natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For this purpose, the liquid surface can be used as a mirror.
Selleks võib vedelikupinda kasutada peeglina.
Calibrations:
Kaliibrimised
The actual test calibration can be accomplished by means of either of two procedures:
Seadme kaliibrimiseks võib kasutada üht kahest järgmisest meetodist.
Using a mass: procedure using riders of known mass between 0,1 and 1,0 g placed on the ring.
Raskuste abil: kasutatakse rõngale asetatavaid kindla massiga (0,1–1,0 g) raskusi.
The calibration factor, Φa by which all the instrument readings must be multiplied, shall be determined according to equation (1).
Kaliibrimistegur Φa, millega kõiki seadme näitusid tuleb korrutada, leitakse võrrandi 1 abil:
m mass of the rider (g)
m raskuse mass (g)
g gravity acceleration (981 cm s-2 at sea level)
g raskuskiirendus (merepinnal 981 cm s–2)
b mean circumference of the ring (cm)
b rõnga keskmine ümbermõõt (cm)
reading of the tensiometer after placing the rider on the ring (mN/m).
tensiomeetri näit pärast raskuse asetamist rõngale (mN/m).
Using water: procedure using pure water whose surface tension at, for instance, 23 oC is equal to 72,3 mN/m.
Vee abil: kasutatakse puhast vett, mille pindpinevus on näiteks 23 oC juures 72,3 mN/m.
This procedure is accomplished faster than the weight calibration but there is always the danger that the surface tension of the water is falsified by traces of contamination by surfactants.
Selle meetodi kohaselt toimub kaliibrimine kiiremini kui massi abil, kuid alati eksisteerib oht, et vee pindpinevust mõjutavad pindaktiivsed lisandid.
The calibration factor, Φb by which all the instrument readings shall be multiplied, shall be determined in accordance with the equation (2):
Kaliibrimistegur Φb, millega kõiki seadme näitusid tuleb korrutada, leitakse võrrandi 2 abil:
value cited in the literature for the surface tension of water (mN/m)
vee pindpinevus (mN/m) kirjanduse andmetel
measured value of the surface tension of the water (mN/m) both at the same temperature.
mõõtmisel leitud vee pindpinevus (mN/m) mõlemad samal temperatuuril.
Preparation of samples
Proovide ettevalmistamine
Aqueous solutions shall be prepared of the substances to be tested, using the required concentrations in water, and shall not contain any non-dissolved substances.
Uuritavatest ainetest valmistatakse vajaliku kontsentratsiooniga vesilahused, kuhu ei tohi jääda lahustumatut jääki.
The solution must be maintained at a constant temperature (±0,5 oC).
Lahust hoitakse püsival temperatuuril (±0,5 oC).
Since the surface tension of a solution in the measurement vessel alters over a period of time, several measurements shall be made at various times and a curve plotted showing surface tension as a function of time.
Kuna mõõtmisnõus oleva lahuse pindpinevus muutub aja jooksul, tehakse erinevatel aegadel mitu mõõtmist ja koostatakse kõver pindpinevuse muutumise kohta ajas.
When no further change occurs, a state of equilibrium has been reached.
Kui pindpinevus enam ei muutu, on saavutatud tasakaal.
Dust and gaseous contamination by other substances interfere with the measurement.
Mõõtmistulemusi mõjutavad tolm ja gaasilised lisandid.
The work shall therefore be carried out under a protective cover.
Seetõttu tuleb katsed teha suletud kambris.
Test conditions
Katsetingimused
The measurement shall be made at approximately 20 oC and shall be controlled to within ±0,5 oC.
Mõõtmised tehakse ligikaudu 20 oC juures ja temperatuuri reguleeritakse ±0,5 oC täpsusega.
Performance of test
Katse tegemine
The solutions to be measured shall be transferred to the carefully cleaned measurement vessel, taking care to avoid foaming, and subsequently the measurement vessel shall be placed onto the table of the test apparatus.
Mõõdetavad lahused viiakse põhjalikult puhastatud mõõtmisnõusse, vältides hoolikalt vahutamist, ja mõõtmisnõu paigutatakse katseseadmesse proovialusele.
The table-top with measurement vessel shall be raised until the ring is immersed below the surface of the solution to be measured.
