natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Positive results in the micronucleus test indicate that the substance induces micronuclei which are the result of chromosomal damage or damage to the mitotic apparatus in the erythroblasts of the test species.
Pisituuma katse positiivsed tulemused viitavad sellele, et aine indutseerib pisituumi, mis põhjustavad kromosoomikahjustuse või mitoosiaparaadi kahjustuse katseliikide erütroblastides.
Negative results indicate that, under the test conditions, the test substance does not produce micronuclei in the immature erythrocytes of the test species.
Negatiivsed tulemused viitavad sellele, et antud katsetingimustes ei tekita aine katseliikide ebaküpsetes erütrotsüütides pisituumi.
individual weight of the animals at the start of the test, including body weight range, mean and standard deviation for each group.
loomade individuaalne kaal katse alustamisel, sh kehakaalu vahemik, keskväärtus ja standardhälve iga rühma kohta.
positive and negative (vehicle/solvent) control data,
positiivseid ja negatiivseid (lahus/kandjaaine) kontrollkatseid käsitlevad andmed;
criteria for scoring micronucleated immature erythrocytes,
ebaküpsete pisituumsete erütrotsüütide loendamise kriteeriumid;
proportion of immature erythrocytes among total erythrocytes,
ebaküpsete erütrotsüütide osa kõikides erütrotsüütides;
number of micronucleated immature erythrocytes, given separately for each animal,
ebaküpsete pisituumsete erütrotsüütide arv, esitatakse iga looma kohta eraldi;
mean ± standard deviation of micronucleated immature erythrocytes per group,
ebaküpsete erütrotsüütide keskväärtus ± standardhälve rühma kohta;
statistical analyses and methods applied,
kasutatud statistilised analüüsid ja meetodid;
concurrent and historical negative control data,
paralleelsed ja varasemad negatiivsed kontrollandmed;
Heddle, J.A., (1973) A Rapid In Vivo Test for Chromosomal Damage, Mutation Res., 18, p. 187-190.
Heddle, J. A. (1973), A Rapid In Vivo Test for Chromosomal Damage, Mutation Res., 18, pp. 187–190.
Schmid, W., (1975) The Micronucleus Test, Mutation Res., 31, p. 9-15.
Schmid, W. (1975), The Micronucleus Test, Mutation Res., 31, pp. 9–15.
Heddle, J.A., Salamone, M.F., Hite, M., Kirkhart, B., Mavournin, K., MacGregor, J.G. and Newell, G.W.
Heddle, J. A., Salamone, M. F., Hite, M., Kirkhart, B., Mavournin, K., MacGregor, J. G. and Newell, G W.
The Induction of Micronuclei as a Measure of Genotoxicity.
(1983), The Induction of Micronuclei as a Measure of Genotoxicity, Mutation Res.
Environmental Protection Agency Gene-Tox Program, Mutation Res., 239, p. 29-80.
A report of the U. S. Environmental Protection Agency Gene-Tox Program, Mutation Res., 239, pp. 29–80.
MacGregor, J.T., Schlegel, R. Choy, W.N., and Wehr, C.M., (1983) Micronuclei in Circulating Erythrocytes: A Rapid Screen for Chromosomal Damage During Routine Toxicity Testing in Mice.
MacGregor, J. T., Schlegel, R., Choy, W.
Iin: ‘Developments in Science and Practice of Toxicology’, Ed.
and Wehr, C. M. (1983), Micronuclei in Circulating Erythrocytes: A Rapid Screen for Chromosomal Damage During Routine Toxicity Testing in Mice, in: Developments in Science and Practice of Toxicology, ed.
Miya, Elsevier, Amsterdam, p. 555-558.
Elsevier, Amsterdam, pp. 555–558.
MacGregor, J.T., Wehr, C.M., Henika, P.R., and Shelby, M.E., (1990) The in vivo Erythrocyte Micronucleus Test: Measurement at Steady State Increases Assay Efficiency and Permits Integration with Toxicity Studies.
MacGregor, J. T., Wehr, C. M., Henika, P. R. and Shelby, M. E. (1990), The in vivo Erythrocyte Micronucleus Test: Measurement at Steady State Increases Assay Efficiency and Permits Integration with Toxicity Studies, Fund.
Fund.
Comparison of Subchronic Neurotoxicity of 2-Hydroxyethyl Acrylate and Acrylamide in Rats. Fund.
Appl.
Toxic. Appl.
