 provided that the substitute taxes due on the gains recognised were set at 12 % and 9 % respectively for dual realignments (realignment of both the assets held by the operating company and the stocks received by the participating company) and single realignment (only the assets held by the operating company are realigned) in lieu of the company tax of 41 % applicable at the time of the realignment (36 % company tax plus 5 % local business tax).
Seadus 448/2001 nägi ette, et maksunduslikult kajastatud kasvutulult tasumisele kuuluva asendusmaksu määr on 12 % (kui korrigeeritakse nii tegutsevale äriühingule kuuluva vara kui ka selles osalust omavale äriühingule kuuluvate aktsiate maksustatavat väärtust) või 9 % (kui korrigeeritakse ainult tegutsevale äriühingule kuuluva vara maksustatav väärtus) maksustatava väärtuse korrigeerimise ajal kehtinud 41 % suuruse ettevõtte tulumaksu (36 % ettevõtte tulumaks ja 5 % kohalik ettevõtlusmaks) asemel.
Realignments under Law 350/2003
Muudatused vastavalt seadusele 350/2003
Finally, Article 2(26) of Law 350/2003 provided that the realignment scheme foreseen by Article 17 of Law 342/2000 could also apply to the realised but unrecognised gains relative to the assets concerned with the banking reorganisations pursuant to Law 218/1990, still resulting from the company’s accounting at the date of 31 December 2003.
Seaduse 350/2003 artikli 2 lõige 26 näeb ette, et seaduse 342/2000 artiklis 17 sätestatud maksustatava väärtuse korrigeerimise korda võis kohaldada ka realiseeritud, kuid maksunduslikult kajastamata kasvutulu suhtes, seoses seaduse 218/1990 alusel ümberkujundatud pankade varaga, nagu see oli äriühingu raamatupidamises kajastatud 31. detsembri 2003. aasta seisuga.
Law 350/2003 provided that the substitute capital gain taxes on the realignments of such gains were 12 % and 9 %, respectively for dual realignments (realignment of both the assets held by the banking company and the stocks received by the banking holding) and single realignment (only the assets held by the banking company are realigned).
Seadus 350/2003 nägi ette, et maksustatava väärtuse korrigeerimisel oli kasvutulult tasumisele kuuluv asendusmaksu määr 12 % (kui korrigeeritakse nii pangandusega tegelevale äriühingule kuuluva vara kui ka valdusühingule kuuluvate panga aktsiate maksustatavat väärtust) või 9 % (kui korrigeeritakse ainult tegutsevale äriühingule kuuluva vara maksustatavat väärtust).
In particular, pursuant to Article 2(26) of Law 350/2003, the historic gains realised under Law 218/1990 with respect to the contributions of banking assets to newly created or existing private banks in exchange for the stocks of such banks could be fiscally recognised by payment of a substitute capital gain tax under the preferential tax rates of 12 % or 9 % in lieu of the company tax of 37,25 % of the time (33 % company tax plus 4,25 % local business tax).
Eeskätt võis seaduse 350/2003 artikli 2 lõike 26 kohaselt maksunduslikult kajastada varasemate aastate kasvutulu, mis realiseeriti vastavalt seadusele 218/1990 pankade varaga mitterahaliste sissemaksete tegemisel loodavate või olemasolevate erapankade põhikapitali, saades vastu kõnealuste pankade aktsiaid, kui toona kehtinud ettevõtte 37,25 % suuruse tulumaksu (millest 33 % moodustas ettevõtte tulumaks ja 4,25 % kohalik ettevõtlusmaks) asemel tasuti soodusmääradega 12 % või 9 % kapitali kasvutulu asendusmaks.
Law 350/2003 also provided that the substitute tax was payable in three instalments (50 % in 2004, 25 % in 2005 and 25 % in 2006), without interest.
