natgillin/translations-raw huggingface dataset:
But for the coup d’état, a contract for the project would have been signed before the end of 2008.
Kui riigipööret ei oleks toimunud, oleks hankeleping tulnud alla kirjutada enne 2008. aasta lõppu.
Procedures for reprogramming and appraisal of the new project will commence forthwith in order to move to the implementation phase as soon as possible once the political situation allows (consensual solution accepted),
Ümberplaneerimist ja uue projekti hindamist alustatakse viivitamata, et saaks võimalikult kiiresti jõuda rakendamise etappi, niipea kui poliitiline olukord seda võimaldab (kõiki osapooli rahuldava lahenduse leidmisel);
appointing a Judge to the European Union Civil Service Tribunal
millega nimetatakse ametisse Euroopa Liidu Avaliku Teenistuse Kohtu kohtunik
(2009/474/EC, Euratom)
(2009/474/EÜ, Euratom)
The European Union Civil Service Tribunal (hereinafter referred to as the Civil Service Tribunal) was established by Council Decision 2004/752/EC, Euratom [1].
Euroopa Liidu Avaliku Teenistuse Kohus (edaspidi „Avaliku Teenistuse Kohus”) asutati otsusega 2004/752/EÜ, Euratom.
By Decision 2005/49/EC, Euratom [3], the Council determined the operating rules of the committee provided for in Article 3(3) of Annex I to the Statute of the Court of Justice, (hereinafter referred to as the Committee).
Nõukogu määras otsusega 2005/49/EÜ, Euratom [3] kindlaks Euroopa Kohtu põhikirja I lisa artikli 3 lõikega 3 ettenähtud komitee (edaspidi „komitee”) töökorra.
Pursuant to the resignation of one of the Judges of the Civil Service Tribunal, a public call for applications for the appointment of a judge to the Civil Service Tribunal for the period from 1 September 2009 to 31 August 2015 was published on 6 March 2009 [4].
Seoses ühe Avaliku Teenistuse Kohtu kohtuniku tagasiastumisega avaldati 6. märtsil 2009 avalik kandideerimiskutse [4] Avaliku Teenistuse Kohtu kohtuniku ametisse nimetamiseks ajavahemikuks 1. septembrist 2009 kuni 31. augustini 2015.
Accordingly, it is appropriate to appoint one of the persons included on the list provided for in Article 3(4) of Annex I to the Statute of the Court of Justice, ensuring a balanced composition of the Tribunal on as broad a geographical basis as possible from among nationals of the Member States and with respect to the national legal systems represented, as provided for in Article 3(1) of Annex I to the Statute of the Court of Justice,
Seega on asjakohane nimetada ametisse üks Euroopa Kohtu põhikirja I lisa artikli 3 lõikes 4 ettenähtud loetelusse kantud isik, tagades, et kohtu koosseisus oleksid tasakaalustatult esindatud liikmesriikide kodanikud geograafiliselt võimalikult laialt alalt, esindades eri riikide õigussüsteeme, nagu see on ette nähtud Euroopa Kohtu põhikirja I lisa artikli 3 lõikes 1,
Maria Isabel ROFES i PUJOL is hereby appointed Judge to the European Union Civil Service Tribunal for a period of six years, from 1 September 2009 to 31 August 2015.
Euroopa Liidu Avaliku Teenistuse Kohtu kohtunikuks kuueks aastaks alates 1. septembrist 2009 kuni 31. augustini 2015 nimetatakse Maria Isabel ROFES i PUJOL.
Done at Luxembourg, 9 June 2009.
Luxembourg, 9. juuni 2009
OJ C 53, 6.3.2009, p. 15.
ELT C 53, 6.3.2009, lk 15.
The Committee met on 26 March, on 7 May and on 25 and 26 May 2009.