Hayashi, M., Morita, T., Kodama, Y., Sofuni, T. and Ishidate, M. Jr., (1990) The Micronucleus Assay with Mouse Peripheral Blood Reticulocytes Using Acridine Orange-Coated Slides.
Hayashi, M., Morita, T., Kodama, Y., Sofumi, T. and Ishidate, M. Jr. (1990), The Micronucleus Assay with Mouse Peripheral Blood Reticulocytes Using Acridine Orange-Coated Slides, Mutation Res., 245, pp.
Mutation Res., p. 278, 83-98.
Micronucleus Test with Mouse Peripheral Blood Erythrocytes by Acridime Orange Supravital Staining: The Summary Report of the 5th Collaborative Study by CSGMT/JEMMS, MMS, Mutation Res., 278, pp. 83–98.
Hayashi, M., Tice, R.R., MacGregor, J.T., Anderson, D., Blackey, D.H., Kirsch-Volders, M., Oleson, Jr.
Hayashi, M., Tice, R. R., MacGregor, J. T., Anderson, D., Blackey, D. H., Kirsch-Volders, M., Oleson, Jr.
B., Pacchierotti, F., Romagna, F., Shimada, H., Sutou, S. and Vannier, B., (1994) In Vivo Rodent Erythrocyte Micronucleus Assay.
B., Pacchicrotti, F., Romagna, F., Shimada, H. Sutou, S. and Vannier, B. (1994), in Vivo Rodent Erythrocyte Micronucleus Assay, Mutation Res., 312, pp.
Higashikuni, N. and Sutou, S., (1995) An optimal, generalised sampling time of 30 ± 6 h after double dosing in the mouse peripheral blood micronucleus test.
Higashikuni, N. and Sutou, S. (1995), An optimal, generalised sampling time of 30 ± 6 h after double dosing in the mouse peripheral micronucleus test, Mutagenesis, 10, pp.
Fielder, R.J., Allen, J.A., Boobis, A.R., Botham, P.A., Doe, J., Esdaile, D.J., Gatehouse, D.G., Hodson-Walker, G., Morton, D.B., Kirkland, D.J. and Rochold, M., (1992) Report of British Toxicology Society/UK Environmental Mutagen Society Working Group: Dose Setting in In Vivo Mutagenicity Assays.
Fielder, R. J., Allen, J. A., Boobis, A. R., Botham, P. A., Doe, J., Esdaile, D. J., Gatehouse, D. G., Hodson-Walker, G., Morton, D. B., Kirkland, D. J. and Rochold, M. (1992), Report of British Toxicology Society/UK Environmental Mutagen Society Working Group: Dose Setting in In Vivo Mutagenicity Assays, Mutagenesis, 7, pp.
Hayashi, M., Sofuni, T. and Ishidate, M. Jr., (1983) An Application of Acridine Orange Fluorescent Staining to the Micronucleus Test.
Hayashi, M., Sofumi, T. and Ishidate, M. Jr.
Mutation Res., 120, p. 241-247.
(1983), An Application of Acridine Orange Fluorescent Staining to the Micronucleus Test, Mutation Res., 120, pp. 241–247.
MacGregor, J.T., Wehr, C.M. and Langlois, R.G., (1983) A Simple Fluorescent Staining Procedure for Micronuclei and RNA in Erythrocytes Using Hoechst 33258 and Pyronin Y.
MacGregor, J. T., Wehr, C. M. and Langlois, R. G. (1983), A Simple Fluorescent Staining Procedure for Micronuclei and RNA in Erythrocytes Using Hoechst 33258 and Pyromin Y, Mutation Res., 120, pp.
Romagna, F. and Staniforth, C.D., (1989) The automated bone marrow micronucleus test.
Romagna, F. and Staniforth, C. D. (1989), The automated bone marrow micronucleus test, Mutation Res., 213, pp.
Gollapudi, B. and McFadden, L.G., (1995) Sample size for the estimation of polychromatic to normochromatic erythrocyte ratio in the bone marrow micronucleus test.
Gollapudi, B. and McFadden, L. G. (1995), Sample size for the estimation of polychromatic to nor-mochromatic erythrocyte ratio in the bone marrow micronucleus test, Mutation Res., 347, pp.
Cambridge University Press, Cambridge, New York, Port Chester, Melbourne, Sydney, p. 184-232.
Cambridge University Press, Cambridge, New York, Port Chester, Melbourne, Sydney, pp. 184–232.
This method is a replicate of the OECD TG 471, Bacterial Reverse Mutation Test (1997).
