natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Among the criteria to be considered when determining the highest concentration are cytotoxicity, solubility in the test system and changes in pH or osmolality.
Suurima kontsentratsiooni määramisel on arvestatavad kriteeriumid tsütotoksilisus, lahustuvus katsesüsteemis ning pH või osmolaalsuse muutused.
Cytotoxicity should be determined with and without metabolic activation in the main experiment using an appropriate indication of cell integrity and growth, such as degree of confluency, viable cell counts, or mitotic index.
Tsütotoksilisus määratakse põhikatses kindlaks nii metaboolse aktiveerimisega kui ka ilma selleta, kasutades sobivaid rakkude puhtuse ja kasvu indikaatoreid, nt konfluentsuse astet, eluvõimeliste rakkude arvu või mitootilist indeksit.
It may be useful to determine cytotoxicity and solubility in a preliminary experiment.
Tsütotoksilisust ja lahustuvust võib olla kasulik määrata eelkatses.
At least three analysable concentrations should be used.
Tuleks kasutada vähemalt kolme analüüsitavat kontsentratsiooni.
Where cytotoxicity occurs, these concentrations should cover a range from the maximum to little or no toxicity; this will usually mean that the concentrations should be separated by no more than a factor between 2 and √10.
Kui esineb tsütotoksilisust, peaksid need kontsentratsioonid katma vahemiku suurimast kontsentratsioonist vähimani või sellise kontsentratsioonini, mille korral mürgisus puudub; mis tavaliselt tähendab seda, et kontsentratsioonide erinevus üksteisest võib olla mitte rohkem kui vahemikus 2 kuni √10 asuv koefitsient.
At the time of harvesting, the highest concentration should show a significant reduction in degree of confluency, cell count or mitotic index, (all greater than 50 %).
Rakkude kogumise ajal peaks suurima kontsentratsiooni korral ilmnema märkimisväärne konfluentsuse astme, rakkude arvu või mitootilise indeksi (kõigi osas rohkem kui 50 %) vähenemine.
The mitotic index is only an indirect measure of cytotoxic/cytostatic effects and depends on the time after treatment.
Mitootiline indeks on üksnes tsütotoksiliste/tsütostaatiliste mõjude kaudne mõõt ja sõltub töötlemisele järgnevast ajast.
However, the mitotic index is acceptable for suspension cultures in which other toxicity measurements may be cumbersome and impractical.
Mitootilist indeksit tunnustatakse siiski suspensioonkultuuride puhul, milles muude toksilisust mõõtvate vahendite kasutamine võib olla tülikas ja ebapraktiline.
Information on cell cycle kinetics, such as average generation time (AGT), could be used as supplementary information.
Teavet rakutsükli kineetika kohta, nagu näiteks keskmist generatsiooniaega (AGT), tuleks kasutada lisateabena.
AGT, however, is an overall average that does not always reveal the existence of delayed subpopulations, and even slight increases in average generation time can be associated with very substantial delay in the time of optimal yield of aberrations.
AGT on siiski üldine keskmine, mis alati ei too esile hilistunud alampopulatsioonide olemasolu, ning isegi keskmise generatsiooniaja kerge pikenemine võib lükata aberratsioonide optimaalse tõestamisaja palju hilisemaks.
For relatively non-cytotoxic substances, the maximum test concentration should be 5 μl/ml, 5 mg/ml or 0,01 M, whichever is the lowest.
Suhteliselt mittetoksiliste ainete puhul peaks suurim testkontsentratsioon olema 5 μl/ml, 5 mg/ml või 0,01 M, sõltuvalt sellest, milline neist on väikseim.
For relatively insoluble substances that are not toxic at concentrations lower than the insoluble concentration, the highest dose used should be a concentration above the limit of solubility in the final culture medium at the end of the treatment period.
Suhteliselt lahustumatute ainete puhul, mis ei ole lahustumispiirile vastavast kontsentratsioonist madalamatel kontsentratsioonidel toksilised, peaks suurim kasutatud annus olema lahustumispiiri ületav kontsentratsioon viimases kasvukeskkonnas manustamisperioodi lõpus.
In some cases (e.g. when toxicity occurs only at higher than the lowest insoluble concentration) it is advisable to test at more than one concentration with visible precipitation.