Proovialust mõõtmisnõuga tõstetakse, kuni rõngas on allpool mõõdetava lahuse pinda.
Subsequently, the table-top shall be lowered gradually and evenly (at a rate of approximately 0,5 cm/min) to detach the ring from the surface until the maximum force has been reached.
Seejärel lastakse proovialust järk-järgult ühtlaselt allapoole (kiirusega ligikaudu 0,5 cm/min), eemaldades rõngast pinnast kuni maksimaalse tõmbejõu saavutamiseni.
The liquid layer attached to the ring must not separate from the ring.
Rõnga külge kinnitunud vedelikukiht ei tohi sellest eralduda.
After completing the measurements, the ring shall be immersed below the surface again and the measurements repeated until a constant surface tension value is reached.
Pärast mõõtmiste lõppu viiakse rõngas jälle allapoole vedeliku pinda ja korratakse mõõtmisi, kuni jõutakse konstantsete pindpinevuse väärtusteni.
The time from transferring the solution to the measurement vessel shall be recorded for each determination.
Iga mõõtmise juures registreeritakse lahuse mõõtmisnõusse viimisest möödunud aeg.
Readings shall be taken at the maximum force required to detach the ring from the liquid surface.
Näidud võetakse rõnga vedelikupinnast lahtirebimiseks vajaliku maksimaalse jõu juures.
In order to calculate the surface tension, the value read in mN/m on the apparatus shall be first multiplied by the calibration factor Φa or Φb (depending on the calibration procedure used).
Pindpinevuse arvutamiseks tuleb seadme näit (mN/m) korrutada kaliibrimisteguriga Φa või Φb (sõltuvalt kasutatud kaliibrimismeetodist).
This will yield a value which applies only approximately and therefore requires correction.
Nii saadakse väärtus, mis on ainult ligikaudne ja vajab seega korrigeerimist.
Harkins and Jordan (4) have empirically determined correction factors for surface-tension values measured by the ring method which are dependent on ring dimensions, the density of the liquid and its surface tension.
Harkins ja Jordan (4) on empiiriliselt kindlaks määranud rõngameetodi abil määratud pindpinevuse väärtuste parandustegurid, mis sõltuvad rõnga mõõtmetest, vedeliku tihedusest ja pindpinevusest.
Since it is laborious to determine the correction factor for each individual measurement from the Harkins and Jordan tables, in order to calculate the surface tension for aqueous solutions the simplified procedure of reading the corrected surface-tension values directly from the table may be used.
Kuna Harkinsi ja Jordani tabelitest iga mõõtmise jaoks eraldi parandustegurite leidmine vesilahuste pindpinevuse arvutamiseks on väga töömahukas, võib kasutada lihtsustatud meetodit, kus parandatud pindpinevuse väärtused loetakse otse tabelist.
(Interpolation shall be used for readings ranging between the tabular values.)
(Tabeliväärtuste vahele jäävate näitude puhul kasutatakse interpolatsiooni).
Correction of the measured surface tension
mõõdetud pindpinevuste parandused
Only for aqueous solutions, ρ = 1 g/cm3
Ainult vesilahuste jaoks, ρ = 1 g/cm3
= 9,55 mm (average ring radius)
= 9,55 mm (rõnga keskmine raadius)
= 0,185 mm (ring wire radius)
= 0,185 mm (rõngatraadi raadius)
Experimental Value (mN/m)
Katseliselt mõõdetud väärtus (mN/m)
Corrected Value (mN/m)
Parandatud väärtus (mN/m)
Weight calibration (see 1.6.4.2.2(a))
Kaliibrimine raskustega (vt 1.6.4.2.2a)
Water calibration (see 1.6.4.2.2(b))
Kaliibrimine veega (vt 1.6.4.2.2b)
This table has been compiled on the basis of the Harkins-Jordan correction.
Tabel on koostatud Harkinsi-Jordani paranduste põhjal.
It is similar to that in the DIN Standard (DIN 53914) for water and aqueous solutions (density ρ = 1 g/cm3 and is for a commercially available ring having the dimensions R = 9,55 mm (mean ring radius) and r = 0,185 mm (ring wire radius).
Tabel on sarnane DIN standardi (DIN 53914) tabeliga vee ja vesilahuste jaoks (tihedus ρ = 1 g/cm3 ja kehtib müügil olevate rõngaste kohta mõõtmetega R = 9,55 mm (rõnga keskmine raadius) ja r = 0,185 mm (rõngatraadi raadius).