Seadus 350/2003 nägi ette ka seda, et asendusmaksu võis intressivabalt tasuda kolmes osas (50 % 2004. aastal, 25 % 2005. aastal ja 25 % 2006. aastal).
According to the information provided by the Italian authorities, nine banking groups realigned their assets pursuant to Article 26(26) of Law 350/2003, by payment of the substitute capital gain tax of 9 % (single realignment).
Itaalia ametiasutuste esitatud teabe kohaselt korrigeerisid seaduse 350/2003 artikli 2 lõike 26 alusel vara maksustatavat väärtust üheksa panganduskontserni, tasudes kapitali kasvutulu 9 % suuruse asendusmaksu.
The tax effectively incurred accordingly amounts to EUR 185505996 [9], which is the term of reference to compute the eventual aid grant equivalent.
Seega on maksukohustuse tegelik suurus 185505996 eurot, [9] millest lähtutakse ka lõpliku abisumma arvutamisel. Vara ümberhindamine vastavalt seadusele 350/2003
As indicated above, revaluations are extraordinary operations which are occasionally allowed by special tax regulations to reconcile the historic value of assets with their current value.
Nagu eespool nimetatud, on ümberhindamine erandlik toiming, mida aeg-ajalt maksuõiguses rakendatakse, et viia vara varasemast ajast pärit väärtus vastavusse selle tegeliku väärtusega.
A tax revaluation is distinct from a realignment, because in the revaluation the tax base of the assets held by a company may be stepped up to the current market value at the time of the revaluation, while in a realignment the fiscal gain recognised is capped at the value realised at the time of a prior realisation event as for example a reorganisation.
Maksude ümberhindamine erineb maksustamise erikorrast selle poolest, et ümberhindamisel võib äriühingule kuuluva vara maksustatavat väärtust tõsta ümberhindamise ajal kehtiva tegeliku turuväärtuseni, samal ajal kui maksustamise erikorra rakendamisel suurendatakse maksunduslikult kajastatavat maksustatavat tulu varasema realiseerimistehingu, nt ümberkujundamise ajal realiseeritud väärtuse alusel.
By its decision of 30 May 2007 [10], the Commission initiated the formal investigation procedure laid down in Article 88(2) of the EC Treaty on the tax realignment scheme provided for by Article 2(26) of Law 350/2003 because it appeared to fulfil all the conditions to be considered State aid within the meaning of Article 87(1) EC and there were doubts about its compatibility with the common market as none of the exceptions provided for in Articles 87(2) and (3) seemed applicable.
mai 2007. aasta otsusega [10] algatas komisjon seaduse 350/2003 artikli 2 lõikes 26 sätestatud maksustamise erikorra suhtes EÜ asutamislepingu artikli 88 lõikes 2 sätestatud ametliku uurimismenetluse, kuna tundus, et erikorra puhul on täidetud kõik tingimused, et pidada seda riigiabiks asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses; samuti ei olnud kindel, et see on kokkusobiv ühisturuga, kuna sellele ei laienenud ükski artikli 87 lõigetes 2 ja 3 sätestatud eranditest.
In particular, the Commission considered that Article 2(26) of Law 350/2003 provided a financial advantage represented by the difference between the tax effectively paid in 2004 to realign the value of the assets and the tax which would have been normally borne if the same realignment would have been made in the absence of the same Article 2(26) of Law 350/2003.
Komisjon oli eeskätt seisukohal, et seaduse 350/2003 artikli 2 lõige 26 andis rahalise eelise, mis tulenes 2004. aastal maksustamise erikorra alusel tegelikult tasutud maksusumma ja selle maksusumma vahest, mis oleks tavapäraselt kuulunud tasumisele, kui vara maksustatavat väärtust oleks korrigeeritud seaduse 350/2003 artikli 2 lõike 26 puudumisel.
