natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The French State is of the opinion that, contrary to what is maintained by CFF, the restructuring plan was devised in such a way as to turn SNCM around as soon as possible and create the right conditions to ensure its medium- and long-term viability.
Vastupidiselt CFFi väidetule leiab Prantsuse riik, et ümberkorralduskava koostati viisil, mis võimaldas SNCMi elujõulisuse võimalikult kiiresti taastada ning luua tingimused selle püsimiseks keskpikas ja pikaajalises perspektiivis.
The French authorities note that a significant part of the cost reduction programme has already been implemented.
Prantsuse ametiasutused tuletavad meelde, et suur osa kulude vähendamise kavast oli juba ellu viidud.
Further, in 2001 SNCM earmarked EUR 21,3 million to finance restructuring measures, in particular the scheme to safeguard jobs.
Peale selle jättis SNCM 2001. aastal reservi 21,3 miljonit eurot, mis oli ette nähtud ümberkorraldusmeetmete ja eelkõige töökohtade säilitamise kava rahastamiseks.
In respect of the determination of the amount of the aid, the French authorities confirm that a 0,79 capital/debt ratio is quite typical for the balance sheets of most shipping companies, except in special situations.
Seoses abisumma kindlaksmääramisega kinnitavad Prantsuse ametiasutused, et omavahendite määr 0,79 koguvõlgnevuses on üsna tüüpiline enamiku laevandusettevõtjate bilansi puhul, välja arvatud erandolukorras.
Comments of Stef-TFE
Kommentaarid Stef-TFE märkuste kohta
The French authorities conclude that the description which Stef-TFE gives of relations between SNCM and CMN in performing the public service contract does not reflect reality.
Prantsuse ametiasutused leiavad, et see, kuidas Stef-TFE kirjeldab SNCMi ja CMNi vahelisi suhteid avaliku teenindamise lepingu täitmise raames, ei vasta tõele.
According to the French authorities, the decision of SNCM and CMN to enter into a joint venture in which they are jointly and not severally responsible has in no way ‘been rendered obligatory by the overall character of the consultation’, contrary to Stef-TFE’s observations.
Vastupidiselt Stef-TFE märkustele ei muutnud Prantsuse ametiasutuste arvates „konsultatsiooni üldine olemus kuidagi kohustuslikuks” SNCMi ja CMNi otsust moodustada ühisettevõte, milles nad on ühiselt ja mitte solidaarselt vastutavad.
The decision to set up a SNCM-CMN joint venture was the result of an analysis made by the two companies which showed that the continuation in that form of their original natural partnership gave them the best chances, in particular in terms of competitiveness, to win the tender.
Otsus moodustada ühisettevõte SNCM-CMN sündis kahe ettevõtte tehtud analüüsi tulemusel, mille kohaselt tagaks nende traditsioonilise ja loomuliku partnerluse sellisel kujul jätkumine neile hankemenetluse raames parimad eelised, eelkõige konkurentsivõime seisukohalt.
CMN’s entry into that venture therefore resulted from a well-considered decision on its part based on an evaluation of its own interests and not on an obligation arising out of the tender as such.
CMNi kuulumine sellesse ühisettevõttesse tuleneb seega tema vabast ja isiklike huvide hindamisel põhinevast valikust ning mitte hankemenetluse seatud kohustusest.
The French authorities explain that, contrary to Stef-TFE’s observations, the companies SNCM and CMN are neither independent nor in direct competition.
Prantsuse ametiasutused täpsustavad, et vastupidiselt Stef-TFE märkustele ei ole ettevõtjad SNCM ja CMN ei sõltumatud ega ka otseses konkurentsis.
Such a situation would be in conflict with the very principle of the single public service delegation contract to which they are co-signatories.
Selline olukord oleks vastuolus isegi ühtse avaliku teenindamise delegeerimislepingu põhimõttega, mille osalised nad on.
The French authorities maintain that SNCM’s share in CMN’s capital cannot be construed as a purely financial asset, as Stef-TFE appears to allege.
