natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Other information required is the toxicity to the fish species to be used in the test, preferably the asymptotic LC50 (i.e. time-independent).
Muu nõutav teave on uuritava aine toksilisus katses kasutatava kalaliigi suhtes, eelistatult asümptootiline LC50 (st ajast sõltumatu).
An appropriate analytical method, of known accuracy, precision and sensitivity, for the quantification of the test substance in the test solutions and in biological material must be available, together with details of sample preparation and storage.
Teadaoleva mõõtetäpsusega, kordustäpsusega ja tundlikkusega sobilik meetod uuritava aine kvantitatiivse sisalduse määramiseks katselahustes ja bioloogilises materjalis peab olema kättesaadav koos üksikasjaliku kirjeldusega proovi ettevalmistamise ja säilitamise kohta.
Analytical detection limit of test substance in both water and fish tissues should also be known.
Samuti peab teadma testainete analüütilist määramispiiri vees ja kala kudedes.
When 14C labelled test substance is used, the percentage of radioactivity associated with impurities should be known.
14C-märgistatud uuritava aine kasutamisel on vaja teada ka lisanditest tingitud radioaktiivsuse protsenti.
VALIDITY OF THE TEST
KATSE VALIIDUSUS
The following conditions should apply for a test to be valid:
Katse kehtivuseks peavad olema täidetud alljärgnevad tingimused:
the temperature variation is less than ± 2 °C;
temperatuuride erinevus alla ± 2 oC;
the concentration of dissolved oxygen does not fall below 60 % saturation;
lahustunud hapniku sisaldus ei tohi langeda alla 60 % küllastuskontsentratsioonist;
the concentration of the test substance in the chambers is maintained within ± 20 % of the mean of the measured values during the uptake phase;
seondumisfaasis hoitakse uuritava aine kontsentratsiooni kambris ± 20 % piires mõõdetud väärtuste keskmisest;
the mortality or other adverse effects/disease in both control and treated fish is less than 10 % at the end of the test; where the test is extended over several weeks or months, death or other adverse effects in both sets of fish should be less than 5 % per month and not exceed 30 % in all.
suremus või muud ebasoodsad mõjud ja haigused kontroll- ja katserühma kaladel on katse lõpus alla 10 %; kui katse kestab mitmeid nädalaid või kuid, siis surm või muud ebasoodsad mõjud peavad mõlemas kalade rühmas olema vähem kui 5 % kuu kohta ja mitte ületama kokku 30 %.
REFERENCE COMPOUNDS
VÕRDLUSAINED
The use of reference compounds of known bioconcentration potential would be useful in checking the experimental procedure, when required.
Vajaduse korral on katsemenetluse kontrollimiseks hea kasutada teadaoleva biokontsentratsiooni potentsiaaliga võrdlusaineid.
However, specific substances cannot yet be recommended.
Siiski ei saa veel soovitada konkreetseid aineid.
Care should be taken to avoid the use of materials, for all parts of the equipment, that can dissolve, sorb or leach and have an adverse effect on the fish.
Katseseadme kõikide osade korral peab vältima materjalide kasutamist, mis võivad lahustuda, sorbeeruda või leostuda ning millel on kaladele ebasoodne mõju.
Standard rectangular or cylindrical tanks, made of chemically inert material and of a suitable capacity in compliance with loading rate can be used.
Kasutada võib keemiliselt inertsetest materjalidest valmistatud standardseid nelinurkseid või silindrilisi mahuteid, mille mahutavus on kooskõlas voolukiirusega.
The use of soft plastic tubing should be minimised.
Vältima peaks pehmest plastmassist torude kasutamist.
Teflon®, stainless steel and/or glass tubing are preferably used.
Eelistatult kasutatakse Teflon®ist (R), roostevabast terasest ja/või klaasist torustikku.
Experience has shown that for substances with high adsorption coefficients, such as the synthetic pyrethroids, silanised glass may be required.
Kogemustest on teada, et vaja võib minna kõrge absorptsioonikoefitsiendiga aineid, nagu sünteetilised püretroidid, silaniseeritud klaas.
In these situations the equipment will have to be discarded after use.