The effective tax rate applicable in 2004 on such gains would have been 37,25 % (including 33 % company tax and 4,25 % local business tax), while the substitute tax effectively paid was 9 %.
aastal kõnealusele kasvutulu suhtes kohaldatav tegelik maksumäär oleks olnud 37,25 % (millest 33 % moodustas ettevõtte tulumaks ja 4,25 % kohalik ettevõtlusmaks), samal ajal kui asendusmaksu määr oli 9 %.
The Commission further considered that, under Law 350/2003, the substitute tax was payable in three instalments (50 % in 2004, 25 % in 2005 and 25 % in 2006) without interests, while the tax which would have ordinarily be applied in the absence of Article 2(26) of Law 350/2003 would have been payable in 2004.
Komisjon märkis samuti, et seaduse 350/2003 kohaselt võis maksusumma intressivabalt tasuda kolmes osas (50 % 2004. aastal, 25 % 2005. aastal ja 25 % 2006. aastal), samal ajal kui seaduse 350/2003 artikli 2 lõike 26 puudumisel oleks tulumaks tulnud tavapäraselt tasuda 2004. aastal.
The Commission has computed that the grant equivalent value of the tax effectively paid by the nine beneficiaries of the scheme in review was EUR 185505996, while the tax ordinarily due would have been EUR 771991022 (37,25 % of the realised gain totalling over EUR 2059 millions).
Komisjon arvutas, et kontrollitava erikorra alusel kuulus üheksa soodustatud isiku poolt tasumisele 185505996 eurot, samal ajal kui tavapäraselt tasumisele kuulunud maksusumma oleks olnud 771991022 eurot (37,25 % realiseeritud kasvutulust, mis oli kokku rohkem kui 2059 miljardit).
The difference between the tax ordinarily payable and the tax paid thus amounted to EUR 586485026.
Seega oli tavapäraselt tasumisele kuuluva maksusumma ja erikorra alusel määratud maksusumma vahe 586485026 eurot.
The Commission also considered that while the beneficial tax realignments obtained under the abovementioned Laws 342/2000 and 448/2001 constituted general measures to ensure equitable taxation of the gains realised, the realignment provided for by Article 2(26) of Law 350/2003 was only limited to the banks concerned with the reorganisations governed by Law 218/1990, and therefore could not be considered a general measure, nor did it ensure neutrality of treatment between the capital gains concerned and those realised from comparable company reorganisations.
Veel leidis komisjon, et kui eespool nimetatud seadustes 342/2000 ja 448/2001 ette nähtud ettevõtjatele soodsad maksumuudatused olid üldised meetmed, millega tagati realiseeritud kasvutulu võrdne maksustamine, siis seaduse 350/2003 artikli 2 lõikega 26 sätestatud maksustamise erikord piirdus ainult seaduse 218/1990 alusel panganduses toimunud ümberkorraldustega, mistõttu ei olnud see üldine meede; samuti ei taganud kõnealune erikord asjaomase kapitali kasvutulu ja muude äriühingute restruktureerimisel realiseeritud kasvutulu neutraalset kohtlemist.
The Commission also held that the fact that certain Italian banks had cleared their suspended tax liabilities relative to unrecognised capital gains in their balance-sheets at a nominal tax cost was susceptible to increase their attractiveness as potential company targets and could have distorted the market of banking acquisitions.
Komisjon arvates suurendas asjaolu, et teatavad Itaalia pangad olid oma maksunduslikult kajastamata kapitali kasvutuluga seotud edasilükatud maksukohustuse bilansis tasakaalustanud maksukulu nominaalväärtusega, nende atraktiivsust mõningate äriühingute jaoks ja võis seega kahjustada pankade ülevõtmiste turgu.
The Commission concluded that the scheme in review could represent incompatible State aid and accordingly opened the procedure laid down in Article 88(2) of the EC Treaty.
Komisjon jõudis järeldusele, et kontrollitav erikord võib olla ühisturuga kokkusobimatu riigiabi ja algatas EÜ asutamislepingu artikli 88 lõikes 2 sätestatud menetluse.