Prantsuse ametiasutused jäävad seisukohale, et SNCMi osalust CMNi kapitalis ei saa käsitada puhtalt finantsvarana, nagu seda tundub kinnitavat Stef-TFE.
In conclusion, France’s position is that SNCM’s shareholdings in CMN are highly strategic in nature.
Prantsusmaa kaitseb seisukohta, mille kohaselt on SNCMi osalustel CMNis väga strateegiline iseloom.
In its opinion, the transfer of those holdings would not only make no sense commercially but would also be tantamount to a major strategic error.
Nende osaluste võõrandamine oleks Prantsusmaa arvates mitte üksnes tööstuslikust seisukohast mõttetu, vaid ka suur strateegiline viga.
Observations of France on the comments of the representatives of the local authorities
Prantsusmaa kommentaarid kohalike asutuste esindajate märkuste kohta
Although France approves as a whole of the content of the letter of the president of the Region of Provence-Alpes-Côte d’Azur, it is nonetheless anxious to state that, contrary to what is asserted in point 2 of that letter, the supply of services between mainland France and Corsica is not ‘in excess of demand’ and SNCM’s fares policy complies with commitments which it made not to start a fares war and not to be a ‘price leader’.
Prantsusmaa kiidab Provence-Alpes-Côte d’Azur’i piirkondliku nõukogu eesistuja kirja sisu üldiselt heaks, kuid peab siiski vajalikuks märkida, et vastupidiselt sellele, mida on kinnitatud nimetatud kirja punktis 2, ei ole Prantsusmaa mandriosa ja Korsika vahelise transpordiühendusega seotud pakkumine „nõudlusega võrreldes ülemääraselt suur” ning et SNCMi hinnapoliitika on vastavuses SNCMi võetud kohustustega mitte olla hinnasõja algataja ega hinnaliider.
Observations of France on the comments of the interested parties concerning the 2006 decision
Prantsusmaa kommentaarid huvitatud isikute märkuste kohta seoses 2006. aasta otsusega
Concerning the public service delegation for the Marseille-Corsica routes, France challenges any argument that the procedure for the award of the public service delegation agreement was unlawful.
Marseille’i-Korsika liinide kohta sõlmitud avaliku teenindamise delegeerimislepingu suhtes vaidlustab Prantsusmaa kõik argumendid, millega tahetakse osutada sellele, et nimetatud lepingu sõlmimiseks peetud menetlus ei vastanud nõuetele.
Further, according to France, the existence of national procedures before the competent national courts as Community courts of ordinary jurisdiction implies that there is no Community interest for the Commission in examining questions relating to the procedure to award the public service delegation agreement.
Peale selle näitab Prantsusmaa arvates nende riiklike menetluste olemasolu pädevates riiklikes kohtutes kui üldises ühenduse kohtus, et avaliku teenindamise delegeerimislepingu sõlmimise menetlusega seotud küsimuste läbivaatamisel ei ole komisjoni jaoks ühenduse huve.
The early implementation of the measures laid down in the first restructuring plan and its amendments
Kommentaarid esimese ümberkorralduskavaga ja selle muudatustega ettenähtud meetmete ennetähtaegse rakendamise kohta
The answer of the French authorities to the general remark concerning the early implementation of measures which may be classified as aid by France is that that implementation is justified by the specific features of the procedure, that is to say, the annulment in 2005 of the authorisation decision of the Commission of 9 July 2003, and not by an intention on the part of the French authorities to disregard their obligations under the EC Treaty.
Vastuseks üldisele märkusele seoses riigiabiks liigitatavate meetmete ennetähtaegse rakendamisega teatavad Prantsuse ametiasutused, et nimetatud rakendamist põhjendab kõnealuse menetluse eripära, nimelt selleks luba andva komisjoni 9. juuli 2003. aasta otsuse tühistamine ning mitte Prantsuse ametiasutuste soovimatus tunnistada oma EÜ asutamislepingu järgseid kohustusi.
Indeed, France states that it has always kept the Commission informed of developments in the matter and with the different measures adopted since January 2005, in accordance with the duty to cooperate in good faith between the Member States and the Commission.