Mõnedel juhtudel (nt siis, kui toksilisus esineb üksnes madalaimast lahustumatuskontsentratsioonist kõrgematel kontsentratsioonidel), on soovitav katseid teha rohkem kui ühe kontsentratsiooniga, millel on nähtav sadestus.
It may be useful to assess solubility at the beginning and the end of the treatment, as solubility can change during the course of exposure in the test system due to presence of cells, S9, serum etc. Insolubility can be detected by using the unaided eye.
On kasulik hinnata lahustuvust töötlemise alguses ja lõpus, kuna lahustuvus katsesüsteemis muutub töötlemise ajal rakkude, S9-seerumi jms mõjul. Lahustumatust saab avastada palja silmaga.
The precipitate should not interfere with the scoring.
Sadestus ei tohiks mõjutada tulemust.
Negative and positive controls
Negatiivsed ja positiivsed kontrollkatsed
Concurrent positive and negative (solvent or vehicle) controls, both with and without metabolic activation, should be included in each experiment.
Igas uuringus kasutatakse paralleelseid positiivseid ja negatiivseid (lahusti või kandjaaine) kontrollkatseid koos metaboolse aktiveerimisega või ilma selleta.
When metabolic activation is used, the positive control chemical should be the one that requires activation to give a mutagenic response.
Kui kasutatakse metaboolset aktiveerimist, käsitatakse positiivse kontrollainena sellist kemikaali, mis eeldab aktiveerimist mutageense reaktsiooni saamiseks.
Positive controls should employ a known clastogen at exposure levels expected to give a reproducible and detectable increase over background, which demonstrates the sensitivity of the test system.
Positiivsed kontrollkatsed peaksid kasutama tuntud elastogeeni toimimistasemetel, mis ootuspäraselt peaks reprodutseeritavust ja avastatavust suurendama fooniga võrreldes, mis näitab katsesüsteemi tundlikkust.
Positive control concentrations should be chosen so that the effects are clear but do not immediately reveal the identity of the coded slides to the reader.
Kontsentratsioonid positiivsetes kontrollkatsetes valitakse sellised, et mõjud on selged, kuid neist ei ilmne riideris kohe kodeeritud objektiklaaside identsus.
Examples of positive control substances include:
Positiivsete kontrollainete näited:
Metabolic Activation condition
Metaboolse aktiveerimise tingimus
Absence of exogenous metabolic Activation
Eksogeense metaboolse aktiveerimise puudumine
Methyl methanesulphonate
Metüül-metaansulfonaat
Ethyl methanesulphonate
Etüül-metaansulfonaat
Ethyl nitrosourea
N-etüül-N-nitrosokarbamiid
4-Nitroquinoline-N-oxide
4-nitrokinoliin-N-oksiid
Presence of exogenous metabolic Activation
Eksogeense metaboolse aktiveerimise olemasolu
Benzo[a]pyrene
Benso(α)püreen
Cyclophosphamide
Tsüklofosfamiid
Cyclophosphamide monohydrate
Tsüklofosfamiidmonohüdraat
Other appropriate positive control substances may be used.
Võidakse kasutada muid sobivaid positiivseid kontrollaineid.
The use of chemical class-related positive control chemicals should be considered, when available.
Lähedasse keemilisse aineklassi kuuluvate positiivsete kontrollkemikaalide kasutamist tuleks kaaluda, kui selline aine on kättesaadav.
Negative controls, consisting of solvent or vehicle alone in the treatment medium, and treated in the same way as the treatment cultures, should be included for every harvest time.
Igal kogumisperioodil võetakse ka negatiivsetest kontrollkatsetest proovid, mis koosnevad üksnes kasvukeskkonnas olevast lahustist või kandjaainest ning mida on töödeldud samal viisil kui kasvukultuure.
In addition, untreated controls should also be used unless there are historical control data demonstrating that no deleterious or mutagenic effects are induced by the chosen solvent.
Lisaks sellele käsitletakse ka manustamata kontrollaineid, välja arvatud juhul, kui varasemad andmed kontrollaine kohta näitavad, et valitud lahustil ei ole kahjulikke ega mutageenseid mõjusid.
Treatment with the test substance
Vastuvõtlikkus uuritavale ainele
Proliferating cells are treated with the test substance in the presence and absence of a metabolic activation system.
Paljunevaid rakke töödeldakse uuritava ainega nii metaboolse aktiveerimise süsteemis kui ka ilma selleta.