Komitee tuli kokku 26. märtsil, 7. mail ning 25. ja 26. mail 2009.
on aid implemented by Luxembourg in the form of the creation of a compensation fund for the organisation of the electricity market (C 43/02 (ex NN 75/01))
abi kohta, mida Luksemburg andis hüvitusfondi loomisega elektrituru korraldamise raames (C 43/02 (ex NN 75/01))
(notified under document number C(2009) 230)
(teatavaks tehtud numbri K(2009) 230 all)
Having called on interested parties to submit their comments pursuant to the provisions cited above [1] and having regard to their comments,
olles kutsunud huvitatud isikuid üles esitama märkusi vastavalt nimetatud artiklitele [1] ja võttes esitatud märkusi arvesse
By letter dated 2 July 2001, registered as received on 16 July 2001 under number N 475/01, Luxembourg notified the Commission under Article 88(3) of the Treaty of the creation of a compensation fund for the organisation of the electricity market.
juuli 2001. aasta kirjaga, mis registreeriti 16. juulil 2001 numbri N 475/01 all, teatas Luksemburg komisjonile EÜ asutamislepingu artikli 88 lõike 3 alusel hüvitusfondi loomisest elektrituru korraldamise raames.
Following an exchange of correspondence with the Luxembourg authorities, the Commission notified Luxembourg by letter dated 5 June 2002 of its decision to open the procedure laid down in Article 88(2) of the Treaty in respect of the measure.
Pärast kirjavahetust Luksemburgi ametiasutustega teatas komisjon 5. juuni 2002. aasta kirjaga Luksemburgile otsusest algatada asjaomase meetme suhtes EÜ asutamislepingu artikli 88 lõikes 2 ettenähtud ametlik uurimismenetlus.
It also invited Luxembourg to submit its comments and provide any information that might be helpful in assessing the measure within one month from the date of receipt of the letter.
Komisjon kutsus Luksemburgi esitama märkusi ja meetme hindamiseks vajalikku teavet ühe kuu jooksul alates käesoleva kirja kättesaamisest.
The Commission’s decision to open the procedure was published in the Official Journal of the European Union [2].
Komisjoni ametliku uurimismenetluse algatamise otsus avaldati Euroopa Liidu Teatajas [2].
The Commission called on interested parties to submit their comments on the measure.
Komisjon kutsus huvitatud isikuid üles esitama märkusi kõnealuse meetme kohta.
The Netherlands sent the Commission its comments on the measure by fax dated 4 December 2002, registered as received on the same day.
detsembri 2002. aasta faksiga, mis registreeriti samal päeval, esitasid Madalmaad komisjonile oma märkused asjaomase meetme kohta.
By letter dated 18 February 2003, the Commission forwarded the Netherlands’ letter to Luxembourg, together with a request that the latter submit its comments within one month.
veebruari 2003. aasta kirjaga edastas komisjon Madalmaade kirja Luksemburgile ja palus viimasel esitada tähelepanekud selle kohta ühe kuu jooksul.
After having sent a reminder on 16 May 2003, the Commission received from Luxembourg by fax dated 28 May 2003, registered as received on the same day, a request for an extension of the time limit for replying.
Pärast meeldetuletuse saatmist 16. mail 2003 sai komisjon Luksemburgilt 28. mail 2003 faksi, mis registreeriti samal päeval ja millega taotleti vastamiseks ajapikendust.
By letter dated 4 June 2003, registered as received on 5 June 2003, Luxembourg sent the Commission its comments both on the Commission’s letter of 5 June 2002 and on the comments submitted by the Netherlands.
juuni 2003. aasta kirjaga, mis registreeriti 5. juunil 2003, esitas Luksemburg komisjonile tähelepanekud nii komisjoni 5. juuni 2002. aasta kirja kui ka Madalmaade märkuste kohta.
Luxembourg provided additional information by letter dated 3 May 2004, registered as received on 13 May 2004.
Luksemburg esitas täpsustused 3. mai 2004. aasta kirjaga, mis registreeriti 13. mail 2004.
A working meeting between Luxembourg and the Commission was held on 25 January 2005.
Luksemburg ja komisjon pidasid töökoosoleku 25. jaanuaril 2005.
By letter dated 31 March 2005, the Commission sent Luxembourg a request for information.
märtsi 2005. aasta kirjaga küsis komisjon Luksemburgilt täiendavat teavet.
The Commission received a reply from Luxembourg by letters dated 20 April and 20 May 2005, registered as received on 27 April and 1 June 2005 respectively.
Komisjon sai Luksemburgilt vastuse 20. aprilli ja 20. mai 2005. aasta kirjadega, mis registreeriti 27. aprillil ja 1. juunil 2005. aastal.