The Commission warned that should it conclude at the closing of the abovementioned procedure that the scheme in review is incompatible State aid, recovery would have to take place in accordance with Article 14 of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty [11].
Komisjon hoiatas, et kui ta peaks eespool nimetatud menetluse lõppedes jõudma järeldusele, et kontrollitav erikord on ühisturuga kokkusobimatu riigiabi, tuleb see nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määruse (EÜ) nr 659/1999 [11] (millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli 93 kohaldamiseks) artikli 14 kohaselt tagasi maksta.
The Commission considered, however, that in the light of its past practice regarding certain fiscal aid schemes [12], recovery should only concern the taxes paid in defect of what a beneficiary of the scheme would have paid had the beneficiary applied other tax schemes available at that time, provided this did not lead to reconstruct merely hypothetical choices which could have been made by the beneficiary concerned [13].
Sellegipoolest leidis komisjon, et teatavate maksualaste abimeetmete suhtes varem rakendatud praktikat [12] arvesse võttes tuleks abi tagasi maksta ainult selle summa piires, mida abisaaja oleks maksnud juhul, kui ta oleks rakendanud mõnda muud toona kehtinud maksustamiskorda, eeldusel et valikud, mida asjaomane abisaaja oleks võinud teha, ei ole ainult hüpoteetilised.
The Commission invited the Italian authorities and interested parties to comment on the question whether recovery should take place with sole respect to the difference between the tax which would have been paid under the revaluation scheme foresee by Article 2(25) of Law 350/2003 and the substitute tax effectively paid by the beneficiary banks pursuant to the realignment scheme of Article 2(26) of the said Law 350/2003.
Komisjon kutsus Itaalia ametiasutusi ja huvitatud isikuid üles esitama märkusi selle kohta, kas tagasimakstav summa peaks piirduma selle summa, mis oleks kuulunud tasumisele seaduse 350/2003 artikli 2 lõikes 25 sätestatud ümberhindamise korra alusel, ja asendusmaksu summa, mida abisaajad pangad seaduse 350/2003 artikli 2 lõikes 26 ette nähtud erikorra alusel tegelikult tasusid, vahega.
COMMENTS BY ITALY
ITAALIA MÄRKUSED
By their submissions, the Italian authorities have essentially (a) rejected the State aid qualification of the scheme in review, and (b) observed in suborder that the possible advantage effectively granted was much less than the one provisionally calculated by the Commission and was de minimis.
Sisuliselt leidsid Itaalia ametiasutused oma märkustes, et a) nad ei ole kontrollitava erikorra riigiabiks liigitamisega nõus ja b) tegelikult antud võimalik eelis oli märksa väiksem, kui komisjoni poolt esialgselt arvutatu, olles vähese tähtsusega.
In particular, Italy argues that Article 2(25) of Law 350/2003 would have implicitly allowed all companies having taken part to company reorganisations to benefit from the possibility to realign the value of their assets.
Eeskätt väidab Itaalia, et seaduse 350/2003 artikli 2 lõige 25 oleks kaudselt lubanud kõigil restruktureerimises osalenud äriühingutel oma vara väärtust ümber hinnata.
For Italy, this general realignment could be effectuated by payment of a substitute tax of 19 % in case of revaluation of depreciable assets and 15 % in case of non-depreciable assets in three instalments (50 % in 2004, 25 % in 2005 and 25 % in 2006) pursuant to Article 12 of Law 342/2000.
Itaalia sõnul võib kapitali maksustatava väärtuse ümberhindamise üldisele korrale tugineda, tasudes amortiseeritava põhivara ümberhindamise korral 19 %-se ja mitteamortiseeritava põhivara korral 15 %-se kolmes osas tasumisele kuuluva asendusmaksu (50 % 2004. aastal, 25 % 2005. aastal ja 25 % 2006. aastal), mille nägi ette seaduse 342/2000 artikkel 14.