natgillin/translations-raw huggingface dataset:
during and following exposure, observations are made and recorded systematically; individual records should be maintained for each animal.
ekspositsiooni ajal ja järel teha süstemaatilisi vaatlusi ja registreerida tulemused; iga looma kohta peetakse eraldi dokumentatsiooni.
Cageside observations should include: changes in the skin and fur, eyes, mucous membranes, respiratory, circulatory, autonomic and central nervous systems; somatomotor activity and behaviour pattern.
Puuri juures tehtavad vaatlused peaksid hõlmama naha ja karvkatte, silmade ja limaskestade, aga ka hingamis-, vereringe- ning autonoomse ja tsentraalse närvisüsteemi muutusi, somatomotoorset aktiivsust ja käitumismustrit.
At the end of the exposure period all surviving animals are necropsied.
Katseperioodi lõpus lahatakse kõik mitte-satelliit ravirühma kuulunud loomad.
ophthalmological examination, using an ophthalmoscope or equivalent suitable equipment, should be made prior to the exposure to the test substance and at the termination of the study, preferably in all animals but at least in the high-dose and control groups.
oftalmoloogiline uuring tuleks teha oftalmoskoobi või sobiva samaväärse vahendi abil enne uuritava aine manustamist ja uuringu lõppedes kõigile loomadele, kuid kindlasti suuri annuseid saanud ja kontrollrühma kuulunud loomadele.
If changes in the eyes are detected all animals should be examined;
Kui leitakse muutusi silmades, tuleks uurida kõiki loomi;
haematology, including haematocrit, haemoglobin concentration, erythrocyte count, total and differential leucocyte count, and a measure of clotting potential, such as clotting time, prothrombin time, thromboplastin time, or platelet count, should be investigated at the end of the test period;
katse lõpus tuleks uurida hematoloogilisi näitajaid, sealhulgas hematokrit, hemoglobiini kontsentratsioon, erütrotsüütide arv, leukotsüütide absoluutarv ja valem ning vere hüübimisnäitajaid, nagu näiteks hüübimisaeg, protrombiini aeg, tromboplastiini aeg või trombotsüütide arv;
Suggested determinations are calcium, phosphorus, chloride, sodium, potassium, fasting glucose (with period of fasting appropriate to the species), serum glutamic pyruvic transaminase [4] Now known as serum alanine aminotransferase.
Soovitatavad analüüsid on: kaltsium, fosfor, kloriid, naatrium, kaalium, tühja kõhu glükoos (liigile kohase näljaperioodi-ga), seerumi glutamaatpüruvaadi transaminaas, [4] Praegu tuntud kui aspartaadi aminotransferaas.
, serum glutamic oxaloacetic transaminase [5] Now known as serum aspartate aminotransferase.
seerumi glutamaatoksaloatsetaadi transaminaas, [5] Praegu tuntud kui alaniini aminotransferaas.
, ornithine decarboxylase, gamma glutamyl transpeptidase, urea nitrogen, albumin, blood creatinine, total bilirubin and total serum protein measurements.
ornitiini dekarboksülaas, gammaglutamüül-transpeptidaas, uurea lämmastik, albumiin, seerumi kreatiniin, üldbilirubiin ja seerumi üldvalk.
Other determinations, which may be necessary for an adequate toxicological evaluation include analyses of lipids, hormones, acid/base balance, methaemoglobin and cholinesterase activity.
Toksilisuse adekvaatseks hindamiseks võib olla vajalik määrata järgmisi näitajaid: lipiidid, hormoonid, happe-aluse tasakaal, methemoglobiin ja koliinesteraasi aktiivsus.
Additional clinical biochemistry may be employed where necessary to extend the investigation of observed effects;
Kui ilmnenud toimeid on vaja põhjalikumalt uurida, võib kasutada veel teisigi kliinilise biokeemia analüüse;
If historical baseline data are inadequate, consideration should be given to determination of haematological and clinical biochemistry parameters before dosing commences.
Kui teadaolevad lähteandmed ei ole piisavad, tuleks kaaluda hematoloogiliste ja kliinilise biokeemia näitajate määramist enne annustamise algust.