By letter dated 22 June 2005, the Commission sent Luxembourg a request for additional information.
juuni 2005. aasta kirjaga küsis komisjon Luksemburgilt täiendavat teavet.
By letter dated 27 March 2006, the Commission sent Luxembourg a request for additional information.
märtsi 2006. aasta kirjaga küsis komisjon Luksemburgilt täiendavat teavet.
The Commission received a reply from Luxembourg by letter dated 11 April 2006, registered as received on 18 April 2006.
Komisjon sai Luksemburgilt vastuse 11. aprilli 2006. aasta kirjaga, mis registreeriti 18. aprillil 2006.
A working meeting between Luxembourg and the Commission was held on 12 December 2006.
Luksemburg ja komisjon pidasid töökoosoleku 12. detsembril 2006.
By letter dated 21 November 2007, the Commission sent Luxembourg a request for additional information.
novembri 2007. aasta kirjaga küsis komisjon Luksemburgilt täiendavat teavet.
A working meeting between Luxembourg and the Commission was held on 27 February 2008.
Luksemburg ja komisjon pidasid töökoosoleku 27. veebruaril 2008.
The Commission received additional information from Luxembourg by letter dated 19 June 2008, registered as received on 20 June 2008, and by letter registered as received on 12 September 2008.
Komisjon sai Luksemburgilt täpsustused 19. juuni 2008. aasta kirjaga, mis registreeriti 20. juunil 2008, ja 12. septembril 2008 registreeritud kirjaga.
The legislative framework to the compensation mechanism
Hüvitamismehhanismi õiguslik raamistik
The Grand-Ducal Regulation of 30 May 1994 and the electricity market liberalisation process
Suurhertsogi 30. mai 1994. aasta määrus ja elektrituru liberaliseerimine
The Grand-Ducal Regulation (GDR) of 30 May 1994 [3] concerning the production of electrical energy using renewable energy sources or cogeneration (green electricity) imposed an obligation to purchase green electricity on Cegedel, at that time the sole general distributor of grid electricity in Luxembourg.
Suurhertsogi 30. mai 1994. aasta määrusega [3] elektrienergia tootmise kohta taastuvatest energiaallikatest või koostootmise režiimis (edaspidi „taastuvenergia”) kehtestati asjaomasel ajal Luksemburgi elektrivõrgu ainsale kontsessioonivaldajast ettevõtjale Cegedel kohustus osta taastuvenergiat.
The scheme involved the production of electricity using hydro, wind and solar energy, biogas and biomass, and cogeneration.
Kõnealune kord käsitleb hüdroenergiast, tuuleenergiast, fotogalvaanilisest energiast, biogaasist või biomassist või koostootmise režiimis toodetud elektrienergiat.
Article 1 of the 1994 GDR provided that the ‘available quantities of electricity obtained from autoproduction using renewable energy sources or cogeneration shall, at the autoproducer’s request, be acquired by the State of Luxembourg for the account of the public network’.
Suurhertsogi 1994. aasta määruse artikliga 1 on ette nähtud, et „taastuvatest energiaallikatest või koostootmise režiimis toodetud elektrienergia kogused võtab suurhertsogiriik tootja taotlusel üle avalikku võrku”.
The 1994 GDR also set the prices of such green electricity at a higher level than that of conventionally produced electricity.
aasta määrusega kinnitati ka taastuvenergia hinnad tasemel, mis ületab tavapäraselt toodetud elektrienergia hinnad.
Luxembourg has estimated that, in 2000, the purchasing obligation stemming from the 1994 GDR related to a production of 112 GWh [6], and that these volumes were purchased at a price on average some three times higher than the price resulting from the long-term supply contracts concluded by Cegedel.
Luksemburg leiab, et 2000. aastal kehtis suurhertsogi 1994. aasta määruse kohane ostukohustus 112 GWh suuruse tootmismahu kohta [6] ja et see kogus osteti Cegedeli pikaajaliste tarnelepingute hinnast keskmiselt kolm korda kõrgema hinnaga.
According to the Luxembourg authorities, this resulted in an additional cost of LUF 275 million or EUR 6,8 million.
Luksemburgi ametiasutuste väitel põhjustas see lisakulutusi 275 miljoni Luksemburgi frangi, seega 6,8 miljoni euro eest.