Käesolev meetod lähtub juhendist OECD TG 471, Bacterial Reverse Mutation Test (1997).
The bacterial reverse mutation test uses amino-acid requiring strains of Salmonella typhimurium and Escherichia coli to detect point mutations, which involve substitution, addition or deletion of one or a few DNA base pairs (1)(2)(3).
Bakterite pöördmutatsioonkatses kasutatakse aminohappeid vajavaid Salmonella typhimurium’i ja Escherichia coli tüvesid punktmutatsiooni avastamiseks, millega kaasneb ühe või mitme DNA aluspaari asendus, lisamine või deletsioon (1, 2, 3).
The principle of this bacterial reverse mutation test is that it detects mutations, which revert mutations present in the test strains and restore the functional capability of the bacteria to synthesise an essential amino acid.
Käesoleva bakterite pöördmutatsioonkatse põhimõtteks on avastada mutatsioonid, mis parandavad katsetüvedes olevaid mutatsioone ja taastavad bakterite funktsionaalse võime sünteesida põhilisi aminohappeid.
The revertant bacteria are detected by their ability to grow in the absence of the amino-acid required by the parent test strain.
Revertantsed bakterid avastatakse seepärast, et nad on võimelised kasvama, kuigi katsebakteritüves vajalik aminohape puudub.
Point mutations are the cause of many human genetic diseases and there is substantial evidence that point mutations in oncogenes and tumour-suppressor genes of somatic cells are involved in tumour formation in humans and experimental animals.
Punktmutatsioonid põhjustavad inimestel mitmeid geneetilisi haigusi ja on märkimisväärseid tõendeid selle kohta, et punktmutatsioonid onkogeenides ja keharakkude kasvaja supressorgeenides osalevad inimeste ja katseloomade kasvajate moodustumisel.
The bacterial reverse mutation test is rapid, inexpensive and relatively easy to perform.
Bakterite pöördmutatsioonkatse on kiire, odav ja suhteliselt kergesti sooritatav.
Many of the test strains have several features that make them more sensitive for the detection of mutations including responsive DNA sequences at the reversion sites, increased cell permeability to large molecules and elimination of DNA repair systems or enhancement of error-prone DNA repair processes.
Paljudel katsetüvedel on mitmeid omadusi, mis muudavad nad tundlikumaks mutatsioonide avastamiseks, sh kergesti reageerivad DNA järjestused pöördmutatsiooni saitides, rakkude suurenenud läbitavus suurte molekulide suhtes ja DNA parandamise süsteemide kõrvaldamine või vigadele vastuvõtlike DNA parandamisprotsesside tõhustamine.
The specificity of the test strains can provide some useful information on the types of mutations that are induced by genotoxic agents.
Katsetüvede spetsiifilisus võib anda vajalikku teavet genotoksiliste ainete põhjustatud mutatsiooni tüüpide kohta.
A very large data base of results for a wide variety of structures is available for bacterial reverse mutation tests and well-established methodologies have been developed for testing chemicals with different physico-chemical properties, including volatile compounds.
Väga ulatuslik andmebaas eri struktuuride korral saadud tulemuste kohta on kättesaadav bakterite pöördmutatsioonkatsete põhjal ja kindlakskujunenud meetodid on välja töötatud erinevate füüsikalis-keemiliste omadustega keemiliste ainete, sh lenduvate ühendite testimiseks.
A reverse mutation test in either Salmonella typhimurium or Escherichia coli detects mutation in an amino-acid requiring strain (histidine or tryptophan, respectively) to produce a strain independent of an outside supply of amino-acid.
Pöördmutatsioonkatse kas Salmonella typhimurium’i või Escherichia coli puhul avastab mutatsiooni aminohapet (vastavalt histidiinis või trüptofaanis) nõudvas tüves, mille tulemusena tekib väljastpoolt saadud aminohappest sõltumatu tüvi.
Base pair substitution mutagens are agents that cause a base change in DNA.
Aluspaari asendusmutageenid on ained, mis põhjustavad aluse vahetust DNAs.
In a reversion test this change may occur at the site of the original mutation, or at a second site in the bacterial genome.
Pöördmutatsioonkatses võib kõnealune muutus aset leida algupärase mutatsiooni kohas või muus bakterigenoomi saidis.
Frameshift mutagens are agents that cause the addition or deletion of one or more base pairs in the DNA, thus changing the reading frame in the RNA.