The liver, kidneys, adrenals and testes should be weighed wet as soon as possible after dissection to avoid drying.
Maks, neerud, neerupealised ja testised tuleb kaaluda nii kiiresti kui võimalik, et vältida kuivamist.
The following organs and tissues should be preserved in a suitable medium for possible future histopathological examination: all gross lesions, lungs —which should be removed intact, weighed and treated with a suitable fixative to ensure that lung structure is maintained (perfusion with the fixative is considered to be an effective procedure), nasopharyngeal tissues, brain —including sections of medulla/pons, cerebellar cortex and cerebral cortex, pituitary, thyroid/parathyroid, any thymic tissue, trachea, lungs, heart, aorta, salivary glands, liver, spleen, kidneys, adrenals, pancreas, gonads, uterus (accessory genital organs), (skin), gall bladder (if present), oesophagus, stomach, duodenum, jejunum, ileum, caecum, colon, rectum, urinary bladder, representative lymph node, (female mammary gland), (thigh musculature), peripheral nerve, (eyes), sternum with bone marrow, (femur, including articular surface), and (spinal cord at three levels — cervical, mid-thoracic and lumbar).
Kõik järgmised organid või koed tuleb säilitada vastavates keskkonnatingimustes võimalikeks hilisemateks histopatoloogilisteks uuringuteks: kõik suured lesioonid, kopsud – tuleb eemaldada tervelt, kaaluda ja töödelda sobiva fiksaatoriga, et kindlustada kopsustruktuuri säilimine (perfusiooni fiksaatoriga peetakse efektiivseks protseduuriks), ninaneelu kude, ajukude – sealhulgas piklikaju/ajusild, väikeaju ja suuraju korteksi lõigud, ajuripats, kilpnääre/kõrvalkilpnääre, kõik harknäärme koed, hingetoru ja kopsud, süda, aort, (süljenäärmed), maks, põrn, neerud, neerupealised, pankreas, gonaadid, emakas (lisasugunäärmed), (nahk), sapipõis (kui see on olemas), söögitoru, magu, kaksteistsõrmiksool, tühi- ja niudesool, umbsool, jämesool, pärak, põis, näidislümfisõlmed, (emasloomal piimanäärmed), (reiepiirkonna lihased), perifeerne närv, rinnak koos luuüdiga, (silmad), (reieluu, sealhulgas liigespind), (seljaaju kolmel tasemel – kaelaosa, keskmine rinnaosa, lumbaarosa) ja (ekstraorbitaalsed pisaranäärmed).
The tissues mentioned between brackets need only be examined if indicated by signs of toxicity, or target organ involvement.
Kudesid, mida on mainitud sulgudes, on vaja uurida ainult juhul, kui see on näidustatud toksilisuse ilmingute tõttu või sihtorgani haaratuse tõttu.
Full histopathology should be carried out on the respiratory tract and other organs and tissues of all animals in the control and high-dose groups.
Täielik histopatoloogiline uuring tuleb teha kontrollrühma või suuri annuseid saanud rühma kuulunud loomade hingamiselundkonna ja teiste organite puhul.
lungs of animals in the low – and intermediate-dose group should also be subjected to histopathological examination; since this can provide a convenient assessment of the state of health of the animals.
Väikese ja keskmise annuse rühmadesse kuuluvatel loomadel tuleks teha kopsude histopatoloogilised uuringud infektsioonitunnuste suhtes, sest sel viisil on mugav hinnata loomade tervislikku seisundit.
Further histopathological examination may not be required routinely on the animals in these groups but must always be carried out on organs, which show evidence of lesions in the high-dose group.
Edasisi histopatoloogilisi uuringuid ei pruugi nendesse rühmadesse kuuluvatel loomadel rutiinselt vaja olla, kuid need tuleb igal juhul teha organitel, kus suurte annuste kasutamisel täheldati lesioonide teket.
when a satellite group is used, histopathology should be performed on tissues and organs identified as showing effects in other treated groups.
Kui kasutatakse satelliitrühma, tuleks histopatoloogilised uuringud teha nendel organitel, mis ravi saanutel kahjustusid.