Muu hulgas täpsustab Prantsusmaa, et on hoidnud komisjoni kogu aeg kursis selle toimiku ning alates 2005. aasta jaanuarist vastuvõetud eri meetmete arenguga kooskõlas liikmesriikide ja komisjoni vahelise lojaalse koostöö põhimõttega.
Concerning those recent measures, the French authorities consider that since none of them constitute aid, Article 88(3)EC is not, ultimately, applicable to them and, accordingly, there is no obligation to suspend their application.
Viimati nimetatud meetmetega seoses leiavad Prantsuse ametiasutused, et kuna ükski nendest meetmetest ei ole riigiabi, ei ole EÜ asutamislepingu artikli 88 lõige 3 kokkuvõttes nende suhtes kohaldatav ning seetõttu ei ole ühtegi kohustust, mille tõttu tuleks nende rakendamine peatada.
First, the French authorities state that they did not cast doubt on the applicability of the Altmark judgment while noting, on the other hand, certain difficulties in applying the test laid down by that judgment, since the amount in question preceded it and could not therefore have taken into account those new criteria.
Esiteks täpsustavad Prantsuse ametiasutused, et nad ei ole kahtluse alla seadnud Altmarki kohtuotsuse kohaldatavust, osutades seevastu siiski teatavatele raskustele selle otsusega seatud katse rakendamisel, kuna kõnealune summa maksti enne selle kohtuotsuse vastuvõtmist ning seetõttu ei saanud seejuures neid uusi kriteeriume arvesse võtta.
According to France, the observations of CFF and STIM do not call into question the applicability to the present case of the first and second Altmark conditions.
Prantsusmaa arvates ei sea CFFi ja STIMi märkused kahtluse alla Altmarki esimese ja teise tingimuse kohaldatavust kõnealuse juhtumi suhtes.
In respect of the third criterion in Altmark, the French authorities deny the argument put forward by CFF and STIM that the payment of that sum necessarily results in overcompensation because the Commission authorised, by its decision of 30 October 2001, the payment of EUR 787 million as compensation for public service costs.
Altmarki kolmanda kriteeriumi puhul lükkavad Prantsuse ametiasutused ümber CFFi ja STIMi esitatud väite, mille kohaselt põhjustaks selle summa maksmine tingimata ülemäärast hüvitamist, kuna komisjon oli oma 30. oktoobri 2001. aasta otsusega lubanud 787 miljoni euro maksmist avaliku teenindamise kulude hüvitamisena.
In that respect, France states that the Commission, in its 2003 decision, stated that those obligations had been undercompensated and that the amount of EUR 53,48 million was justified as public service compensation.
Sellega seoses täpsustab Prantsusmaa, et komisjon oli oma 2003. aasta otsuses tõepoolest sedastanud, et nende kohustuste eest oli makstud liiga vähe hüvitist ning et 53,48 miljoni euro suurune summa on avaliku teenindamise hüvitamisena põhjendatud.
Regarding the fourth Altmark condition, the French authorities submit that, despite the absence of a reference undertaking and thus the impossibility of establishing an overall comparison between SNCM and other undertakings, as noted also by CFF, they endeavoured to provide information serving to make the most exact comparison possible with similar undertakings, that is to say, primarily with CMN.
Altmarki neljanda tingimuse kohta rõhutavad Prantsuse ametiasutused, et vaatamata võrdlusettevõtja puudumisele ning sellele, et SNCMi ja muid ettevõtjaid ei ole seega võimalik üldiselt võrrelda, nagu seda on märkinud ka CFF, on nad teinud jõupingutusi, et esitada andmeid, mis võimaldavad SNCMi võimalikult täpselt võrrelda sarnaste ettevõtjatega, nimelt peamiselt CMNiga.
France also challenges the argument raised by STIM and CFF that the structural costs of SNCM are greater than those of CMN.
Samuti vaidlustab Prantsusmaa STIMi ja CFFi väite, mille kohaselt on SNCMi struktuurikulud suuremad kui CMNi omad.
Even if that were to be the case, the French authorities consider that the productivity ratios of SNCM are very similar to those of CMN.