The table provides corrected values for surface-tension measurements taken after calibration with weights or calibration with water.
Tabelis on esitatud pärast raskuste või veega kaliibrimist mõõdetud pindpinevuse väärtuste ka parandatud väärtused.
Alternatively, without the preceding calibration, the surface tension call can be calculated according to the following formula:
Pindpinevuse võib arvutada ka ilma eelneva kaliibrimiseta, kasutades järgmist valemit:
σ=f × F
σ=fxF
F the force measured on the dynamometer at the breakpoint of the film
F dünamomeetriga kile katkemisel mõõdetud jõud
R the radius of the ring
R rõnga raadius
f the correction factor (1)
f parandustegur (1)
TEST REPORT
KATSEARUANNE
type of water or solution used,
kasutatud vee või lahuse iseloomu;
precise specification of the substance (identity and impurities),
aine täpset kirjeldust (tunnusandmeid ja lisandeid);
measurement results: surface tension (reading) stating both the individual readings and their arithmetic mean as well as the corrected mean (taking into consideration the equipment factor and the correction table),
mõõtmistulemusi: pindpinevuse väärtused, sh kõik üksiktulemused ja nende aritmeetiline keskmine ning parandatud keskmine (mis arvestab nii seadmetest tulenevat parandustegurit kui ka parandustabelit);
concentration of the solution,
lahuse kontsentratsiooni;
test temperature,
katsetemperatuur;
age of solution used; in particular the time between preparation and measurement of the solution,
lahuse vanust, st aega lahuse valmistamise ja mõõtmise vahel;
description of time dependence of surface tension after transferring the solution to the measurement vessel,
pindpinevuse sõltuvust lahuse mõõtmisnõusse viimisest möödunud ajast;
all information and remarks relevant for the interpretation of results have to be reported, especially with regard to impurities and physical state of the substance.
registreerida tuleb kõik tulemuste tõlgendamist mõjutavad, eriti lisandeid ja aine füüsikalist olekut käsitlevad andmed ja märkused.
Considering that distilled water has a surface tension of 72,75 mN/m at 20 oC, substances showing a surface tension lower than 60 mN/m under the conditions of this method should be regarded as being surface-active materials.
Arvestades, et destilleeritud vee pindpinevus on 20 oC juures 72,75 mN/m, tuleks ained, mille pindpinevus käesoleva meetodi abil mõõtes on alla 60 mN/m, lugeda pindaktiivseteks aineteks.
OECD, Paris, 1981, Test Guideline 115, Decision of the Council C(81) 30 final.
OECD, Paris, 1981, Test Guideline 115, Decision of the Council C(81) 30 final.
Weissberger ed.: Technique of Organic Chemistry, Physical Methods of Organic Chemistry, 3rd ed., Interscience Publ., New York, 1959, vol. I, Part I, Chapter XIV.
Weissberger ed.: Technique of Organic Chemistry, Physical Methods of Organic Chemistry, 3rd ed., Interscience Publ., New York, 1959, Vol. I, Part I, Chapter XIV.
Chem., 1976, vol. 48, p. 511.
Chem., 1976, vol. 48, 511.
Soc., 1930, vol. 52, p. 1751.
Soc., 1930, vol. 52, 1751.
It is useful to have preliminary information on the structural formula, the vapour pressure, the dissociation constant and the hydrolysis (as a function of pH) of the substance to perform this test.
Katse tegemiseks on kasulik teada aine struktuuri, aururõhku, dissotsiatsioonikonstanti ja hüdrolüüsuvuse pH-sõltuvust.
No single method is available to cover the whole range of solubilities in water.
Ükski meetod ei hõlma kogu vees lahustuvuste vahemikku.
The two test methods described below cover the whole range of solubilities but are not applicable to volatile substances:
Kaks allpool kirjeldatud meetodit hõlmavad kogu lahustuvuste vahemiku, kuid ei ole kohaldatavad lenduvatele ainetele:
one which applies to essentially pure substances with low solubilities, (< 10-2 grams per litre), and which are stable in water, referred to as the ‘column elution method’,
üht neist, mis on kohaldatav madala lahustuvusega (< 10–2 g/l) puhastele, vees stabiilsetele ainetele, nimetatakse kolonn-elueerimismeetodiks;
the other which applies to essentially pure substances with higher solubilities (> 10-2 grams per litre), and which are stable in water, referred to as the ‘flask method’.
teist, mis on kohaldatav kõrgema lahustuvusega (> 10–2 g/l) puhastele, vees stabiilsetele ainetele, nimetatakse kolvimeetodiks.