Sellistel juhtudel peab seadmed pärast kasutamist ära viskama.
Natural water is generally used in the test and should be obtained from an uncontaminated and uniform quality source.
Tavaliselt kasutatakse katses looduslikku vett, mida peaks saama saastumata ja ühtlase kvaliteediga allikast.
The dilution water must be of a quality that will allow the survival of the chosen fish species for the duration of the acclimation and test periods without them showing any abnormal appearance or behaviour.
Lahjendusvesi peab olema sellise kvaliteediga, mis tagab valitud kalaliikide ellujäämise aklimatsiooni- ja katseperioodide vältel, ilma et tekiks mis tahes ebanormaalse välimuse või käitumise ilminguid.
Ideally, it should be demonstrated that the test species can survive, grow and reproduce in the dilution water (e.g. in laboratory culture or a life-cycle toxicity test).
Ideaaljuhul peaks saama näidata, et uuritavad liigid jäävad ellu, kasvavad ja paljunevad lahjendusvees (näiteks laborikultuur või elutsükli toksilisuse test).
The water should be characterised at least by pH, hardness, total solids, total organic carbon and, preferably also ammonium, nitrite and alkalinity and, for marine species, salinity.
Kasutatavas vees peaks eelnevalt määrama vähemalt pH, üldkareduse, tahke jäägi, kogu orgaanilise süsiniku, eelistatult ka ammooniumi, nitriti sisalduse ja mereliikide korral ka soolsuse.
The parameters which are important for optimal fish well-being are fully known, but Appendix 1 gives recommended maximum concentrations of a number of parameters for fresh and marine test waters.
Kalade optimaalseks kasvuks vajaminevad parameetrid on hästi teada, kuid liites 1 on toodud mitmete parameetrite soovituslikud maksimumkontsentratsioonid mageda ja soolase vee katsetele.
The water should be of constant quality during the period of a test.
Katseperioodi kestel peaks vesi olema konstantse kvaliteediga.
The pH value should be within the range 6,0 to 8,5, but during a given test it should be within a range of ±0,5 pH units.
Vee pH väärtus peaks olema vahemikus 6,0 kuni 8,5, kuid konkreetse katse ajal ei tohiks muutus olla suurem kui ±0,5 pH ühikut.
In order to ensure that the dilution water will not unduly influence the test result (for example, by complexation of the test substance) or adversely affect the performance of the stock of fish, samples should be taken at intervals for analysis.
Selleks, et lahjendusvesi ei mõjutaks liialt katsetulemusi (näiteks moodustades uuritava ainega kompleksühendeid) või kalade seisundit, peab teatud ajavahemike järel analüüsima veeproove.
Determination of heavy metals (e.g. Cu, Pb, Zn, Hg, Cd, Ni), major anions and cations (e.g. Ca, Mg, Na, K, Cl, SO4), pesticides (e.g. total organophosphorous and total organochlorine pesticides), total organic carbon and suspended solids should be made, for example, every three months where a dilution water is known to be relatively constant in quality.
Seal kus lahjendusvesi on teadaolevalt suhteliselt püsiva kvaliteediga peaks raskemetallide (näiteks Cu, Pb, Zn, Hg, Cd, Ni), peamiste anioonide ja katioonide (näiteks Ca, Mg, Na, K, Cl, SO4), pestitsiidide (näiteks kõik fosfororgaanilised ja kõik kloororgaanilised pestitsiidid), üldise orgaanilise süsiniku ja suspendeerunud tahkete ainete sisaldust määrama näiteks iga kolme kuu järel.
If water quality has been demonstrated to be constant over at least one year, determinations can be less frequent and intervals extended (e.g. every six months).
Kui vähemalt ühe aasta jooksul on tõestatud püsiv vee kvaliteet, võib neid määramisi teha harvemini ja pikendada intervalle (nt iga kuue kuu järel).
The natural particle content as well as the total organic carbon (TOC) of the dilution water should be as low as possible to avoid adsorption of the test substance to organic matter which may reduce its bioavailability (4).
Lahjendusvee loodusliku hõljuvaine (tahkete osakeste) sisaldus ja üldine orgaaniline süsinik (TOC) peaks olema võimalikult madalad, et vältida uuritava aine adsorptsiooni orgaanilisele hõljuvainele, mis võib vähendada selle biosaadavust (4).