Isegi kui see nii peaks olema, on SNCMi tootlikkuse määrad Prantsuse ametiasutuste arvates CMNi vastavate määradega väga sarnased.
In conclusion, SNCM was managed as well as CMN to which STIM at no point refers as a badly-run undertaking.
Kokkuvõtteks oli SNCM sama hästi juhitud nagu CMN, mida STIM ei liigita kordagi halvasti juhitud ettevõtteks.
France states that the losses suffered between 1991 and 2001 were not attributable only to the public service delegation, as CFF appears to assert, but that the public service obligations prevented SNCM from adapting to the change in the competitive environment.
Prantsusmaa täpsustab, et aastatel 1991–2001 tekkinud kahjum ei ole seotud avaliku teenindamise delegeerimislepinguga, nagu CFF tundub seda soovivat kinnitada, vaid et avaliku teenindamise kohustused takistasid SNCMil konkurentsialaste muutustega kohanduda.
The French authorities also state that those losses are not concentrated in the period 2000 to 2001 but gathered pace over that period on account of the increase in the round trips made by CFF.
Samuti täpsustavad Prantsuse ametiasutused, et see kahjum ei ole koondunud ajavahemikku 2000–2001, vaid et nimetatud ajavahemikul kiirenes kahjumi tekkimine CFFi tehtavate edasi-tagasi sõitude arvu suurendamise tõttu.
Concerning the compatibility of the EUR 53,48 million paid as compensation for public service costs in accordance with Article 86(2) EC, the French authorities note that, first, in its 2003 decision, the Commission had already declared that amount as compatible with that article and, secondly, the CFI did not call it into question in its judgment in Case T-349/03.
Seoses avaliku teenindamise kulude hüvitamisena makstud 53,48 miljoni euro kokkusobivusega ühisturu nõuetega tuletavad Prantsuse ametiasutused EÜ asutamislepingu artikli 86 lõiget 2 kohaldades meelde, et esiteks oli komisjon oma 2003. aasta otsuses tunnistanud selle summa kokkusobivust nimetatud artikliga ning teiseks ei olnud esimese astme kohus seda oma 15. juuni 2005. aasta otsuses kahtluse alla seadnud.
As regards the sale process, France states that from its outset it provided for classic selection criteria based primarily on the price offered for the increase in value of SNCM’s stock and, secondarily, on other criteria (industrial plan, social plan and so on), including the amount which the candidates were prepared to invest in the company for a recapitalisation.
Võõrandamisprotsessi kohta täpsustab Prantsusmaa, et juba selle protsessi alguses nägi ta ette klassikalised valikukriteeriumid, mis põhinevad peamiselt SNCMi väärtpaberite hindamisel pakutud hinnal ning teiseks muudel parameetritel (tööstusprojekt, sotsiaalprojekt jne), sealhulgas summal, mida kandidaadid olid valmis äriühingusse rekapitaliseerimise alusel investeerima.
France firmly challenges the argument put forward by third parties that the process of putting up for sale was not transparent and notes that, in the present case, the State itself went beyond its legal and statutory obligations, substantial and restrictive as they were, provided for in the event of transfer of public shareholdings.
Prantsusmaa vaidlustab otsustavalt kolmandate isikute väite, mille kohaselt ei olnud müüki panemise protsess läbipaistev, ning tuletab meelde, et kõnealusel juhul läks riik isegi kaugemale nendest niigi suurtest ning siduvatest õiguslikest ja seadusjärgsetest kohustustest, mis on riiklike osaluste võõrandamise korral ette nähtud.
France notes that the development following BCP’s offer again to take up 100 % of SNCM’s stock occurred in a very difficult financial and social context and that VT’s joining BCP’s offer did not change the commercial and financial terms of the transaction (except for capital ownership).
Prantsusmaa tuletab meelde, et areng, mis toimus pärast BCP pakkumist võtta üle kõik SNCMi väärtpaberid, toimus väga rasketes rahalistes ja sotsiaalsetes tingimustes, ning et VT liitumine BCP pakkumisega ei muutnud toimingu ärilisi ja rahalisi tingimusi (peale kapitali jagunemise).
