natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Non-aid nature of Terni’s tariff and its clearance under the State aid rules
Terni tariif ei ole käsitletav riigiabina – põhjendused ja heakskiitmine vastavalt riigiabieeskirjadele
Italy submits that both the original tariff arrangement — which constituted Terni’s legitimate compensation for the expropriation of its assets — and its further extensions in time do not constitute State aid.
Itaalia väidab, et nii algne tariifsete soodustuste kord, mis kujutas endast õiguspärast hüvitist Terni varade sundvõõrandamise eest, kui ka selle kohaldamisaja pikendamised ei ole riigiabi. Selle väite toetuseks tsiteerib Itaalia mitut Euroopa Kohtu otsust, mis käsitlevad ettevõtjatele makstava hüvitise teatud vormide, nimelt kahjude ja üldhuviteenuste hüvitamise mittekäsitamist abina.
As regards the State aid clearance of Terni’s tariff, Italy underlines that Law 9/1991, laying down the first extension of the tariff, was duly notified to the Commission and approved by it.
Seoses Terni tariifi riigiabina heakskiitmisega rõhutab Itaalia, et seadusest nr 9/1991, millega kehtestati tariifi kohaldamisaja esimene pikendamine, teavitati nõuetekohaselt komisjoni, kes selle heaks kiitis.
The subsequent extensions in time of the tariff, which are concomitant with the extensions of hydroelectric concessions for hydropower producers, follow the same logic, which was never challenged by the Commission.
Tariifi kohaldamisaja hilisemad pikendamised, mis tulenevad hüdroelektrikontsessioonide kehtivusaja pikendamisest hüdroelektritootjate jaoks, järgivad sama loogikat, mida komisjon ei ole kordagi vaidlustanud.
Therefore, according to Italy, the Terni tariff should be considered an existing non-aid measure.
Seetõttu ei tuleks Itaalia arvates Terni tariifi olemasoleva abina käsitada.
Italy submits that it has thus always acted in good faith.
Itaalia väidab, et seetõttu on ta alati tegutsenud heas usus.
It did not notify under Article 88(3) the contested extension of the tariff arrangement for Terni since, in its view, it did not constitute State aid.
Ta ei teatanud Terni suhtes kohaldatavast vaidlustatud tariifsete soodustuste korra kohaldamise pikendamisest artikli 88 lõike 3 kohaselt, kuna tema arvates ei kujutanud see endast riigiabi.
Italy underlines that the Commission was informed of the existence of this measure (Report of November 2005 and letter of February 2006).
Itaalia rõhutab, et komisjon oli selle meetme olemasolust teadlik (2005. aasta novembri aruanne ja 2006. aasta veebruari kiri).
As regards the policy reasons of the second extension, Italy submits that the tariff is necessary to establish a level-playing field between these energy-intensive companies active in Italy and their competitors in the EU [18], which also benefit from reduced energy prices (tariff or contract-based), pending the completion of ongoing infrastructure projects on electricity generation and transport.
Teistkordse pikendamise poliitiliste põhjustega seoses väidab Itaalia, et tariif on vajalik, et luua kuni käimasolevate elektritootmise ja transpordi infrastruktuuriprojektide lõpuleviimiseni Itaalia energiamahukate ettevõtjate jaoks võrdsed võimalused nende konkurentidega ELis, [18] kes saavad samuti (tariifide või lepingute alusel) alandatud energiahindadest kasu.
If the tariff was abolished, the companies in question would delocalize their operations outside the EU.
Kui tariif tühistataks, viiksid kõnealused äriühingud oma tegevuse EList välja.
This would inevitably lead to an industrial crisis and sever job losses in the affected regions.
See tooks mõjutatud piirkondades vältimatult kaasa tööstuskriisi ja suure töökohtade kaotuse.
Therefore, according to Italy, the prolongation of the tariff should be seen as a transitional solution.
Seetõttu tuleks Itaalia arvates tariifi kohaldamisaja pikendamist käsitada ajutise lahendusena.
Italy quotes the conclusions of the High-level group on competitiveness, energy and environment [19] which suggest, as a long-term solution, the improvement of interconnection and infrastructure, and, as a medium-term solution, long-term supply contracts and partnership between customers and energy suppliers/generators.