Data should be summarised in tabular form, showing for each test group the number of animals at the start of the test, the number of animals showing lesions, the types of lesions and the percentage of animals displaying each type of lesion.
Andmed tuleks võtta kokku tabelis, näidates iga katsegrupi puhul ära loomade arvu uuringu alguses, nende loomade arvu, kellel ilmnes lesioone ja lesioonide tüübid ja iga tüübi protsentuaalse osakaalu.
test conditions:
katsetingimused:
description of exposure apparatus: including design, type, dimensions, source of air, system for generating particulates and aerosols, method of conditioning air, treatment of exhaust air and the method of housing animals in a test chamber then this is used.
Uuringuaparatuuri kirjeldus: sealhulgas kavand, tüüp, mõõtmed, õhuallikas, partiklite ja aerosooli tekitamise süsteem, õhu konditsioneerimise meetod, väljuva õhu töötlemine ja loomade kambritesse paigutamise metoodika, kui seda kasutatakse.
The equipment for measuring temperature, humidity and, where appropriate, stability of aerosol concentrations or particle size, should be described.
Kirjeldada tuleb metoodikat, mida kasutatakse temperatuuri, niiskuse ja aerosooli partiklite suuruse või kontsentratsiooni stabiilsuse määramiseks, kui seda kasutatakse.
Exposure data: these should be tabulated and presented with mean values and a measure of variability (e.g. standard deviation) and should include:
Ekspositsiooni andmed: need tuleks tuua tabelites ja esitada keskmiste väärtustena ja variaabluse näitajatega (nt standarddeviatsioon). Andmete hulgas tuleb registreerida:
air flow rates through the inhalation equipment;
õhuvoolu kiirused inhalatsiooniseadeldises;
median particle sizes (where appropriate):
keskmine osakeste suurus (vajaduse korral),
no-effect level when possible,
toime puudumise tase, kui see on võimalik;
time of death during the study or whether animals surived to termination,
surmaaeg uuringu ajal või kas loomad elasid kuni uuringu lõpetamiseni;
clinical biochemistry tests employed and results (including results of any urinalysis),
kasutatud kliinilise biokeemia analüüsid ja kõik tulemused (sealhulgas kõik uriinianalüüside tulemused);
statistical treatment of results where appropriate,
tulemuste statistiline analüüs, kui see on võimalik;
The test substance is administered normally seven days per week, by an appropriate route, to several groups of experimental animals, one dose per group, for a major portion of their life span.
Uuritavat ainet antakse tavaliselt seitse päeva nädalas sobival manustamisviisil mitmele katseloomade rühmale. Igale rühmale ordineeritakse kindel uuritava aine annus ja seda manustatakse suurem osa nende loomade elueast.
During and after exposure to the test substance, the experimental animals are observed daily to detect signs of toxicity.
Aine manustamise ajal ja järgselt jälgitakse katseloomi iga päev, et sedastada toksiliste mõjude tunnuseid.
The preferred species is the rat.
Eelistatud liigiks on rott.
Based upon the results of previously conducted studies other species (rodent or non-rodent) may be used.
Võttes arvesse eelnevalt tehtud uuringute tulemusi, võib kasutada eelmistest katsetest erinevaid loomaliike (närilisi või mittenärilisi).
Commonly used laboratory strains of young healthy animals should be employed and dosing should begin as soon as possible after weaning.
Kasutada tuleb tavapäraste laboris kasvatatavate liinide noori terveid isendeid ja uuritava aine manustamine peaks algama võimalikult vara pärast võõrutamist.
At the commencement of the study the weight variation in the animals used should not exceed ± 20 % of the mean value.
Uuringu alguses ei tohi katseloomade kaal erineda keskmisest kaalust enam kui ± 20 %.
Where a sub-chronic oral study is conducted as a preliminary to a long-term study, the same species/breed and strain should be used in both studies.
Kui pikaajalisele uuringule eelneb subkroonilise suukaudse manustamise test, tuleb mõlemal juhul kasutada sama loomaliiki/-tõugu ja -liini.
For rodents at least 40 animals (20 female and 20 male) should be used at each dose level and concurrent control group.
Näriliste korral peab igas eri annust saavas rühmas ja samuti kontrollrühmas olema vähemalt 40 isendit (20 emast ja 20 isast).