The maximum acceptable value is 5 mg/l for particulate matter (dry matter, not passing a 0,45 μm filter) and 2 mg/l for total organic carbon (see Appendix 1).
Tahkete osakeste maksimaalne vastuvõetav sisaldus on 5 mg/l (kuivaine, mis ei läbi 0,45 μm filtrit) ja üldise orgaanilise süsiniku sisaldus 2 mg/l (vt 1. liidet).
If necessary, the water should be filtered before use.
Vajaduse korral peaks vett enne kasutamist filtrima.
The contribution to the organic carbon content in water from the test fish (excreta) and from the food residues should be as low as possible.
Kalade (väljaheidete) ja toidujääkide panus orgaanilise süsiniku sisaldusele peaks olema võimalikult madal.
Throughout the test, the concentration of organic carbon in the test vessel should not exceed the concentration of organic carbon originating from the test substance and, if used, the solubilising agent by more than 10 mg/l (± 20 %).
Kogu katse kestel ei tohiks orgaanilise süsiniku sisaldus katseanumas ületada uuritavast ainest ja solubiseerijast (kui seda kasutatakse) pärineva orgaanilise süsiniku kontsentratsiooni mitte rohkem kui 10 mg/l (±20 %) võrra.
Test Solutions
Katselahused
A stock solution of the test substance is prepared at a suitable concentration.
Uuritava aine põhilahus valmistatakse sobiva kontsentratsiooniga.
The stock solution should preferably be prepared by simply mixing or agitating the test substance in the dilution water.
Põhilahus valmistatakse eelistatult uuritava aine segamisel või loksutamisel lahjendusvees.
The use of solvents or dispersants (solubilising agents) is not recommended; however this may occur in some cases in order to produce a suitably concentrated stock solution.
Lahustite või dispergeerijate (solubiliseerijate) kasutamine ei ole soovitatav, siiski võib see olla mõningatel juhtudel vajalik piisavalt kontsentreeritud põhilahuse valmistamisel.
Solvents which may be used are ethanol, methanol, ethylene glycol monomethyl ether, ethylene glycol dimethyl ether, dimethylformamide and triethylene glycol.
Sobivad lahustid on etanool, metanool, etüleenglükoolmonometüüleeter, etüleenglükooldimetüüleeter, dimetüülformamiid ja trietüleenglükool.
Dispersants which may be used are Cremophor RH40, Tween 80, methylcellulose 0,01 % and HCO-40.
Sobivad dispergaatorid on Cremophor RH40, Tween 80, metüültselluloos 0,01 % ja HCO-40.
Care should be taken when using readily biodegradable agents as these can cause problems with bacterial growth in flow-through tests.
Kergesti biolagunevate ühendite kasutamisega tuleb olla ettevaatlik, kuna need võivad läbivoolu katsetes põhjustada probleeme bakterite kasvuga.
The test substance may be radio-labelled and should be of the highest purity (e.g. preferably > 98 %).
Uuritav aine võib olla radiomärgistatud ja ta peaks olema kõrgeima puhtusastmega (näiteks eelistatult > 98 %).
For flow-through tests, a system which continuously dispenses and dilutes a stock solution of the test substance (e.g. metering pump, proportional diluter, saturator system) is required to deliver the test concentrations to the test chambers.
Läbivoolukatsete jaoks on nõutav süsteem (näiteks mõõtepump, proportsionaalne lahjendaja, küllastamissüsteem), mis jaotab ja lahjendab pidevalt uuritava aine põhilahust katsekambritesse.
At least five volume replacements through each test chamber per day are preferably allowed.
Katsekambris peaks vesi eelistatult vahetuma vähemalt viis kambri mahtu ööpäevas.
The flow-through mode is to be preferred, but where this is not possible (e.g. when the test organisms are adversely affected) a semi-static technique may be used provided that the validity criteria are satisfied.
Eelistatud on läbivoolurežiim, kuid kui see pole võimalik (näiteks mõjutab see katseorganisme kahjulikult), võib kasutada poolseisva veega katset eeldusel, et valideerimisnõuded on täidetud.