The water solubility of the test substance can be considerably affected by the presence of impurities.
Testaine lahustuvus vees võib lisandite mõjul oluliselt muutuda.
DEFINITION AND UNITS
MÕISTED JA ÜHIKUD
The solubility in water of a substance is specified by the saturation mass concentration of the substance in water at a given temperature.
Aine lahustuvus vees on selle küllastuskontsentratsioon vees antud temperatuuril.
The solubility in water is specified in units of mass per volume of solution.
Lahustuvust vees väljendatakse massiühikutes lahuse ruumala kohta.
The SI unit is kg/m3 (grams per litre may also be used).
Lahustuvuse SI-ühik on kg/m3 (kasutada võib ka gramme liitris).
The approximate amount of the sample and the time necessary to achieve the saturation mass concentration should be determined in a simple preliminary test.
Küllastuskontsentratsiooni saavutamiseks vajalik ligikaudne proovi kogus ja aeg tuleks varem kindlaks teha lihtsas eelkatses.
Column elution method
Kolonn-elueerimismeetod
This method is based on the elution of a test substance with water from a micro-column which is charged with an inert support material, such as glass beads or sand, coated with an excess of test substance.
Meetodi aluseks on testaine veega elueerimine mikrokolonnist, mis on täidetud testaine liiaga kaetud inertse tugiaine, nagu klaashelmeste või liivaga.
The water solubility is determined when the mass concentration of the eluate is constant.
Lahustuvus vees määratakse siis, kui eluaadi massikontsentratsioon on konstantne.
This is shown by a concentration plateau as a function of time.
Kontsentratsioon vs. aeg kõveral on see nähtav platoona.
Flask method
Kolvimeetod
In this method, the substance (solids must be pulverised) is dissolved in water at a temperature somewhat above the test temperature.
Selle meetodi kohaselt lahustatakse aine (tahked ained peavad olema peenestatud) vees katsetemperatuurist mõnevõrra kõrgemal temperatuuril.
When saturation is achieved the mixture is cooled and kept at the test temperature, stirring as long as necessary to reach equilibrium.
Küllastumise saabumisel segu jahutatakse ja hoitakse katsetemperatuuril, segades seda tasakaalu saavutamiseks piisava aja jooksul.
Alternatively, the measurement can be performed directly at the test temperature, if it is assured by appropriate sampling that the saturation equilibrium is reached.
Mõõtmist võib alustada ka kohe katsetemperatuuril, kui sobivate proovide põhjal on teada, et küllastustasakaal on saavutatud.
Subsequently, the mass concentration of the substance in the aqueous solution, which must not contain any undissolved particles, is determined by a suitable analytical method.
Järgnevalt määratakse sobiva analüüsimeetodi abil aine massikontsentratsioon vesilahuses, mis ei tohi sisaldada lahustumata osakesi.
For the column elution method, < 30 % may be obtainable; for the flask method, < 15 % should be observed.
Kolonn-elueerimismeetodil võib saavutada korratavuse < 30 %, kolvimeetodil peaks see olema < 15 %.
This depends upon the method of analysis, but mass concentration determinations down to 10-6 grams per litre can be determined.
Sõltub analüüsimeetodist, kuid määrata saab massikontsentratsioone kuni 10–6 g/l.
DESCRIPTION OF THE METHOD
KATSEMEETODI KIRJELDUS
The test is preferably run at 20 ±0,5 oC.
Eelistatav katsetemperatuur on 20 ±0,5 oC.
If a temperature dependence is suspected in the solubility (> 3 % per oC), two other temperatures at least 10 oC above and below the initially chosen temperature should also be used.
Kui eeldatakse võimalikku lahustuvuse sõltuvust temperatuurist (> 3 oC kohta), tuleks mõõtmised teha lisaks veel kahel temperatuuril, vähemalt 10 oC algselt valitud temperatuurist kõrgemal ja madalamal.