Treatment of lymphocytes should commence at about 48 hours after mitogenic stimulation.
Lümfotsüütide töötlemist alustatakse ligikaudu 48 tundi pärast mitogeenset stimulatsiooni.
Duplicate cultures should normally be used at each concentration, and are strongly recommended for negative/solvent control cultures.
Tavaliselt tuleks kasutada iga kontsentratsiooni korral paralleelseid kultuure ja see on rangelt soovitatav negatiivsete/lahusti kontrollkultuuride puhul.
Where minimal variation between duplicate cultures can be demonstrated (13)(14), from historical data, it may be acceptable for single cultures to be used at each concentration.
Kui varasemad andmed näitavad, et paralleelkultuuride vahel on väike erinevus (13, 14), siis võib olla vastuvõetav iga kontsentratsiooni korral ühe kultuuri kasutamine.
Gaseous or volatile substances should be tested by appropriate methods, such as in sealed culture vessels (15)(16).
Gaasilisi või lenduvaid aineid uuritakse sobiva meetodi abil, näiteks suletud kasvuanumates (15, 16).
Culture harvest time
Kultuuride kogumise aeg
In the first experiment, cells should be exposed to the test substance, both with and without metabolic activation, for three to six hours, and sampled at a time equivalent to about 1,5 normal cell cycle length after the beginning of treatment (12).
Esimeses katses alluvad rakud uuritava aine toimele nii metaboolse aktiveerimise teel kui ka ilma selleta 3–6 tunni jooksul ning proovid võetakse pärast töötlemise algust (12) ajal, mis vastab ligikaudu 1,5 normaalse rakutsükli kestusele.
If this protocol gives negative results both with and without activation, an additional experiment without activation should be done, with continuous treatment until sampling at a time equivalent to about 1,5 normal cell cycle lengths.
Kui kõnealusel meetodil saadakse negatiivsed tulemused nii aktiveerimisega kui ka ilma selleta, tehakse uus katse ilma aktiveerimiseta ja töötlemist jätkatakse kuni proovivõtmise hetkeni, mis vastab ligikaudu 1,5 normaalse rakutsükli kestusele.
Certain chemicals may be more readily detected by treatment/sampling times longer than 1,5 cycle lengths.
Teatud keemilisi aineid saab hõlpsamini avastada, kui töötlemis-/proovivõtuaeg on pikem kui 1,5 rakutsüklit.
Negative results with metabolic activation need to be confirmed on a case-by-case basis.
Metaboolse aktiveerimise korral saadud negatiivseid tulemusi tuleb kooskõlastada igal üksikjuhul eraldi.
In those cases where confirmation of negative results is not considered necessary, justification should be provided.
Neil juhtudel, kui negatiivsete tulemuste kinnitamist ei peeta vajalikuks, esitatakse põhjendus.
Chromosome preparation
Kromosoomipreparaat
Cell cultures are treated with Colcemid® or colchicine usually for one to three hours prior to harvesting.
Rakukultuure töödeldakse ainega Colcemid® või kolhitsiiniga tavaliselt 1–3 tundi enne kogumist.
Each cell culture is harvested and processed separately for the preparation of chromosomes.
Iga rakukultuuri kogutakse ja töödeldakse eraldi kromosoomipreparaatide jaoks.
Chromosome preparation involves hypotonic treatment of the cells, fixation and staining.
Kromosoomipreparaatide valmistamise alla kuulub rakkude hüpotooniline töötlemine, fikseerimine ja värvimine.
All slides, including those of positive and negative controls, should be independently coded before microscopic analysis.
Kõik objektiklaasid, sh positiivsete ja negatiivsete kontrollide omad, kodeeritakse sõltumatult enne mikroskoopilist analüüsi.
Since fixation procedures often result in the breakage of a proportion of metaphase cells with loss of chromosomes, the cells scored should therefore contain a number of centromeres equal to the modal number ± 2 for all cell types.
Kui fikseerimismenetlused viivad tihti metafaasis olevate rakkude suhte rikkumiseni ja kromosoomide kaotamiseni, peaksid seega loetud rakud sisaldama tsentromeere koguses, mis vastab modaalarvule ± 2 kõikide rakutüüpide korral.