The flow rates of stock solutions and dilution water should be checked both 48 h before and then at least daily during the test.
Põhilahuse ja lahjendusvee voolukiiruseid peab kontrollima 48 tundi enne katset ja seejärel vähemalt iga päev katse vältel.
In this check the determination of the flow-rate through each test chamber is included and ensured that it does not vary by more than 20 % either within or between chambers.
Voolukiiruse kontroll peab hõlmama igat katsekambrit ja sellega tagatakse, et voolukiirus ei varieeru rohkem kui 20 % ühe katsekambri piires või katsekambrite vahel.
Important criteria in the selection of species are that they are readily available, can be obtained in convenient sizes and can be satisfactorily maintained in the laboratory.
Liikide valikukriteeriumiteks on kättesaadavus, sobiv suurus ja võimalus kalu laboritingimustes rahuldavalt pidada.
Other criteria for selecting fish species include recreational, commercial, ecological importance as well as comparable sensitivity, past successful use etc.
Muud kalaliikide valikukriteeriumid hõlmavad harrastuslikku, kaubanduslikku ja ökoloogilist väärtust, aga ka samaväärset tundlikkust, varasemat edukat kasutamist jms.
Recommended test species are given in Appendix 2.
Soovitatavad katseloomade liigid on toodud 2. liites.
Other species may be used but the test procedure may have to be adapted to provide suitable test conditions.
Kasutada võib ka muid liike, kuid see võib eeldada katsemenetluse kohandamist sobivate katsetingimuste loomiseks.
The rationale for the selection of the species and the experimental method should be reported in this case.
Sellisel juhul tuleb liigi ja katsemeetodi valikut põhjendada.
Holding of fish
Kalade pidamine
Acclimate the stock population of fish for at least two weeks in water at the test temperature and feed throughout on a sufficient diet and of the same type to be used during the test.
Kalavarude populatsioon peab aklimatiseeruma vähemalt kaks nädalat katse temperatuuril oleva veega ja saama piisavalt sööta, mis on sama tüüpi katses kasutatava söödaga.
mortalities of greater than 10 % of population in seven days: reject the entire batch;
kui suremus on suurem kui 10 % populatsioonist seitsme päeva jooksul: lükatakse kogu partii kõrvale;
mortalities of between 5 and 10 % of population in seven days: acclimate for seven additional days;
suremus on 5 % kuni 10 % populatsioonist seitsme päeva jooksul: kalu jälgitakse veel seitse päeva;
mortalities of less than 5 % of population in seven days: accept the batch — if more than 5 % mortality during second seven days reject the entire batch.
suremus on vähem kui 5 % populatsioonist seitsme päeva jooksul: kalad loetakse sobivaks, kuid kui järgmise seitsme päeva jooksul ületab suremus 5 %, siis loetakse terve partii sobimatuks.
Fish should not receive treatment for disease in the two weeks preceding the test, or during the test.
Kalad ei tohiks saada haiguste ravi kaks nädalat enne katset ega katse ajal.
PERFORMANCE OF THE TEST
KATSE KÄIK
It may be useful to conduct a preliminary experiment in order to optimise the test conditions of the definitive test, e.g. selection of test substance concentration(s), duration of the uptake and depuration phases.
Eelkatse on vajalik selleks, et optimiseerida lõpliku katse tingimusi, näiteks uuritava aine kontsentratsioonid, seondumis- ja puhastumisfaaside kestus.
Duration of uptake phase
Seondumisfaasi kestus
A prediction of the duration of the uptake phase can be obtained from practical experience (e.g. from a previous study or an accumulation related chemical) or from certain empirical relationships utilising knowledge of either the aqueous solubility or the octanol/water partition coefficient of the test substance (see Appendix 3).
Seondumisfaasi kestust saab ennustada praktilisele kogemusele tuginedes (näiteks eelnevast uuringust või sarnase kemikaali akumulatsiooni andmetest) või teatud empiiriliste seoste põhjal, milles kasutatakse uuritava aine lahustuvust vees või jaotuskoefitsienti oktanool/vesi (vt 3. liidet).