In this case, the temperature control should be ±0,1 oC.
Temperatuuri tuleks sellisel juhul reguleerida täpsusega ±0,1 oC.
The chosen temperature should be kept constant in all relevant parts of the equipment.
Valitud temperatuuri tuleks seadme kõigis olulistes osades konstantsena hoida.
Preliminary test
Eelkatse
To approximately 0,1 g of the sample (solid substances must be pulverised) in a glass-stoppered 10 ml graduated cylinder, increasing volumes of distilled water at room temperature are added according to the steps shown in the table below:
Umbes 0,1 g proovile (tahked ained peavad olema peenestatud) 10 ml klaaskorgiga silindris lisatakse toatemperatuuril järjest suuremad kogused destilleeritud vett vastavalt alltoodud tabelile:
0,1 g soluble in ‘x’ ml of water
0,1 g lahustuv „x” ml vees
Approximative solubility (grams per litre)
Ligikaudne lahustuvus (g/l)
After each addition of the indicated amount of water, the mixture is shaken vigorously for 10 minutes and is visually checked for any undissolved parts of the sample.
Pärast iga näidatud veekoguse lisamist loksutatakse segu tugevasti kümme minutit ja kontrollitakse visuaalselt lahustumata proovijääkide olemasolu.
If, after addition of 10 ml of water, the sample or parts of it remain undissolved, the experiment has to be repeated in a 100 ml measuring cylinder with larger volumes of water.
Kui proov või osa sellest pärast 10 ml vee lisamist ei lahustu, tuleb katset 100 ml mõõtesilindris suuremate veekogustega korrata.
At lower solubilities the time required to dissolve a substance can be considerably longer (at least 24 h should be allowed).
Madalamatel lahustuvustel võib aine lahustumiseks vajalik aeg olla oluliselt pikem (aega tuleks anda vähemalt 24 h).
The approximate solubility is given in the table under that volume of added water in which complete dissolution of the sample occurs.
Ligikaudne lahustuvus on tabelis esitatud selle lisatud vee mahu all, mille juures proov täielikult lahustub.
If the substance is still apparently insoluble, more than 24 h should be allowed (96 h maximum), or further dilution should be undertaken to ascertain whether the column elution or flask solubility method should be used.
Kui aine ikka lahustumatu näib, tuleks lahustumiseks jätta rohkem kui 24 h (maksimaalselt 96 h) või segu edasi lahjendada, et veenduda, kas tuleks kasutada kolonn-elueerimis- või kolvimeetodit.
Support material, solvent and eluent
Tugiaine, lahusti ja eluent
The support material for the column elution method should be inert.
Kolonn-elueerimismeetodi puhul kasutatav tugiaine peab olema inertne.
Possible materials which can be employed are glass beads and sand.
Materjalidest on võimalik kasutada klaashelmeid ja liiva.
A suitable volatile solvent of analytical reagent quality should be used to apply the test substance to the support material.
Tugiaine katmisel testainega tuleks kasutada sobivat analüüsipuhast lahustit.
Water which has been double distilled in glass or quartz apparatus should be employed as the eluent.
Eluendina tuleks kasutada vett, mis on bidestilleeritud klaas- või kvartsseadmes.
Water directly from an organic ion exchanger must not be used.
Otse orgaanilisest ioonvahetist pärit vett kasutada ei tohi.
Loading of the support
Tugiaine katmine
Approximately 600 mg of support material is weighed and transferred to a 50 ml round-bottom flask.
Kaalutakse ligikaudu 600 mg tugiainet ja viiakse see 50 ml ümarkolbi.
A suitable, weighed amount of test substance is dissolved in the chosen solvent.
Sobiv kaalutis testainet lahustatakse valitud lahustis.
An appropriate amount of this solution is added to the support material.
Sobiv kogus saadud lahust lisatakse tugiainele.
The solvent must be completely evaporated, e.g. in a rotary evaporator; otherwise water saturation of the support is not achieved due to partition effects on the surface of the support material.
Lahusti tuleb täielikult aurustada, nt rootoraurutis, vastasel juhul tugiaine veega küllastumist ei saavutata jaotumisefektide tõttu tugiaine pinnal.
The loading of support material may cause problems (erroneous results) if the test substance is deposited as an oil or a different crystal phase.