Itaalia tsiteerib konkurentsivõimet, energeetikat ja keskkonda käsitleva kõrgetasemelise töörühma järeldusi, [19] milles soovitatakse pikaajalise lahendusena infrastruktuuri ja omavahelise ühenduse parandamist ning keskmise kestusega lahendusena pikaajalisi tarnelepinguid ja koostööd tarbijate ning elektritootjate või -tarnijate vahel.
As regards the absence of overcompensation, Italy makes the following observations.
Ülemäärase hüvitamise kohta teeb Itaalia järgmised märkused.
If Terni had retained its generating assets, it would have been able to sell part of its energy to third parties, thus obtaining additional profits.
Kui Ternile oleks tema elektritootmisvarad alles jäänud, oleks ta saanud müüa osa oma elektrist kolmandatele isikutele, saades nii lisakasumit.
The damage suffered by Terni was compounded by the sharp increase, over the years, of electricity prices.
Terni kantud kahju suurendas aastate jooksul toimunud elektrihindade suurtõus.
The still incomplete process of liberalization of the energy markets has not yet delivered results in terms of competitive electricity prices, and therefore the need to continue compensating Terni persists.
Energiaturgude siiani käimasolev liberaliseerimine ei ole andnud veel tulemusi konkurentsipõhiste hindade näol ning seetõttu on vajadus Terni hindu hüvitada jätkuvalt olemas.
The Terni companies are currently paying a price (between 40 and 72 EUR/MWh) which is largely in line with electricity prices paid by companies with an equivalent consumption profile in the EU.
Praegu maksavad Terni äriühingud hinda (vahemikus 40–72 eurot/MWh), mis on suures osas sarnane samasuguse tarbimisprofiiliga äriühingute makstavate hindadega ELis.
In fact, if Terni had retained its assets, it would be paying between 5 and 7 euros per MWh of self-produced electricity.
Kui Ternile oleksid varad alles jäänud, maksaks ta isetoodetud elektri MWh eest 4–7,0 eurot.
Italy thus concludes that the tariff does not involve any overcompensation.
Seetõttu järeldab Itaalia, et tariif ei sisalda ülemäärast hüvitamist.
Italy has submitted a ‘study’ carried out by the private consultant Energy Advisor S.r.l. on behalf on the Terni companies.
Itaalia on esitanud erakonsultandi Energy Advisor S.r.l. poolt Terni äriühingute tellimusel tehtud uuringu.
The study, which is perhaps better described as simple ‘calculation’, since it consists of one table with a few pages of methodological explanations, aims to assess the value of the electricity assets and compare this figure with the cumulative tariff advantage enjoyed by Terni.
Selles uuringus, mida oleks ehk õigem nimetada lihtsalt arvutuseks, kuna see koosneb ühest tabelist ja paarist metoodikat selgitavast leheküljest, hinnatakse elektritootmisvarade väärtust ja võrreldakse seda Terni saadud kumulatiivse tariifse soodustusega.
The study takes the book value of the electricity assets and actualizes it to 2006 in line with inflation.
Uuringus lähtutakse elektritootmisvarade raamatupidamislikust väärtusest ja korrigeeritakse seda vastavalt inflatsioonile 2006. aasta väärtusesse.
The study then calculates the net tariff advantage for Terni.
Seejärel arvutatakse uuringus välja Terni tariifse soodustuse netoväärtus.
For the period 1963-1999, the study considers the difference between the annual electricity costs of a comparable customer (Alternative 2) and the actual annual costs sustained by Terni on the ‘own production costs’ basis (Alternative 1).
Ajavahemiku 1963–1999 puhul vaadeldakse uuringus erinevusi võrreldava tarbija aastaste elektrikulude (2. alternatiiv) ja Terni isetootmiskulude alusel säilitatavate tegelike aastakulude (1. alternatiiv) vahel.
For the purpose of this calculation, a comparable customer is a self-producer of electricity (exempted, inter alia, from payment of the sovrapprezzo termico).
Selles arvutuses on võrreldavaks tarbijaks võetud elektri isetootja (kes on muu hulgas vabastatud sovrapprezzo termico maksmisest).