The uptake phase should be run for 28 days unless it can be demonstrated that equilibrium has been reached earlier.
Seondumisfaas kestab 28 päeva või kuni tasakaalu püstitumiseni.
If the steady-state has not been reached by 28 days, the uptake phase should be extended, taking further measurements, until steady-state is reached or 60 days, whichever is shorter.
Kui püsiolekut ei saavutata 28 päeva jooksul, siis peab seondumisfaasi pikendama ja sooritama lisamõõtmisi, kuni püsioleku saavutamiseni või 60 päeva, olenevalt sellest, kumb neist esimesena saavutatakse.
Duration of the depuration phase
Puhastumisfaasi kestus
A period of half the duration of the uptake phase is usually sufficient for an appropriate (e.g. 95 %) reduction in the body burden of the substance to occur (see Appendix 3 for explanation of the estimation).
Ajavahemik, mis võrdub poolega seondumisfaasi kestusest, on tavaliselt piisav aine sobivaks vähenemiseks (näiteks 95 %) kehakaalu kohta (vt 3. liide, hinnangute selgitused).
If the time required to reach 95 % loss is impractically long, exceeding for example twice the normal duration of the uptake phase (i.e. more than 56 days) a shorter period may be used (i.e. until the concentration of test substance is less than 10 % of steady-state concentration).
Kui 95 % kao saavutamiseks vajalik ajavahemik on ebapraktiliselt pikk, ületades näiteks kaks korda seondumisfaasi normaalset kestust (st üle 56 päeva), siis võib kasutada lühemat perioodi (st kuni testaine kontsentratsioon on alla 10 % püsioleku kontsentratsioonist).
However, for substances having more complex patterns of uptake and depuration than are represented by a one-compartment fish model, yielding first order kinetics, allow longer depuration phases for determination of loss rate constants.
Ainete korral, mille seondumine ja puhastumine on palju keerulisema skeemiga kui esimest järku kineetikaga ühekambriline kaladega mudel, on aine kadumise kiiruskonstantide määramiseks vajalik pikem puhastumisfaas.
The period may, however, be governed by the period over which the concentration of test substance in the fish remains above the analytical detection limit.
Nimetatud perioodi pikkus võib olla piiratud ajavahemikuga, mille kestel uuritava aine kontsentratsioon kalas jääb veel ülespoole analüütilisest määramispiirist.
Numbers of test fish
Kalade arv
Select the numbers of fish per test concentration such that minimum of four fish per sample are available at each sampling.
Kalade arv uuritava kontsentratsiooni kohta valitakse nii, et minimaalselt neli kala on proovi kohta iga proovivõtu korra jaoks.
If greater statistical power is required, more fish per sample will be necessary.
Suurema statistilise usaldusväärsuse tagamiseks on vaja proovi kohta suuremat kalade arvu.
If adult fish are used, report whether male or female, or both are used in the experiment.
Täiskasvanud kalade kasutamisel tuleb üles märkida katses kasutatud kalade sugu.
If both sexes are used, differences in lipid content between sexes should be documented to be non-significant before the start of the exposure; pooling all male and all female fish may be necessary.
Kui katses kasutatakse mõlemast soost kalu, siis peab enne ekspositsiooni algust dokumentaalselt näitama, et sugudevahelised rasvasisaldused ei erine märkimisväärselt; kusjuures vajalik võib olla kõikide isaste ja emaste kalade puulimine.
In any one test, fish of similar weight are selected, such that the smallest are no smaller than two-thirds of the weight of the largest.
Iga üksiku katse jaoks peab valima sarnase kaaluga kalu, nii et kõige väiksemad kalad moodustaksid vähemalt kaks kolmandikku kõige suuremate kalade kaalust.
All should be of the same year-class and come from the same source.
Kõik kalad peaksid olema ühevanused ja pärinema ühest allikast.
Since weight and age of a fish appear sometimes to have a significant effect on BCF values (1) these details are recorded accurately.
Kuna kalade kaal ja vanus mõjutavad mõnikord märkimisväärselt BCF väärtust (1), siis peab sellised üksikasjad täpselt kirja panema.
It is recommended that a sub-sample of the stock of fish is weighed before the test in order to estimate the mean weight.