After the electricity sector was opened up to competition by the Law of 24 July 2000 [7], the purchasing obligation was extended to include all distributors operating in Luxembourg.
Pärast elektrituru avamist konkurentsile 24. juuli 2000. aasta seadusega [7] laienes ostukohustus kõikidele Luksemburgis tegutsevatele tarnijatele.
In 2001 these were 13 in number, including the largest, Cegedel, and the second largest, Sotel, both of which supplied the steel plants in the south of the country, and local distributors.
Tarnijaid oli 2001. aastal kolmteist, sealhulgas suuruselt esimene, Cegedel, ja suuruselt teine, Sotel, kes tarnivad Luksemburgi lõunaosas asuvatele terasetootmisrajatistele, ja kohalikud tarnijad.
In actual fact, however, Cegedel alone purchased the lion’s share of the green electricity produced in Luxembourg.
Sellest olenemata ostab tegelikult vaid Cegedel peamise osa Luksemburgis toodetavast taastuvenergiast.
The GDR of 22 May 2001
Suurhertsogi 22. mai 2001. aasta määrus
In order to spread equitably among distributors the burden of the costs resulting from the obligation to acquire green electricity, Luxembourg decided to set up, through the GDR of 22 May 2001 [8] concerning the introduction of a compensation fund for the organisation of the electricity market, a compensation mechanism.
Selleks et jagada taastuvenergia ostmise kohustusega kaasnevad kulud tarnijate vahel õiglaselt, otsustas Luksemburg juurutada suurhertsogi 22. mai 2001. aasta määrusega [8] hüvitamismehhanismi, millega loodi elektrituru korraldamise raames hüvitusfond.
The compensation fund became de facto operational on 1 January 2001.
Tegelikult on hüvitusfond toiminud alates 1. jaanuarist 2001.
Under Article 21 of the GDR of 22 May 2001, each electricity distributor in Luxembourg was authorised to collect a contribution to the compensation fund from its final customers.
Suurhertsogi 22. mai 2001. aasta määruse artikli 21 kohaselt on igal Luksemburgi elektritarnijal õigus nõuda lõpptarbijalt osamaksu tasumist hüvitusfondi.
The contribution was proportional to a final customer’s electricity consumption.
Osamaks on proportsionaalne lõpptarbija kasutatava elektrienergiaga.
The compensation fund mechanism made it possible to divide the costs stemming from the green electricity purchasing obligation among all the distributor’s customers.
Hüvitusfondi mehhanism võimaldab jagada taastuvenergia ostu kohustuse kulud kõikide elektritarnija klientide vahel.
The level of contributions was set each year by the State so that the fund’s income did not exceed the additional cost of purchasing green electricity.
Osamaksu suuruse määrab kindlaks riik igal aastal, et fondi sissetulekud ei ületaks taastuvenergia ostuga kaasnevat lisakulu.
Under Article 23 of the GDR of 22 May 2001, the contribution for 2001 was set for all non-exempted customers at EUR 2,73/MWh.
Suurhertsogi 22. mai 2001. aasta määruse artikli 23 kohaselt oli 2001. aastal kõikide nende klientide osamaksuks, kelle suhtes vabastust ei kohaldata, kehtestatud 2,73 eurot MWh kohta.
The GDR of 9 December 2005
Suurhertsogi 9. detsembri 2005. aasta määrus
category A comprised customers at whose metering points annual electricity consumption was less than or equal to 25 MWh.
A-kategooriasse kuuluvad tarbijad, kelle aastane elektritarbimine on mõõturite kohaselt kuni 25 MWh (kaasa arvatud).
For 2007, the contribution payable by category A consumers was set at EUR 7,00/MWh,
aastal oli A-kategooria tarbijate osamaksuks määratud 7,00 eurot/MWh; B-kategooriasse kuuluvad tarbijad, kelle aastane elektritarbimine on mõõturite kohaselt üle 25MWh, välja arvatud need tarbijad, kes kuuluvad C kategooriasse.
The agreement to be concluded will include a penalty clause in case of failure to meet commitments’ [13].