As regards the negative price of EUR 158 million, the French authorities note that, having regard to SNCM’s financial situation on 30 September 2005, the undertaking was sold at a market price and that the sale was economically more advantageous than a liquidation of the undertaking.
158 miljoni euro suuruse negatiivse hinna puhul tuletavad Prantsuse ametiasutused meelde, et arvestades SNCMi finantsolukorda 30. septembril 2005, müüdi ettevõte turuhinna eest ning et majanduslikult oli ettevõtte müümine selle likvideerimisest soodsam.
In that respect, the French authorities state that the application of the criterion of the private investor in the event of a transfer of undertaking similar to liquidation must not be regarded in the same way as the search for ‘profitability of public action’ but as the prevention of greater losses which the shareholder would have to suffer through a more costly liquidation.
Sellega seoses täpsustavad Prantsuse ametiasutused, et erainvestori kriteeriumi kohaldamist likvideerimisele lähedal seisva ettevõtte võõrandamise korral ei tule käsitada mitte püüdena muuta „riiklik sekkumine tasuvaks”, vaid suurema kahjumi vältimisena, mida aktsionär oleks kulukama likvideerimise korral kandnud.
In respect of the price paid, France challenges the argument that SNCM was transferred at a price which did not reflect its actual value.
Makstud hinnaga seoses vaidlustab Prantsusmaa väite, mille kohaselt võõrandati SNCM hinna eest, mis ei vastanud tema tegelikule väärtusele.
The French authorities also refute CFF’s argument that the market value of SNCM’s fleet was underestimated, which CFF assessed at between EUR 406,5 million and EUR 426,5 million.
Samuti lükkavad Prantsuse ametiasutused ümber CFFi väite, et nad on alahinnanud SNCMi laevastiku müügiväärtust, mis CFFi hinnangul jääb 406,5 ja 426,5 miljoni euro vahele.
In response to CFF’s argument calling into question the application of the Gröditzer case-law by referring to the fact that the capital contribution of the State in SNCM was linked to the sale of 75 % of its holding, reducing in proportion the prospects of profit in return, the French authorities note that the negative sale price of EUR 158 million does correspond to the sale of the entirety of SNCM’s capital, followed by a new investment by the State of 25 % giving a return of […] % per year.
CFFi väite peale, millega seatakse kahtluse alla Gröditzeri kohtupraktika kohaldamine, viidates asjaolule, et riigilt SNCMile antud kapitalitoetus oli seotud tema osaluse müügiga 75 % ulatuses, mis selle võrra vähendas saadava kasumi väljavaateid, tuletavad Prantsuse ametiasutused meelde, et 158 miljoni euro suurune negatiivne võõrandamishind vastab kogu SNCMi kapitali võõrandamisele, mille järel tegi riik uue investeeringu 25 % ulatuses, millelt saadav kasum on […] % aastas.
Accordingly, France takes the view that the return on investment remains guaranteed by virtue of its shareholding of 25 % in the company in so far as that holding enjoys a guarantee of very high return.
Seega leiab Prantsusmaa, et investeeringult saadav kasum jääb tagama tema osalust ettevõtte aktsiakapitalis 25 % ulatuses, kuna sellel osalusel on kasumi saamiseks väga suur tagatis.
France also challenges the argument put forward by CFF on the non-application to the present case of the ABX approach, taking as a basis in particular the analysis of the actual liquidation costs of SNCM and the risk that the State could be considered to be liable for the liabilities of the undertaking in an action ‘en comblement de passif’ as provided for by French insolvency procedures and confirmed by national case-law (judgment of the Court of Appeal of Rouen of 22 March 2005).
Samuti vaidlustab Prantsusmaa CFFi väite selle kohta, et ABXi lähenemisviis ei ole käesoleval juhul kohaldatav, tuginedes eelkõige SNCMi likvideerimise tegelike kulude analüüsile ning riskile, et ettevõtte võlgade ja kohustuste katmiseks algatatud menetluse raames oleks riiki võidud pidada nende eest vastutavaks, nagu see on ette nähtud Prantsuse ühismenetlustega ning nagu seda kinnitab riiklik kohtupraktika (Roueni apellatsioonikohtu 22. märtsi 2005. aasta otsus).