Raaminihke mutageenid on ained, mis põhjustavad ühe või mitme DNA aluspaari lisamist või deletsiooni, seega muutes RNA lugemisraami.
INITIAL CONSIDERATIONS
ALGSED KAALUTLUSED
The bacterial reverse mutation test utilises prokaryotic cells, which differ from mammalian cells in such factors as uptake, metabolism, chromosome structure and DNA repair processes.
Bakterite pöördmutatsioonkatse kasutab prokarüootseid rakke, mis erinevad imetajate rakkudest sellise tegurite poolest nagu tagasihaare, metabolism, kromosoomi struktuur ja DNA parandamisprotsessid.
In vitro metabolic activation systems cannot mimic entirely the mammalian in vivo conditions.
In vitro metaboolse aktiveerimise süsteem ei saa tervenisti jäljendada in vivo tingimusi imetajatel.
The test therefore does not provide direct information on the mutagenic and carcinogenic potency of a substance in mammals.
Seetõttu ei anna katse otsest teavet aine mutageensuse või kantserogeensuse kohta imetajatel.
The bacterial reverse mutation test is commonly employed as an initial screen for genotoxic activity and, in particular, for point mutation-inducing activity.
Bakterite pöördmutatsioonkatset kasutatakse tavaliselt genotoksilisust ja eriti punktmutatsiooni põhjustava tegevuse algseks skriinimiseks.
An extensive database has demonstrated that many chemicals that are positive in this test also exhibit mutagenic activity in other tests.
Ulatuslik andmebaas on näidanud, et mitmetel keemilistel ainetel, mis annavad käesolevas katses positiivseid tulemusi, on mutageenne aktiivsus ka muudes katsetes.
There are examples of mutagenic agents, which are not detected by this test; reasons for these shortcomings can be ascribed to the specific nature of the endpoint detected, differences in metabolic activation, or differences in bioavailability.
On näiteid mutageensetest ainetest, mida ei avastata käesoleva katse abil; nende ebaõnnestumiste põhjusteks on avastatud lõpp-punkti spetsiifiline olemus, metaboolse aktiveerimise erinevused või biosaadavuse erinevused.
On the other hand, factors, which enhance the sensitivity of the bacterial reverse mutation test can lead to an overestimation of mutagenic activity.
Teisalt võivad tegurid, mis tõhustavad bakterite pöördmutatsioonikatse tundlikkust, viia mutageense aktiivsuse ülehindamiseni.
The bacterial reverse mutation test may not be appropriate for the evaluation of certain classes of chemicals, for example highly bactericidal compounds (e.g. certain antibiotics) and those which are thought (or known) to interfere specifically with the mammalian cell replication system (e.g. some topoisomerase inhibitors and some nucleoside analogues).
Bakterite pöördmutatsioonkatse ei sobi teatud klassidesse kuuluvate keemiliste ainete hindamiseks, nt väga bakteritsiidsed ühendid (nt teatud antibiootikumid) ja need, mida peetakse (või tuntakse) imetajate raku replikatsioonisüsteemi (nt mõnede topoisomeraasi inhibiitorite ja mõnede nukleosiidide analoogide) mõjutajatena.
In such cases, mammalian mutation tests may be more appropriate.
Sellistel juhtudel on imetajate mutatsioonikatsed sobivamad.
Although many compounds that are positive in this test are mammalian carcinogens, the correlation is not absolute.
Kuigi paljud ühendid, mis annavad positiivseid tulemusi käesolevas katses, on imetajate kantserogeenid, ei ole korrelatsioon täielik.
It is dependent on chemical class and there are carcinogens that are not detected by this test because they act through other, non-genotoxic, mechanisms or mechanisms absent in bacterial cells.
See sõltub keemilisest aineklassist ning esineb kantserogeene, mida käesoleva katse abil ei avastata, kuna nad tegutsevad muude, mittegenotoksiliste mehhanismide või bakterirakkudes puuduvate mehhanismide abil.
Suspensions of bacterial cells are exposed to the test substance in the presence and in the absence of an exogenous metabolic activation system.
Bakterirakkude suspensioonid allutatakse uuritava aine toimele eksogeense metaboolse aktiveerimise olemasolu ja puudumise korral.
In the plate incorporation method, these suspensions are mixed with an overlay agar and plated immediately onto minimal medium.
Vahetu kokkusegamise meetodil segatakse kõnealused suspensioonid külviagariga ja asetatakse vahetult minimaalsesse kasvukeskkonda.