If interim sacrifices are planned, the number should be increased by the number of animals scheduled to be sacrificed before the completion of the study.
Kui plaanitakse vahepealset loomade surmamist, tuleb isendite arvu suurendada vastavalt selle arvu võrra, kui palju loomi kavatsetakse surmata enne uuringu täielikku lõpetamist.
For non-rodents a smaller number of animals, but at least four per sex per group, is acceptable.
Mittenäriliste puhul on aktsepteeritavad väiksemad rühmas, kuid mitte alla nelja isendi kummastki soost ühes grupis.
Dose levels and frequency of exposure
Annused ja ekspositsiooni sagedus
At least three dose levels should be used in addition to the concurrent control group.
Kaasnevale kontrollgrupile lisaks peab kasutama vähemalt kolme erinevat annust saavat rühma.
The highest dose level should elicit definite signs of toxicity without causing excessive lethality.
Kõige suurem annus peab esile kutsuma selgeid toksilisuse ilminguid, põhjustamata sealjuures liigselt surmajuhte.
The lowest dose level should not produce and evidence of toxicity.
Madalaim annus ei tohi tekitada vähimalgi määral toksilisi mõjusid.
The intermediate dose(s) should be established in a mid-range between the high and low doses.
Vahepealne annus või vahepealsed annused tuleb valida suure ja väikse annuse väärtuste vahemiku keskelt.
The selection of dose levels should take into account data from preceding toxicity tests and studies.
Annuste valimisel tuleb arvesse võtta eelmiste toksilisuse katsete ja uuringute andmeid.
Frequency of exposure is normally daily.
Kokkupuude uuritava ainega peaks reeglipäraselt toimuma iga päev.
If the chemical is administered in the drinking water or mixed in the diet it should be continuously available.
Kui kemikaali manustatakse joogiveega või toidu hulka segatult, peavad need olema pidevalt kättesaadavad.
A concurrent control group which is identical in every respect to the treated groups, except for exposure to the test substance, should be used.
Kasutada tuleb kontrollrühma, mis on igas suhtes identne katserühmaga, erinevus on vaid kokkupuutes katseainega.
In special circumstances, such as in inhalation studies involving aerosols or the use of an emulsifier of uncharacterised biological activity in oral studies, a concurrent negative control group should also be used.
Teatud tingimustel, näiteks inhalatsiooniuuringute korral, mille puhul kasutatakse aerosoole, või suukaudse manustamise uuringute puhul, kui kasutatakse iseloomustamata bioloogilise aktiivsusega emulgaatorit, peab kasutama lisaks negatiivset kontrollrühma.
The negative control group is treated in the same manner as the test groups except that the animals are not exposed to the test substance or any vehicle.
Negatiivsesse kontrollrühma kuuluvaid loomi koheldakse nii nagu katserühma loomi, välja arvatud asjaolu, et loomad ei puutu kokku uuritava ainega ega vehiikliga.
The two main routes of administration are oral and inhalation.
Kaks peamist manustamisviisi on suukaudne ja inhalatsioon.
The choice of the route of administration depends upon the physical and chemical characteristics of the test substance and the likely route of exposure in humans.
Valik sõltub katseaine füüsikalistest ja keemilistest omadustest ning aine võimalikust manustamisviisist inimestel.
The use of the dermal route presents considerable practical problems.
Nahakaudse manustamistee rakendamine hõlmab olulisi praktilisi probleeme.
Chronic systemic toxicity resulting from percutaneous absorption can normally be inferred form the results of another oral test and a knowledge of the extent of percutaneous absorption derived from preceding percutaneous toxicity tests.
Nahakaudse imendumise tagajärjel tekkinud kroonilise süsteemse toksilisuse saab normaalsel juhul tuletada/üle kanda teiste suukaudsete uuringute tulemustest ja varasematest nahakaudse toksilisuse testide põhjal saadud nahakaudse imendumise ulatuse andmetest.
Oral studies
Suukaudse manustamise uuringud
Where the test substance is absorbed from the gastrointestinal tract, and if the ingestion route is one by which humans may be exposed, the oral route of administration is preferred unless there are contra-indications.