For the period 2000-2006, the tariff advantage is calculated as the difference between the annual cost Terni would have sustained if the tariff was calculated on the basis of its own production costs (Alternative 1-no longer possible after the reform of the tariff) and the actual cost sustained by Terni on the basis of the ‘comparable customer’ method (Alternative 2).
Ajavahemikul 2000–2006 on tariifne soodustus arvutatud aastakulu, mille Terni oleks kandnud, kui tariif oleks arvutatud isetootmise kulude alusel (1. alternatiiv, mis ei olnud pärast tariifi reformimist enam võimalik) ning võrreldava tarbija meetodil kujunenud Terni tegeliku (2. alternatiiv) kulu vahena.
The results of the study are outlined below:
Uuringu tulemused on järgmised:
Actualised value (2006) of Terni’s assets: EUR 1687745045,19;
Terni varade korrigeeritud väärtus (2006): 1687745045,19 eurot
Tariff advantage (also actualized to 2006): EUR 1400895446,90.
tariifne soodustus (samuti korrigeeritud 2006. aasta väärtusesse): 1400895446,90 eurot.
The study therefore contends that there has been no overcompensation of Terni’s losses.
Seega toetab uuring seisukohta, et Terni kahjusid ei ole ülemääraselt hüvitatud.
A prospective calculation of the tariff advantage accruing to Terni until 2010 would also show the absence of overcompensation.
Lisaks näitaks arvutus Ternile kuni 2010. aastani koguneva tariifse soodustuse kohta ülemäärase hüvitamise puudumist.
Irrelevance of the ECSC Decision and the ECJ Ruling concerning Terni
ESTÜ otsus ja Euroopa Kohtu otsus ei ole Terni puhul asjakohased
Concerning ECSC Decision 83/396 and ECJ ruling C-99/92, Italy makes the following factual clarifications.
Seoses ESTÜ otsusega 83/396 ja Euroopa Kohtu otsusega C-99/92 teeb Itaalia järgmised faktilised täpsustused.
The ECSC Decision does not concern either Cementir or Nuova Terni, which were never active in the steel sector.
ESTÜ otsus ei ole seotud Cementiri ega Nuova Terniga, kes ei ole kunagi tegutsenud terasesektoris.
The ECSC Decision referred to the compatibility of of State aid granted in the form of reimbursement of a component of the tariff, the sovrapprezzo termico to the plant belonging to Terni’s steelmaking branch, but located in Lovere, in Lombardy, not in the Terni area.
ESTÜ otsus viitas Terni terasetootmisüksusele kuuluvale, kuid mitte Terni piirkonnas, vaid Lovere’s, Lombardias asuvale tehasele tariifikomponendi sovrapprezzo termico hüvitamise vormis antud riigiabi kokkusobivusele.
This aid could be granted only to private steelmakers.
Seda abi saab anda ainult eraettevõtjatest terasetootjatele.
The ECSC Decision ruled that, since Terni was State-owned, the Lovere plant could not benefit from the aid.
ESTÜ otsuses sätestati, et kuna Terni kuulus riigile, ei tohtinud Lovere tehas abi saada.
The preliminary ruling of the Court of Justice concerned the issue of possible discrimination between private and State-owned producers.
Euroopa Kohtu eelotsus käsitles võimalikku vahetegemist eraomanduses ja riigile kuuluvate tootjate vahel.
It confirmed the ECSC Decision in that it stated that it was not discriminatory to envisage different aid measures for private versus State-owned producers.
See kinnitas ESTÜ otsust selles osas, et era- ja riigile kuuluvate tootjate jaoks erinevate abimeetmete kehtestamine ei ole diskrimineeriv.
Therefore, the Terni group submits that both the ECSC Decision and the Court ruling are irrelevant to the case at hand, in that they concern the sovrapprezzo termico paid by the Lovere plant, not the special global tariff granted to the three plants in the Terni area.
Seega väidavad Terni äriühingud, et nii ESTÜ otsus kui ka kohtuotsus ei ole asjakohased, kuivõrd need käsitlevad Lovere tehase makstud sovrapprezzo termico’t ja mitte kõigile kolmele Terni piirkonna tehasele kehtestatud üldist eritariifi.