In the preincubation method, the treatment mixture is incubated and then mixed with an overlay agar before plating onto minimal medium.
Preinkubatsioonimeetodi puhul inkubeeritakse uuritavat ainet sisaldav segu ja segatakse seejärel külviagariga enne minimaalsesse kasvukeskkonda asetamist.
For both techniques, after two or three days of incubation, revertant colonies are counted and compared to the number of spontaneous revertant colonies on solvent control plates.
Mõlema metoodika puhul pärast kahte või kolme inkubatsioonipäeva loendatakse revertantkolooniad ja võrreldakse nende arvu spontaansete revertantkolooniate arvuga lahusti kontrollplaatidel.
Several procedures for performing the bacterial reverse mutation test have been described.
On kirjeldatud mitmeid bakterite pöördmutatsioonkatse sooritamise menetlusi.
Among those commonly used are the plate incorporation method (1)(2)(3)(4), the preincubation method (2)(3)(5)(6)(7)(8), the fluctuation method (9)(10), and the suspension method (11).
Nende seas on enimkasutatavad vahetu kokkusegamise meetod (1, 2, 3, 4), preinkubatsioonimeetod (2, 3, 5, 6, 7, 8), fluktuatsioonimeetod (9, 10) ja suspensioonimeetod (11).
Modifications for the testing of gases or vapours have been described (12).
Gaaside või aurude uurimist käsitlevaid muudatusi on kirjeldatud (12).
The procedures described in the method pertain primarily to the plate incorporation and preincubation methods.
Kõnealuses meetodis kirjeldatud menetlused puudutavad peamiselt vahetu kokkusegamise ja preinkubatsioonimeetodit.
Either of them is acceptable for conducting experiments both with and without metabolic activation.
Nende mõlema abil võidakse teha katseid koos metaboolse aktiveerimisega või ilma selleta.
Some substances may be detected more efficiently using the preincubation method.
Mõned ained võivad olla paremini tuvastatavad preinkubatsioonimeetodi abil.
These substances belong to chemical classes that include short chain aliphatic nitrosamines, divalent metals, aldehydes, azo-dyes and diazo compounds, pyrollizidine alkaloids, allyl compounds and nitro compounds (3).
Need ained kuuluvad keemilistesse aineklassidesse, kus on lühiahelalised alifaatsed nitrosoamiinid, metallid oksüdatsiooniastmega + 2, aldehüüdid, asovärvid ja diasoühendid, pürollisidiinalkaloidid, allüülühendid ja nitroühendid (3).
It is also recognised that certain classes of mutagens are not always detected using standard procedures such as the plate incorporation method or preincubation method.
Samuti on täheldatud, et teatud mutageenide klasse ei tuvastata alati standardmenetluste abil, nagu nt vahetu kokkusegamise meetodil või preinkubatsioonimeetodil.
These should be regarded as ‘special cases’ and it is strongly recommended that alternative procedures should be used for their detection.
Neid tuleks vaadelda „erijuhtudena” ja on rangelt soovitatav, et nende tuvastamiseks kasutataks alternatiivseid menetlusi.
The following ‘special cases’ could be identified (together with examples of procedures that could be used for their detection): azo-dyes and diazo compounds (3)(5)(6)(13), gases and volatile chemicals (12)(14)(15)(16) and glycosides (17)(18).
Järgmised „erijuhud” on võimalik ära tunda (koos menetluste näidetega, mida võib nende tuvastamiseks kasutada): asovärvained ja diasoühendid (3, 5, 6, 13), gaasid ja lenduvad kemikaalid (12, 14, 15, 16) ning glükosiidid (17, 18).
A deviation from the standard procedure needs to be scientifically justified.
Kõrvalekaldeid standardmenetlustest on vaja teaduslikult põhjendada.
Fresh cultures of bacteria should be grown up to the late exponential or early stationary phase of growth (approximately 109 cells per ml).
Värsked bakterikultuurid tuleb kasvatada kuni hilise eksponentsiaalse või varase statsionaarse kasvufaasini (ligikaudu 109 rakku ml kohta).
Cultures in late stationary phase should not be used.
Hilises statsionaarses faasis olevaid kultuure ei tohiks kasutada.
It is essential that the cultures used in the experiment contain a high titre of viable bacteria.
On oluline, et katses kasutatavad kultuurid sisaldaksid elujõuliste rakkude suuri tiitreid.
The titre may be demonstrated either from historical control data on growth curves, or in each assay through the determination of viable cell numbers by a plating experiment.