Soovitatavalt võetakse enne katse algust kalavarudest väiksem valim, et hinnata kalade keskmist kaalu.
Loading
Laadimine
High water-to-fish ratios are used in order to minimise the reduction in CW caused by the addition of the fish at the start of the test and also to avoid decreases in dissolved oxygen concentration.
Katse alguses kalade lisamisest põhjustatud Cw vähenemise minimiseerimiseks ja lahustunud hapniku kontsentratsiooni alanemise vältimiseks kasutatakse suurt vee ja kalade suhet.
It is important that the loading rate is appropriate for the test species used.
Sisselaskmiskiirus peab sobima katses kasutatavatele liikidele.
In any case, a loading rate of 0,1-1,0 g of fish (wet weight) per litre of water per day is normally recommended.
Kõikidel juhtudel soovitatakse normaalselt sisselaskmiskiirust 0,1 kuni 1,0 g kala (märgkaal) liitri vee kohta päevas.
High loading rates can be used if it is shown that the required concentration of test substance can be maintained within ± 20 % limits, and that the concentration of dissolved oxygen does not fall below 60 % saturation.
Kui uuritava aine nõutavat kontsentratsiooni saab hoida ± 20 % piirides ja lahustunud hapniku kontsentratsioon ei lange alla 60 % küllastumiskontsentratsioonist, siis võib kasutada ka suuremaid kiiruseid.
In choosing appropriate loading regimes, account of the normal habitat of the fish species is taken.
Sobivate sisselaskmisrežiimide valikul arvestatakse liigi normaalset looduslikku elukohta.
For example, bottom-living fish may demand a larger bottom area of the aquarium for the same volume of water than pelagic fish species.
Näiteks veekogu põhjas elavad kalad vajavad suuremat akvaariumi põhja pindala sama vee mahu korral võrreldes avamere liikidega.
During the acclimation and test periods, fish are fed with an appropriate diet of known lipid and total protein content, in an amount sufficient to keep them in a healthy condition and to maintain body weight.
Aklimatsiooni ja katseperioodi vältel toidetakse kalu sobiva toiduga, mille rasva- ja valgusisaldus on teada ning mille kogus on piisav, et hoida neid tervetena ja säilitada kehakaalu.
Fish are fed daily throughout the acclimation and test periods at a level of approximately 1 to 2 % of body weight per day; this keeps the lipid concentration in most species of fish at a relatively constant level during the test.
Kalu söödetakse iga päev kogu aklimatsiooniperioodi ja katse vältel sellises koguses, mis on umbkaudu 1–2 % kehakaalust; see hoiab katse ajal enamiku kalaliikide rasvasisalduse suhteliselt püsival tasemel.
The amount of feed should be re-calculated, for example, once per week, in order to maintain consistent body weight and lipid content.
Toidu kogust peab ümber arvutama näiteks korra nädalas, et säilitada ühtlast kehakaalu ja rasvasisaldust.
For this calculation, the weight of the fish in each test chamber can be estimated from the weight of the fish sampled most recently in that chamber.
Selle arvutuse jaoks võib kalade kaalu igas katsekambris hinnata viimati võetud kalaproovi kaalu põhjal.
Do not weigh the fish remaining in the chamber.
Kambrisse jäävaid kalu ei tohi kaaluda.
Uneaten food and faeces are siphoned daily from the test chambers shortly after feeding (30 minutes to 1 hour).
Söömata toit ja väljaheited imetakse sifooniga katsekambrist välja iga päev kohe pärast toitmist (30 minutit kuni tund).
Chambers are kept as clean as possible throughout the test so that the concentration of organic matter is kept as low as possible, since the presence of organic carbon may limit the bioavailability of the test substance (1).
Katse ajal hoitakse kambreid nii puhtana kui võimalik, et orgaanilise aine kontsentratsioon oleks võimalikult madal, kuna orgaanilise süsiniku sisaldus võib piirata uuritava aine biosaadavust (1).
Since many feeds are derived from fishmeal, the feed should be analysed for the test substance.
Kuna paljud toidusegud valmistatakse kalalihast, siis peab neis eelnevalt analüüsima uuritava aine sisaldust.