New investments planned by ThyssenKrupp in the Terni area
ThyssenKruppi kavandatud uued investeeringud Terni piirkonnas
Italy also underlines that the contested extension of the tariff laid down in Article 11, paragraph 11 of Law 80/2005 is linked to a wide-ranging program of investments which ThyssenKrupp is carrying out in the Terni-Narni industrial area.
Itaalia rõhutab, et seaduse nr 80/2005 artikli 11 lõikes 11 sätestatud tariifi kohaldamisaja vaidlusalune pikendamine on seotud laiaulatusliku investeeringuprogrammiga, mida ThyssenKrupp rakendab Terni-Narni tööstuspiirkonnas.
Under this action plan, new generating capacity will be developed in the area.
Selle tegevuskava raames arendatakse piirkonnas välja uus elektritootmisvõimsus.
The tariff is therefore meant as temporary solution until such generating capacity is in place, and its abolition would jeopardise the investments currently underway.
Seega on tariif ette nähtud ajutise lahendusena kuni kõnealuse võimsuse saavutamiseni ning selle tühistamine ohustaks pooleliolevaid investeeringuid.
Role of Cassa Conguaglio and involvement of State resources
Cassa Conguaglio roll ja riigi vahendite kaasamine
On the nature and role of Cassa Conguaglio, Italy submits that it is a mere technical intermediary, whose role is confined to collecting and redirecting monetary flows.
Itaalia märgib Cassa Conguaglio kohta, et tegemist on tehnilise vahendajaga, kelle ülesanne piirdub rahavoogude kogumise ja ümbersuunamisega.
Cassa Conguaglio has no margin of manoeuvre in fixing the tariff and has no control over the funds.
Cassa Conguagliol ei ole tegutsemisruumi tariifi määramisel ega kontrolli rahasummade üle.
Therefore, according to Italy, (a) the resources handled by Cassa Conguaglio do not constitute State resources in the light of the case-law of the Court of Justice [20] and (b) the changes made to the administration of the special tariffs with the intervention of Cassa Conguaglio in 2004 have no impact on the compensatory nature of the tariff.
Seetõttu leiab Itaalia, et a) Cassa Conguaglio hallatavad rahalised vahendid ei kujuta endast Euroopa Kohtu praktikast [20] lähtudes riigiabi ning et b) Cassa Conguaglio sekkumisega 2004. aastal eritariifide halduses tehtud muudatused ei mõjutanud tariifi kompenseerivat olemust.
On the Deggendorf case-law, Italy informs the Commission that it is carrying out the pending recovery order in respect of ThyssenKrupp, and that the company has set aside EUR 865538,00 on a blocked account in view of final recovery, subject to agreement being found on the amount.
Deggendorfi kohtupraktika põhjal teatab Itaalia komisjonile, et ta nõuab ThyssenKruppilt abi tagastamist ning et äriühing on lõplikuks tagasimaksmiseks kandnud kinnisele kontole 865538 eurot, mis makstakse välja siis, kui tagastatava summa osas on jõutud kokkuleppele.
Compensation granted by the State for an expropriation of assets does not normally qualify as State aid.
Riigi poolt varade sundvõõrandamise eest antud hüvitist ei peeta tavaliselt riigiabiks.
In the assessment of this measure, it is therefore necessary to ascertain first of all whether the transfer of Società Terni’s hydropower assets to ENEL gave rise to an obligation to provide compensation, or whether it should be construed as a mere reorganisation of public assets.
Kõnealuse meetme hindamisel tuleb seetõttu teha kõigepealt kindlaks, kas Società Terni hüdroelektritootmisvarade üleandmisega ENELile kaasneb hüvitamise kohustus või tuleks seda käsitada pelga riigivarade ümberkorraldamisena.
If the answer is that compensation was justified, the Commission must then determine until what date and/or what amount the Terni preferential tariff can be considered a commensurate compensatory measure.
Kui vastus sellele küsimusele on, et hüvitis oli põhjendatud, peab komisjon tegema järgmisena kindlaks, millise kuupäevani ja/või kui suure summa ulatuses saab Terni soodustariifi lugeda võrdväärseks kompenseerivaks meetmeks.