Tiitrit võib näidata kas varasematest kontrollkatsetest saadud kasvukõverate abil või määrates igas analüüsis elujõuliste rakkude arv külvikatsel.
The recommended incubation temperature is 37 oC.
Soovitav inkubatsioonitemperatuur on 37 oC.
At least five strains of bacteria should be used.
Tuleks kasutada vähemalt viit bakteritüve.
These should include four strains of S. typhimurium (TA 1535; TA 1537 or TA97a or TA97; TA98; and TA100) that have been shown to be reliable and reproducibly responsive between laboratories.
Nende hulka peaks kuuluma neli tüve S. typhimurium’ilt (TA 1535; TA 1537 või TA97a või TA97; TA98; ja TA100), mida peetakse usaldusväärseteks ja mis on andnud reprodutseeritava vaste eri laborites.
These four S. typhimurium strains have GC base pairs at the primary reversion site and it is known that may not detect certain oxidising mutagens, cross-linking agents and hydrazines.
Nendes neljas S. typhimurium’i tüves on GC aluspaarid algses pöördmutatsioonisaidis ja on teada, et need ei avasta teatud oksüdeerivaid mutageene, ristseoseid moodustavaid aineid ja hüdrasiine.
Such substances may be detected by E. coli WP2 strains or S. typhimurium TA102 (19), which have an AT base pair at the primary reversion site.
Selliseid aineid võib avastada E. coli WP2-tüvede või S. typhimurium TA1 02 (19) abil, millel on AT aluspaar algses pöördmutatsioonisaidis.
Therefore the recommended combination of strains is:
Seetõttu on soovitavad tüvede kombinatsioonid järgmised:
typhimurium TA1535, and
typhimurium TA1535;
typhimurium TA1537 or TA97 or TA97a, and
typhimurium TA1537 või TA97 või TA97a;
typhimurium TA98, and
typhimurium TA98;
typhimurium TA100, and
typhimurium TA100;
coli WP2 uvrA, or E. coli WP2 uvrA (pKM101), or S. typhimurium TA102.
coli WP2 uvrA või E. coli WP2 uvrA (pKM101) või S. typhimurium TA102.
In order to detect cross-linking mutagens it may be preferable to include TA102 or to add a DNA repair-proficient strain of E. coli [e.g. E. coli WP2 or E. coli WP2 (pKM101)]
Ristseostuvate mutageenide avastamiseks on eelistatav kasutada TA1 02 või lisada DNA parandusele spetsiifilist E. coli tüve (nt E. coli WP2 või E. coli WP2 (pKMIOl)).
Established procedures for stock culture preparation, marker verification and storage should be used.
Tüvikultuuri preparaatide valmistamiseks, markeri verifitseerimiseks ja säilitamiseks tuleks kasutada väljakujunenud menetlusi.
The amino-acid requirement for growth should be demonstrated for each frozen stock culture preparation (histidine for S. typhimurium strains, and tryptophan for E. coli strains).
Kasvuks mõeldud aminohappe vajadust tuleks näidata iga külmutatud tüvikultuuri varupreparaadi puhul (S. typhimurium’i tüvede puhul histidiin ja E. coli tüvede puhul trüptofaan).
Other phenotypic characteristics should be similarly checked, namely: the presence or absence of R-factor plasmids where appropriate [i.e. ampicillin resistance in strains TA98, TA100 and TA97a or TA97, WP2 uvrA and WP2 uvrA (pKM101), and ampicillin + tetracycline resistance in strain TA102]; the presence of characteristic mutations (i.e. rfa mutation in S. typhimurium through sensitivity to crystal violet, and uvrA mutation in E. coli or uvrB mutation in S. typhimurium, through sensitivity to ultraviolet light) (2)(3).
Muid fenotüüpseid tunnuseid tuleks vastavalt kontrollida: R-faktori plasmiidide esinemist või puudumist, vajaduse korral (nt ampitsilliini resistentsus TA98, TA100 ja TA97a või TA97, WP2 uvrA ja WP2 uvrA (pKM101) tüvede puhul ning ampitsilliini + tetratsükliini resistentsus TA102 tüve puhul); iseloomulike mutatsioonide esinemine (nt tundlikkusest kristallvioleti suhtes põhjustatud rfa-mutatsioon S. typhimurium’is ja tundlikkusest ultraviolettkiirguse suhtes põhjustatud uvrA-mutatsioon E. coli’is või uvrB-mutatsioon S. typhimurium’is) (2, 3).