At least 200 well spread metaphases should be scored per concentration and control, equally divided amongst the duplicates, if applicable.
Iga kontsentratsiooni ja kontrollkatse puhul tuleb lugeda vähemalt 200 hästi levinud metafaasi, mis on võrdselt jaotunud paralleelkultuuride vahel, kui neid kasutatakse.
This number can be reduced when high number of aberrations is observed.
Seda arvu saab vähendada, kui täheldatakse palju aberratsioone.
Though the purpose of the test is to detect structural chromosome aberrations, it is important to record polyploidy and endoreduplication when these events are seen.
Kuigi katse eesmärk on avastada struktuursed kromosoomaberratsioonid, on tähtis registreerida ka polüploidsus ja endoreduplikatsioon, kui need esinevad.
The experimental unit is the cell, and therefore the percentage of cells with structural chromosome aberration(s) should be evaluated.
Katseühikuks on rakk, mistõttu hinnatakse nende rakkude protsendimäära, milles on struktuurne kromosoomaberratsioon või struktuursed kromosoomaberratsioonid.
Different types of structural chromosome aberrations should be listed with their numbers and frequencies for experimental and control cultures.
Eri tüüpi struktuursed kromosoomaberratsioonid loetletakse koos nende arvukuse ja esinemissagedustega katse- ja kontrollkultuurides.
Gaps are recorded separately and reported but generally not included in the total aberration frequency.
Tühikud registreeritakse eraldi ja nende kohta antakse teavet, aga üldiselt ei kuulu need aberratsioonide üldsageduse hulka.
Concurrent measures of cytotoxicity for all treated and negative control cultures in the main aberration experiments should also be recorded.
Samuti registreeritakse kõikides töödeldud ja negatiivsetes kontrollkultuurides tehtud samaaegsed tsütotoksilisuse mõõtmised peamistes aberratsioonikatsetes.
Individual culture data should be provided.
Tulemused esitatakse iga üksiku kultuuri kohta.
Additionally, all data should be summarised in tabular form.
Lisaks esitatakse kokkuvõte kõikidest tulemustest tabeli kujul.
There is no requirement for verification of a clear positive response.
Selget positiivset vastust ei ole vaja kontrollida.
Equivocal results should be clarified by further testing preferably using modification of experimental conditions.
Ebaselgeid tulemusi tuleks selgitada täiendaval uurimisel meelepäraselt muudetud katsetingimustes.
The need to confirm negative results has been discussed in 1.4.3.3.
Vajadust negatiivsete tulemuste kinnitamise järele on arutatud punktis 1.4.3.3.
Modification of study parameters to extend the range of conditions assessed should be considered in follow-up experiments.
Katse parameetrite muutmist hinnatud tingimuste vahemiku suurendamiseks tuleks arvesse võtta järelkatsetel.
Study parameters that might be modified include the concentration spacing and the metabolic activation conditions.
Katse selliste parameetrite, mida võidakse muuta, hulka kuuluvad kontsentratsioonivahemik ja metaboolse aktiveerimise tingimused.
EVALUATION AND INTERPRETATION OF RESULTS
TULEMUSTE HINDAMINE JA TÕLGENDAMINE
There are several criteria for determining a positive result, such as a concentration-related increase or a reproducible increase in the number of cells with chromosome aberrations.
On mitmeid kriteeriume positiivse tulemuse määramiseks, nagu nt kontsentratsioonist sõltuv kromosoomaberratsioone sisaldavate rakkude arvu suurenemine või selle reprodutseeruv kasv.
Biological relevance of the results should be considered first.
Tulemuste bioloogilist tähtsust tuleks esmalt arvesse võtta.
Statistical methods may be used as an aid in evaluating the test results (3)(13).
Statistilisi meetodeid võidakse kasutada abivahendina katsetulemuste hindamisel (3, 13).
Statistical significance should not be the only determining factor for a positive response.
Statistiline olulisus ei saa olla ainus määrav tegur positiivse vastuse jaoks.
An increase in the number of polyploid cells may indicate that the test substance has the potential to inhibit mitotic processes and to induce numerical chromosome aberrations.
Polüploidsete rakkude arvu suurenemine võib viidata sellele, et katseainel on võime inhibeerida mitoosiprotsessi ja põhjustada numbrilisi kromosoomaberratsioone.