Qualification as an expropriation and entitlement to compensation
Sundvõõrandamiseks kvalifitseerumine ja õigus saada hüvitist
In 1962, when its hydropower assets were transferred to ENEL, Società Terni was a State owned company, controlled by an ente pubblico economico.
Hüdroelektritootmisvarade üleandmise ajal 1962. aastal ENELile oli Società Terni riigiosalusega äriühing, mida kontrollis ente pubblico economico.
According to the Italian authorities, such entities had to be managed according to market principles.
Itaalia ametiasutuste väitel tuli selliseid üksusi juhtida turupõhimõtete kohaselt.
The State was the majority shareholder in Società Terni, but part of the capital was also held by private investors and the company was quoted on the Stock exchange.
Riik oli Società Terni põhiaktsionäriks, kuid osa kapitalist kuulus ka erainvestoritele ja äriühing oli noteeritud väärtpaberibörsil.
The nationalization law did not foresee compensation for enti pubblici‘strictu sensu’, but did so for enti pubblici economici such as Società Terni.
Riigistamisseadus ei näinud ette hüvitist enti pubblici jaoks otseses mõttes, kuid nägi selle ette enti pubblici economici jaoks, nagu Società Terni.
This reflects the different principles which govern the functioning of these entities.
See kajastab nende üksuste toimimist reguleerivate põhimõtete erinevust.
Moreover, other ‘pure’ electricity producers were expropriated during the same period and also received compensation (although on the basis of different criteria).
Veel enamgi, samal ajavahemikul sundvõõrandati teiste, n-ö puhaste elektritootjate varasid ning ka nemad said hüvitist (kuigi teiste kriteeriumide alusel).
The Commission notes that the removal of Società Terni’s assets without compensation would have damaged the interests of the company, and in particular those of its private shareholders.
Komisjon märgib, et Società Terni varade hüvitiseta äravõtmine oleks kahjustanud äriühingu ning eelkõige tema eraaktsionäride huve.
In the light of the principle of equality of treatment between private and public undertakings, and also in view of the need to protect the constitutional rights of Società Terni’s private shareholders to receive compensation, the Commission considers that Italy’s decision to treat Terni in the same way as a privately-owned company in the same position, and to grant it compensation for the removal of its assets, can be considered justified.
Era- ja riigiettevõtjate võrdse kohtlemise põhimõtet silmas pidades ning arvestades vajadust kaitsta Società Terni eraaktsionäride põhiseaduslikku õigust saada hüvitist, leiab komisjon, et Itaalia otsus kohelda Ternit võrdselt samas olukorras oleva eraäriühinguga ning hüvitada tema varade äravõtmist võib pidada põhjendatuks.
Compensatory nature of the tariff
Tariifi kompenseeriv iseloom
The original compensatory arrangement
Algne hüvitamise kord
In 1962, Italy decided not to compensate Società Terni up to a fixed amount based on the market value of the expropriated assets (contrary to what was done in the case of ‘pure’ electricity producers).
aastal otsustas Itaalia mitte anda Società Ternile hüvitist sundvõõrandatud varade turuväärtusel põhineva fikseeritud summa ulatuses (vastupidi sellele, nagu käituti n-ö puhaste elektritootjate puhul).
Instead, the compensation took the form of the provision of a fixed amount of electricity at the price the company would have paid if it had retained its generating assets.
Selle asemel määrati hüvitis, mis seisnes kindla elektrikoguse pakkumises hinnaga, mida äriühing oleks maksnud elektritootmisvarade säilitamise korral.
It should be noted that this method made economic sense: the treatment of Società Terni as a ‘virtual self-producer’ of electricity had the advantage of neutralising the risk of additional damage that might have arisen to Terni, over the years, in case of an increase in energy prices, for example.
Tuleb märkida, et see meetod oli majanduslikult otstarbekas: Società Terni virtuaalse isetootjana kohtlemisega kõrvaldati Ternile aastate jooksul näiteks energiahindade tõusust tekkiva võimaliku lisakahju oht.
The Commission can accept the principle of this method.
Komisjon võib selle meetodi põhimõtte heaks kiita.