C-kategooriasse kuuluvad need B-kategooriast vabastatud tarbijad, kes „peavad oluliselt parandama üldist energiatõhusust vastavalt valitsuse ja asjaomase ettevõtja vahel sõlmitavale kokkuleppele […] Sõlmitavasse kokkuleppesse lisatakse klausel, mille kohaselt kohustuste täitmata jätmist karistatakse” [13].
Provisions applicable as of 1 January 2009
jaanuaril 2009 kohaldatavad sätted
The level of the contribution is thus no longer set by the public authorities but is left to distributors’ discretion.
Selle osamaksu suurust ei määra enam kindlaks ametiasutused, vaid tarnijad omal äranägemisel.
Operation of the compensation mechanism
Hüvitamismehhanismi toimimine
From a practical standpoint, the GDRs of 22 May 2001 and 9 December 2005 provided that the principal distributor in Luxembourg, Cegedel, the shares in which were majority privately owned, had to purchase all the green electricity produced in Luxembourg at the price set by the State.
Praktilistel põhjustel nähti suurhertsogi 22. mai 2001. aasta ja 9. detsembri 2005. aasta määrustega ette, et Luksemburgi peamine tarnija Cegedel, mille kapital on valdavalt erakätes, peab ostma kogu Luksemburgis toodetud taastuvenergia riigi määratud hinnaga.
Cegedel made such purchases either in its own name or on behalf of other distributors who had concluded supply contracts with green electricity producers.
Cegedel ostis oma nimel või teiste tarnijate nimel, kes olid sõlminud tarnelepingud taastuvenergia tootjatega.
It then sold the green electricity to its competitors according to their respective market shares in the Luxembourg market and at a selling price set by the State on the basis of the electricity market price established the previous year.
Seejärel müüs ta taastuvenergiat oma konkurentidele vastavalt sellele, kui suur on nende turuosa Luksemburgi turul, ja hinnaga, mille on määranud riik eelmise aasta turuhinna alusel.
The additional costs associated with green electricity corresponded to the difference between the purchase price paid to producers of such electricity (feed-in tariff) and the selling price charged to other distributors, both of which were set by the State.
Taastuvenergiast tulenevad täiendavad kulud vastavad riigi poolt taastuvenergia tootjatele määratud ostuhinna (soodustariif) ja teistele tarnijatele määratud müügihinna vahele.
All distributors reported on their green electricity purchases each month to the Luxembourg energy regulator, the Institut Luxembourgeois de Régulation (ILR).
Kõik tarnijad annavad kord kuus taastuvenergia ostu kohta aru Luksemburgi energiaturu reguleerijale, milleks on Luksemburgi Reguleeriv Instituut (edaspidi „instituut”).
At the end of the year, the regulator performed a compensation operation between distributors: if the share of green electricity produced in Luxembourg and purchased by a distributor was greater than its share of the electricity market, then it received compensation from the fund; conversely, if its share of green electricity purchased was smaller than its share of the domestic market, then it had to pay a corresponding contribution to the fund.
Aasta lõpus jagab instituut hüvitise tarnijate vahel: kui Luksemburgis toodetud ja tarnija ostetud taastuvenergia osa ületab tarnija osa elektriturul, saab ta fondist hüvitist; kui tarnija ostetud taastuvenergia osa on väiksem tema osast elektriturul, peab ta tasuma fondi asjakohase osamaksu.
The compensation fund was therefore designed to ensure that each distributor active in Luxembourg purchased a share of green electricity produced in Luxembourg that matched its share of the domestic market.
Hüvitusfondi eesmärk on seega tagada, et iga elektritarnija Luksemburgi turul ostaks taastuvenergiat vastavalt oma osale Luksemburgi turul.
The diagram below describes the operation of the compensation fund as it was in force until 31 December 2008.
Järgneval joonisel on kirjeldatud kuni 31. detsembrini 2008 kehtinud hüvitusfondi toimimist.
In its decision to open the formal investigation procedure, the Commission took the view that the compensation mechanism prima facie constituted State aid within the meaning of Article 87(1) of the Treaty [14].
Ametliku uurimismenetluse algatamise otsuses hindas komisjon, kas hüvitamismehhanism on riigiabi EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses [14].
The measure conferred an advantage on green electricity producers, who ultimately benefited from the proceeds of the compensation fund.