Kui uuritav aine imendub mao-sooletraktist ja kui allaneelamine on üks võimalikest inimese ekspositsiooni viisidest, eelistatakse vastunäidustuste puudumisel suukaudset manustamist.
The animals may receive the test substance in the diet, dissolved in drinking water or given by capsule.
Loomad võivad saada uuritavat ainet toiduga, lahustatuna joogivees või kapsliga.
Ideally, daily dosing on a seven-day per week basis should be used because dosing on a five-day per week basis may permit recovery or withdrawal toxicity in the non-dosing period and thus affect the result and subsequent evaluation.
Ideaaltingimustes manustatakse uuritavat ainet iga päev seitse korda nädalas, sest viiepäevane manustamine võib lubada looma paranemist või toksiliste nähtude taandumist perioodil, kui uuritavat ainet ei manustata. See võib mõjutada tulemusi koos järgneva hinnanguga.
However, based primarily on practical considerations, dosing on a five-day per week basis is considered to be acceptable.
Siiski, peamiselt praktilistel kaalutlustel peetakse ka viis päeva nädalas manustamist vastuvõetavaks.
It should also be noted that intratracheal instillation may constitute a valid alternative in specific situations.
Pikemaajaline ekspositsioon on tavaliselt kavandatud, et jäljendada ekspositsiooni inimesel.
Long-term exposures are usually patterned on projected human exposure, giving the animals either a daily exposure of six hours after equilibration of chamber concentrations, for five days a week (intermittent exposure), or, relevant to possible environmental exposure, 22 to 24 hours of exposure per day for seven days a week (continuous exposure), with about an hour for feeding the animals daily at a similar time and maintaining the chamber.
Loomade ekspositsioon uuritava ainega korraldatakse kas kuus tundi päevas viiel päeval nädalas pärast kambri kontsentratsioonide tasakaalustamist (seda nimetatakse vahelduvaks kokkupuuteks) või kasutatakse sarnaselt pideva keskkonnamõjuriga kokkupuuteaega 22 kuni 24 tundi seitsmel päeval nädalas (katkematu kokkupuude). Viimasel juhul jääb üks tund päevas loomade söötmiseks, mis peaks toimuma samadel kellaaegadel, ja kambrite korrashoiuks.
In both cases, the animals are usually exposed to fixed concentrations of test substance.
Mõlema skeemi korral eksponeeritakse loomi ettenähtud ainele kindlatel kontsentratsioonidel.
A major difference between intermittent and continuous exposure is that with the former there is a 17 to 18 hour period in which animals may recover from the effects of each daily exposure, with an even longer recovery period during weekends.
Suurim erinevus vahelduva ja katkematu inhalatsiooniuuringu vahel on see, et esimesel jääb 17- või 18tunnine periood, mil loomad võivad taastuda kokkupuute mõjust, ja nädalavahetuseti on taastumisperiood veelgi pikem.
The choice of intermittent or continuous exposure depends on the objectives of the study and on the human exposure that is to be simulated.
Vahelduva või katkematu kokkupuute valik sõltub uuringu eesmärkidest ning inimesel rakendatavast manustamisviisist, mida tahetakse jäljendada.
However, certain technical difficulties must be considered.
Siiski tuleb arvestada teatud tehnilisi raskusi.
For example, the advantages of continuous exposure for simulating environmental conditions may be offset by the necessity for watering and feeding during exposure, and by the need for more complicated (and reliable) aerosol and vapour, generation and monitoring techniques.
Näiteks katkematu kokkupuute eelised keskkonna tingimuste jäljendamiseks võivad saada vastulöögi tehniliste raskuste tõttu, sealhulgas söötmise ja jootmise vajadus ekspositsiooni ajal ning keerukamate (ja usaldusväärsemate) aerosool- ja aurugeneraatorite ning jälgimistehnika vajadus.
Exposure chambers
Ekspositsioonikambrid
The animals should be tested in inhalation chambers designed to sustain a dynamic flow of at least 12 air changes per hour to assure adequate oxygen content and an evenly distributed exposure atmosphere.