However, compensation for an expropriation cannot consist in an open-ended arrangement, but must be clearly and predictably established at the time of the expropriation, subject to the possibility for the expropriated company to challenge the proposed amount.
Samas ei saa sundvõõrandamise eest määratav hüvitis siiski tugineda täpselt määratlemata korrale, vaid tuleb sundvõõrandamise ajal selgelt ja prognoositavalt kehtestada, andes äriühingule, kelle varasid sundvõõrandatakse, võimaluse pakutav summa vaidlustada.
Once accepted, a compensatory package cannot be reopened at a later stage.
Kui hüvitisepakett on juba vastu võetud, ei saa seda hiljem ümber vaadata.
In the case at hand, the overall amount of compensation depended on the duration of the tariff.
Kõnealusel juhul sõltus hüvitise kogusumma tariifi kohaldamise kestusest.
The original compensatory package offered by the Italian authorities foresaw that the tariff would last thirty years and thus end in 1992.
Itaalia ametiasutuste algselt pakutud hüvitisepaketis nähti ette, et tariifi kohaldatakse 30 aastat ja selle kohaldamine lõpeb seega 1992. aastal.
Società Terni could have challenged this mechanism under the nationalization law if it had considered it inadequate [21], but chose not to do so.
Società Terni oleks võinud selle mehhanismi riigistamisseaduse raames vaidlustada, kui ta oleks seda ebapiisavaks pidanud, [21] kuid ta otsustas seda mitte teha.
The Commission has assessed whether, in view of its mechanism and duration, the original compensatory arrangement could be considered adequate.
Komisjon on hinnanud, kas algset hüvitamise korda võib selle mehhanismi ja kestust arvestades piisavaks pidada.
In Italy, the operation of a hydropower plant is subject to a concession, the duration of which is such as to allow the company to amortize the investment.
Itaalias on hüdroelektrijaama käitamine seotud kontsessiooniga, mille kestus võimaldab äriühingul investeeringu amortiseerida.
When the concession expires, the company loses, in principle, the right to exploit its assets.
Kontsessiooni lõppemisel kaotab äriühing põhimõtteliselt õiguse oma varasid kasutada.
Considering Terni’s compensatory method, it made economic sense that the provision of electricity at production cost should not overrun the residual duration of the company’s concession.
Terni hüvitamismeetodi puhul oli majanduslikult otstarbekas, et elektri pakkumine tootmishinnaga ei ületaks äriühingu kontsessiooni järelejäänud kestust.
And, indeed, this appears to be the rationale of the original provision of Italian law limiting the duration of the preferential tariff to 1992.
See näib tõepoolest olevat Itaalia selle seaduse algse sätte mõte, millega piirati soodustariifi kohaldamisaega 1992. aastani.
While Terni’s own concession would have expired already a few years earlier, it is conceivable that the Italian authorities intended to align the expiry of the Terni tariff with the general expiry of hydroelectric concessions in Italy in 1992.
Kuigi Terni enda kontsessioon oleks lõppenud mõni aasta varem, on arusaadav, et Itaalia ametiasutused soovisid ühtlustada Terni tariifi kohaldamise lõppemise Itaalia hüdroelektrikontsessioonide üldise lõppemisega 1992. aastal.
Moreover, Società Terni had been granted a particularly long concession (60 years instead of 30), and therefore, at the time of expropriation, the company had already had thirty years to amortize its investment.
Società Ternile oli antud ka eriti pikk kontsessioon (60 aastat 30 asemel) ja seega oli tal sundvõõrandamise ajal olnud juba 30 aastat aega oma investeeringut amortiseerida.
In conclusion, the Commission considers that the original compensatory package was commensurate and by no means penalized for the company.
Kokkuvõttes leiab komisjon, et algne hüvitisepakett oli kohane ega kahjustanud äriühingut mitte kuidagi.
The crucial issue here is whether the repeated extensions of this tariff arrangement can still be considered part and parcel of the compensation.
Otsustava tähtsusega on siin see, kas hüvitise osaks saab pidada ka tariifse soodustuste korra rakendamise korduvat pikendamist.
The Commission takes the view that this cannot be the case.
Komisjon on seisukohal, et see ei saa nii olla.