Although the French authorities consider that their conduct as manager of SNCM cannot be described as being ‘wrongful’ in that action, they insist that there is a very high risk that an order would be made against the State by a national court for the shortfall in SNCM’s assets owing to flexible criteria for characterisation of mismanagement as provided for in Article L-651-2 of the Commercial Code and pursuant to the case-law cited above which can be transposed to the present case.
Kuigi Prantsuse ametiasutused leiavad, et nende käitumist SNCMi juhina ei saa selle menetluse alusel liigitada „ekslikuks”, rõhutavad nad, et on väga suur risk, et juhtimisvea määratlemise paindlike kriteeriumide tõttu äriseadustiku artikli L. 651–2 tähenduses ning eespool nimetatud kohtupraktika alusel, mis on käesolevale juhtumile ülekantav, oleks riiklik kohus süüdistanud riiki SNCMi varade puudujäägis.
In respect of the capitalisation of EUR 8,75 million, France notes that, contrary to the contentions of CFF and STIM, that capital contribution does not constitute State aid on account of the concurrence of that investment, the similarity of its subscription conditions and the higher-than-average return obtained by the State via CGMF.
8,75 miljoni euro suuruse rekapitaliseerimise puhul tuletab Prantsusmaa meelde, et vastupidiselt CFFi ja STIMi väidetele ei ole selle kapitalitoetuse puhul tegemist riigiabiga, kuna see investeering oli erainvesteeringutega samaaegne, selle märkimise tingimused olid sarnased ning riigi poolt CGMFi kaudu saadud tasuvus oli keskmisest suurem.
In particular, the French authorities submit that the principle of equality of investors is not called into question by the existence of cancellation clauses since the latter were laid down in connection with the 100 % sale of SNCM and not with the EUR 35 million recapitalisation which followed it.
Eelkõige täpsustavad Prantsuse ametiasutused, et investorite võrdse kohtlemise põhimõtet ei saa seada kahtluse alla äramuutvate tingimuste olemasolu tõttu, kuivõrd viimased olid ette nähtud SNCMi 100 %-lise võõrandamise korral ning mitte sellele järgnenud 35 miljoni euro suuruse rekapitaliseerimise raames.
Further, France submits that its investment is much lower than that of the purchasers, since it is only the sum of EUR 8,75 million which must be compared to the investment made by the purchasers (EUR 26,25 million).
Peale selle tuletab Prantsusmaa meelde, et tema investeering oli ülevõtjate omast väiksem, kuna ülevõtjate investeeringuga (26,25 miljonit eurot) tuleks võrrelda ainult 8,75 miljoni euro suurust summat.
The first recapitalisation of EUR 142,5 million should be examined only in the course of the comparison with the liquidation price.
Esimest rekapitaliseerimist 142,5 miljoni euro ulatuses tuleks uurida üksnes likvideerimishinnaga võrdlemisel.
Finally, France challenges STIM’s argument that that contribution is a guarantee given to private purchasers that SNCM has indeed been awarded the public service delegation to operate services to Corsica.
Viimaks vaidlustab Prantsusmaa STIMi väite selle kohta, et kõnealuse kapitalitoetuse näol oli tegemist eraõiguslikele ülevõtjatele antud tagatisega, et SNCMiga sõlmitakse avaliku teenindamise delegeerimisleping Korsika liinide teenindamiseks.
The French authorities submit that that increase in capital is prudent and irrespective of the undertaking’s performance and that the award of the public service delegation to SNCM does not serve to improve the return expected on that investment.
Prantsuse ametiasutused väidavad, et see kapitali suurendamine tehti teadlikult ja ettevõtte tootlikkusest sõltumatult ning et avaliku teenindamise delegeerimislepingu sõlmimine SNCMiga ei võimaldaks suurendada sellelt investeeringult oodatavat kasumit.