Tugiaine katmisest võib tekkida probleeme (vigased tulemused) juhul, kui testaine ladestub tugiaine pinnale õli või eraldi kristalse faasina.
The problem should be examined experimentally and the details reported.
Probleemi tuleks katseliselt uurida ja tulemuste üksikasjad registreerida.
The loaded support material is allowed to soak for about two hours in approximately 5 ml of water, and then the suspension is added to the microcolumn.
Kaetud tugiainet lastakse umbes kaks tundi ligikaudu 5 ml vees seista ja viiakse suspensioon seejärel mikrokolonni.
Alternatively, dry loaded support material may be poured into the microcolumn, which has been filled with water, and then equilibrated for approximately two hours.
Teine võimalus on valada kuiv kaetud tugiaine veega täidetud mikrokolonni ja lasta sellel umbes kaks tundi tasakaalustuda.
Test procedure:
Katsemenetlus
The elution of the substance from the support material can be carried out in one of two different ways:
Ainet võib tugiainelt elueerida kahel erineval moel:
recirculating pump (see figure 1),
tsirkulatsioonpumbaga (vt joonist 1);
levelling vessel (see figure 4).
ühtlustava anumaga (vt joonist 4).
Column elution method with recirculating pump
Kolonn-elueerimismeetod tsirkulatsioonpumbaga
A schematic arrangement of a typical system is presented in figure 1.
Joonisel 1 on skemaatiliselt kujutatud tüüpiline süsteem.
A suitable microcolumn is shown in figure 2, although any size is acceptable, provided it meets the criteria for reproducibility and sensitivity.
Sobiv mikrokolonn on näidatud joonisel 2, ehkki sobiv on ka mis tahes muude mõõtmetega kolonn eeldusel, et täidetud on reprodutseeritavuse ja tundlikkuse kriteeriumid.
The column should provide for a headspace of at least five bed volumes of water and be able to hold a minimum of five samples.
Kolonni peas olev vaba ruum peab olema nii suur, et mahutab eeljooksu jaoks kolonni täitmiseks vajaliku vee vähemalt viiekordse ruumala ja sinna saab paigutada vähemalt viis proovi.
Alternatively, the size can be reduced if make-up solvent is employed to replace the initial five bed volumes removed with impurities.
Seda vaba ruumi võib ka vähendada, kui lisandite kõrvaldamiseks kuluv viis kolonnitäit eluaati kompenseeritakse.
The column should be connected to a recirculating pump capable of controlling flows of approximately 25 ml/h.
Kolonn tuleks ühendada tsirkulatsioonpumbaga, mis tagab voolukiiruse umbes 25 ml/h.
The pump is connected with polytetrafluoroethylene (P.T.F.E.) and/or glass connections.
Pump ühendatakse polütetrafluoretüleen- (PTFE) ja/või klaasühenduste abil.
The column and pump, when assembled, should have provision for sampling the effluent and equilibrating the headspace at atmospheric pressure.
Kolonnist ja pumbast koosneva seadme korral peab olema ette nähtud võimalus eluaadiproovide võtmiseks ning kolonni peas oleva vaba ruumi rõhu võrdsustamiseks atmosfäärirõhuga.
The column material is supported with a small (5 mm) plug of glass wool, which also serves to filter out particles.
Kolonni täidis toetub väikesele (5 mm) klaasvillast korgile, mis filtreerib ühtlasi välja osakesed.
The recirculating pump can be, for example, a peristaltic pump or a membrane pump (care must be taken that no contamination and/or absorption occurs with the tube material).
Tsirkulatsioonpumbana võib kasutada näiteks peristaltilist või membraanpumpa (hoolikalt tuleb vältida torustiku materjaliga seotud saastust ja/või absorptsiooni).
The flow through the column is started.
Käivitatakse vool läbi kolonni.
It is recommended that a flow rate of approximately 25 ml/hr be used (this corresponds to 10 bed volumes/hr for the column described).
Soovitatav on kasutada ligikaudset voolukiirust 25 ml/h (kirjeldatud kolonni puhul vastab see kümnele kolonnitäiele tunnis).
The first five bed volumes (minimum) are discarded to remove water-soluble impurities.
Vähemalt esimesed viis kolonnitäit väljavoolu kõrvaldatakse vees lahustuvate lisandite eemaldamiseks.