An increase in the number of cells with endoreduplicated chromosomes may indicate that the test substance has the potential to inhibit cell cycle progression (17)(18).
Endoreduplitseeritud kromosoome sisaldavate rakkude arvu suurenemine võib viidata sellele, et uuritav aine võib takistada rakutsükli progressi (17, 18).
A test substance for which the results do not meet the above criteria is considered non-mutagenic in this system.
Uuritavat ainet, mille puhul tulemused ei vasta eespool toodud kriteeriumidele, peetakse mittemutageenseks aineks käesolevas katses.
Although most experiments will give clearly positive or negative results, in rare cases the data set will preclude making a definite judgement about the activity of the test substance.
Kuigi enamikul katsetest on selged positiivsed või negatiivsed tulemused, välistavad saadud tulemused harvadel juhtudel kindlate otsuste tegemise uuritava aine aktiivsuse kohta.
Results may remain equivocal or questionable regardless of the number of times the experiment is repeated.
Tulemused jäävad ebaselgeks või küsitavaks tehtud katsete kordamisest sõltumata.
Positive results from the in vitro chromosome aberration test indicate that the test substance induces structural chromosome aberrations in cultured mammalian somatic cells.
In vitro kromosoomaberratsiooni katse positiivsed tulemused viitavad sellele, et uuritav aine põhjustab struktuurseid kromosoomaberratsioone imetajate kultiveeritud keharakkudes.
Negative results indicate that, under the test conditions, the test substance does not induce chromosome aberrations in cultured mammalian somatic cells.
Negatiivsed tulemused viitavad sellele, et katsetingimuste põhjal ei põhjusta uuritav aine kromsoomaberratsioone imetajate kultiveeritud keharakkudes.
Solvent/Vehicle:
Kandjaaine:
solubility and stability of the test substance in solvent/vehicle, if known.
uuritava aine lahustuvus ja püsivus lahustis/kandjaaines, kui on teada.
Cells:
Rakud:
type and source of cells,
rakkude tüüp ja päritolu;
karyotype features and suitability of the cell type used,
karüotüübi omadused ja kasutatava rakutüübi sobivus;
absence of mycoplasma, if applicable,
mükoplasma puudumine, vajaduse korral;
information on cell cycle length,
teave rakutsükli pikkuse kohta;
sex of blood donors, whole blood or separated lymphocytes, mitogen used,
veredoonorite sugu, täisveri või eraldatud lümfotsüüdid, kasutatav mitogeen;
number of passages, if applicable,
passaažide arv, vajaduse korral;
methods for maintenance of cell culture, if applicable,
rakukultuuri säilitamise meetodid, vajaduse korral;
modal number of chromosomes.
kromosoomide modaalarv
identity of metaphase arresting substance, its concentration and duration of cell exposure,
metafaasi peatav aine, selle kontsentratsioon ja rakule toimimise kestus;
rationale for selection of concentrations and number of cultures including, e.g. cytotoxicity data and solubility limitations, if available,
kontsentratsioonide ja rakukultuuride arvu valimise põhimõtted, sh nt tsütotoksilisuse andmed ja lahustuvuse piirangud, kui need on olemas;
composition of media, CO2 concentration if applicable,
kasvukeskkonna koostis, CO2 kontsentratsioon, vajaduse korral;
concentration of test substance,
uuritava aine kontsentratsioon;
volume of vehicle and test substance added,
lisatud kandjaaine ja uuritava aine hulk;
incubation temperature,
inkubatsioonitemperatuur;
incubation time,
inkubatsiooniaeg;
duration of treatment,
manustamise kestus;
cell density at seeding, if appropriate,
rakutihedus külvamisel, vajaduse korral;
type and composition of metabolic activation system, including acceptability criteria,
metaboolse aktiveerimise süsteemi tüüp ja koostis, sh selle heakskiitmise kriteeriumid;
positive and negative controls,
positiivsed ja negatiivsed kontrollid;
methods of slide preparation,
objektiklaaside valmistamise meetodid;
criteria for scoring aberrations,
aberratsioonide loendamise kriteeriumid;
number of metaphases analysed,
analüüsitud metafaaside arv;
methods for the measurements of toxicity,
toksilisuse mõõtmise meetodid;
criteria for considering studies as positive, negative or equivocal.
kriteeriumid, mille alusel uurimusi liigitatakse positiivseteks, negatiivseteks või ebaselgeteks.