Meetmega antakse eelis taastuvenergia tootjatele, kes saavad lõppkokkuvõttes hüvitusfondi laekumistest kasu.
Moreover, the exemption from compensation payments applicable until 31 December 2005 favoured large electricity-consuming enterprises over other enterprises which had to contribute to the compensation fund.
detsembrini 2005 kehtinud vabastus hüvitusfondi osamaksu tasumisest soosis elektrienergia suurtarbijatest ettevõtjaid võrreldes teiste ettevõtjatega, kes peavad hüvitusfondi osamaksu tasuma.
On the other hand, distributors enjoyed no advantage as they simply played the part of intermediary in collecting the contributions made by final customers and paid on to green electricity producers.
Tarnijad ei saa seevastu mingisugust kasu, sest nad on vaid vahendajad lõpptarbijate tasutava osamaksu kogumisel ja edastavad selle taastuvenergia tootjatele.
This advantage was provided through State resources, not by reason of the introduction of the green electricity purchasing obligation but by reason of the creation of the compensation fund.
See eelis antakse riigi vahenditest, mitte küll taastuvenergia ostmise kohustuse kehtestamise, vaid hüvitusfondi loomise tõttu.
The latter was set up by the State, was financed by a system of compulsory contributions, and the sums paid into it were controlled by the State.
Fondi on loonud riik ja sellesse tasutakse kohustuslikku osamaksu ja laekunud summasid kontrollib riik.
The measure was selective in that it favoured only certain enterprises or certain activities, and in particular green electricity producers as opposed to other electricity producers and large electricity-consuming enterprises as opposed to other electricity-consuming enterprises.
Meede on selektiivne, sest sellega soositakse vaid teatavaid ettevõtjaid või teatavaid tegevusi, eelkõige taastuvenergia tootjaid muude energiatootjate ees ja elektrienergia suurtarbijatest ettevõtjaid muude elektrienergiat tarbivate ettevõtjate ees.
Lastly, the granting of an advantage to green electricity producers was liable to affect intra-Community trade in electricity and distort competition, as was the advantage enjoyed by large electricity-consuming enterprises, active as these were in various sectors of the economy.
Eelise andmine taastuvenergia tootjatele kahjustab ühendusesisest elektrienergiaga kauplemist ja moonutab konkurentsi samamoodi nagu eelis, mis on antud erinevates majandusvaldkondades tegutsevatele elektrienergia suurtarbijatest ettevõtjatele.
The Commission then examined the compatibility of the compensation mechanism with the common market under Article 87(3)(c) of the Treaty in the light of the 2001 Community guidelines on State aid for environmental protection (the 2001 guidelines) [15].
Komisjon hindas ka hüvitamismehhanismi ühisturuga kokkusobivust EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 3 punkti c alusel, võttes arvesse ühenduse 2001. aasta suuniseid keskkonnakaitsele antava riigiabi kohta (edaspidi „2001. aasta suunised”) [15].
It expressed the following concerns in this regard.
Komisjon väljendas sellega seoses kahtlusi.
First, the Commission considered that the aid for green electricity producers prima facie did not satisfy the conditions laid down in the following provisions of the 2001 guidelines:
Kõigepealt leidis komisjon, et taastuvenergia tootjatele antav abi ei vasta 2001. aasta suunistele:
the system did not ensure that the aid was limited to the difference between the production cost and the market price of the energy concerned.
Süsteem ei taga abi piirdumist tootmiskulude ja asjaomase energiaturu hinna vahega.
It did not limit the duration of the operating aid to that necessary to cover plant depreciation.
Abi andmine ei piirdu jaama amortisatsiooniks vajaliku ajavahemikuga.
Nor did it take account of any investment aid received by producers for their plants, such as the ecological premium in Luxembourg [16] (point E.3.3.1 of the 2001 guidelines),the system made no provision for a market mechanism such as green certificates (point E.3.3.2 of the 2001 guidelines),
Selle puhul ei võeta arvesse võimalikku investeerimisabi, mida tootjad on jaamadele saanud, näiteks Luksemburgi ökopreemia [16] (2001. aasta suuniste punkt E.3.3.1).Süsteemiga ei ole nähtud ette turumehhanisme nagu rohelised sertifikaadid (2001. aasta suuniste punkt E.3.3.2).