Katseloomad peavad olema inhalatsioonikambrites, mis on kavandatud nii, et võimaldavad dünaamilist õhuvoolu vähemalt 12 õhuvahetusega tunnis, selleks et kindlustada piisava hapniku ja ühtlaselt jaotunud katseaine sisaldus.
Control and exposure chambers should be identical in construction and design to ensure exposure conditions comparable in all respects except for exposure to the test substances.
Kontrollrühmale ja katserühmale mõeldud kambrid peavad olema ehituslikult ja disainilt samasugused, et tagada kõikides aspektides võrreldavad mõjustustingimused, välja arvatud katseainega kokkupuutumise faktoris.
Slight negative pressure inside the chamber is generally maintained to prevent leakage of the test substance into the surrounding area.
Kambris hoitakse vähene negatiivne rõhk, mis takistab katseaine väljaimbumist ümbritsevasse õhku.
The chambers should minimise the crowding of test animals.
Katseloomade tunglemine kambrites peaks olema viidud miinimumini.
As a general rule, to ensure the stability of the chamber atmosphere, the total volume of the test animals should not exceed 5 % of the volume of the chamber.
Üldise reegli kohaselt, selleks et tagada kambri õhkkonna stabiilsus, ei tohi katseloomade kogumaht ületada 5 % kambrimahust.
air flow: the rate of air flow through the chamber should preferably be monitored continuously;
õhuvool: eelistatult tuleb õhuvoolu kiirust kambrites jälgida pidevalt;
concentration: during the daily exposure period the concentration of the test substance should not vary more than ± 15 % of the mean value;
kontsentratsioon: igapäevase ekspositsiooni ajal ei tohi uuritava aine kontsentratsioon erineda keskmisest väärtusest rohkem kui ± 15 %;
temperature and humidity: for rodents, the temperature should be maintained at 22 ± 2 oC, and the humidity within the chamber at 30 to 70 %, except when water is used to suspend the test substance in the chamber atmosphere.
temperatuur ja niiskus: näriliste jaoks tuleb temperatuur hoida 22 ± 2 oC ja niiskus kambrites peab olema 30 % kuni 70 %, välja arvatud juhul, kui eksponeeritava aine viimiseks kambri atmosfääri kasutatakse vett.
Preferably both should be monitored continuously;
Soovitatavalt peaks mõlemat faktorit jälgima pidevalt;
particle size measurements: particle-size distribution should be determined in chamber atmospheres involving liquid or solid aerosols.
osakeste suuruse mõõtmised: osakeste suuruse jaotumust tuleb kambrite atmosfääris määrata nii vedelates kui ka tahketes aerosoolides.
The aerosol particles should be of respirable size for the test animal used.
Aerosoolpartiklid peavad olema katseloomadele sissehingamiseks sobiva suurusega.
Samples of the chamber atmospheres should be taken in the breathing zone of the animals.
Kambri õhu analüüsid peavad olema võetud aladelt, kus loomad hingavad.
The air sample should be representative of the distribution of the particles to which the animals are exposed and should account, on a gravimetric basis, for all the suspended aerosol even when much of the aerosol is not respirable.
Õhu analüüsid peavad iseloomustama nende osakeste jaotumust, millele katseloomi eksponeeritakse, ja neid tuleb aerosoolheljumites gravimeetriliselt analüüsida, isegi kui suur osa aerosoolist ei ole võimalik sisse hingata.
Particle size analyses should be carried out frequently during the development of the generating system to ensure the stability of the aerosol and thereafter as often as necessary during the exposures to determine adequately the consistency of the particle distribution to which the animals have been exposed.
Generaator-süsteemi väljatöötamisel tuleb sagedasti teha osakeste suuruse analüüse, et selgitada aerosooli stabiilsust. Edaspidi tuleb analüüse teha nii tihti kui vaja, et määrata adekvaatselt loomadele kokkupuuteks vajaliku aine partiklite jaotuvuse ühtlust.
Duration of study
Uuringu kestus
The duration of the period of administration should be at least 12 months.
Manustamisperioodi kestus peaks olema vähemalt 12 kuud.
A careful clinical examination should be made at least once each day.
Hoolikas kliiniline uurimine tuleb teha vähemalt üks kord päevas.