signs of toxicity, e.g. degree of confluency, cell cycle data, cell counts, mitotic index,
toksilisuse tunnused, nt konfluentsuse aste, rakutsüklit käsitlev teave, rakkude loendused, mitootiline indeks;
signs of precipitation,
sadestuse tunnused;
data on pH and osmolality of the treatment medium, if determined,
teave kasvukeskkonna pH ja osmolaalsuse kohta, kui see on määratud;
definition for aberrations, including gaps,
aberratsioonide, sh tühikute määratlemine;
number of cells with chromosome aberrations and type of chromosome aberrations given separately for each treated and control culture,
kromosoomaberratsioone sisaldavate rakkude arv ja kromosoomaberratsioonide tüüp, mis on toodud eraldi iga katse- ja kontrollkultuuri kohta;
changes in ploidy if seen,
ploidsuse muutused, kui neid esineb;
dose-response relationship, where possible,
doosi ja toime suhe, võimaluse korral;
statistical analyses, if any,
võimalikud statistilised analüüsid;
concurrent negative (solvent/vehicle) and positive control data,
paralleelsete negatiivsete (lahusti/kandjaaine) ja positiivsete kontrollide tulemused;
historical negative (solvent/vehicle) and positive control data, with ranges, means and standard deviations.
varasemate negatiivsete (lahusti/kandjaaine) ja positiivsete kontrollkatsete andmed, sh vahemik, keskväärtused ja standardhälbed.
Evans, H. J., (1976) Cytological Methods for Detecting Chemical Mutagens.
Evans, H. J. (1976), Cytological Methods for Detecting Chemical Mutagens, in: Chemical mutagens, Principles and Methods for their Detection, Vol. 4, Hollaender, A. (ed) Plenum Press, New York and London, pp.
Ishidate, M. Jr. and Sofuni, T., (1985).
Ishidate, M. Jr. and Sofumi, T. (1985), The In Vitro Chromosomal Aberration Test Using Chinese Hamster Lung (CHL) Fibroblast Cells in Culture, in: Progress in Mutation Research, Vol. 5, Ashby, J. et al., (eds) Elsevier Science Publishers, Amsterdam-New York-Oxford, pp.
Mutagen 10 (suppl. 10), p. 1-175.
Mutagen 10 (suppl.10), pp. 1–175.
Scott, D., Galloway, S.M., Marshall, R.R., Ishidate, M.Jr., Brusick, D., Ashby, J. and Myhr, B.C., (1991) Genotoxicity under Extreme Culture Conditions.
Scott, D., Galloway, S. M., Marshall, R. R., Ishidate, M. Jr., Brusick, D., Ashby, J. and Myhr, B. C. (1991), Genotoxicity under Extreme Culture Conditions.
A report from ICPEMC Task Group 9.
A report from ICPEMC Task Group 9, Mutation Res.
Maron, D.M. and Ames, B.N., (1983) Revised Methods for the Salmonella Mutagenicity Test.
Maron, D. M. and Ames, B. N. (1983), Revised Methods for the Salmonella Mutagenicity Test, Mutation Res.
Natarajan, A.T., Tates, A.D., van Buul, P.P.W., Meijers, M. and de Vogel, N., (1976) Cytogenetic Effects of Mutagen/Carcinogens after Activation in a Microsomal System in Vitro, I. Induction of Chromosome Aberrations and Sister Chromatid Exchange by Diethylnitrosamine (DEN) and Dimethylnitrosamine (DMN) in CHO Cells in the Presence of Rat-Liver Microsomes.
Natarajan, A. T., Tates, A. D., van Buul, P. P. W., Meijers, M. and de Vogel, N. (1976), Cytogenetic Effects of Mutagen/Carcinogens after Activation in a Mircrosomal System In Vitro, I. Induction of Chromosome Aberrations and Sister Chromatid Exchange by Diethylnitrosamine (DEN) and Dime-thylnitrosamine (DMN) in CHO Cells in the Presence of Rat-Liver Microsomes, Mutation Res., 37, pp.
Matsuoka, A., Hayashi, M. and Ishidate, M. Jr., (1979) Chromosomal Aberration Tests on 29 Chemicals Combined with S9 Mix In Vitro.
Matsuoka, A., Hayashi, M. and Ishidate, M. Jr.