natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Commission stresses that the […] study is aimed at quantifying the behavioural lifetime of postal current account deposits, and that […] does not draw any conclusions regarding the lifetime of the deposit with the Treasury.
Komisjon rõhutab, et […] uurimuse eesmärk on kvantifitseerida postiteenistuse arveldusarvetel olevate hoiuste käitumuslikku eluiga ja et […] ei tee mingeid järeldusi seoses riigikassas hoiustatava hoiuse elueaga.
In order to determine the relevant average life of the deposits, the Commission has here to consider two possible types of fund management: active and passive.
Hoiuste keskmise eluea määramiseks peab komisjon siinkohal arvestama kahe erinevat tüüpi – aktiivse ja passiivse – fondihaldusega.
Italy argues that, within the specific context of the passive management of PI’s liquidity in 2005 and 2006, the criteria for identifying the lifetime of the funds collected in postal current accounts are identified by the […] model.
Itaalia väidab, et PI likviidsuse passiivse halduse konkreetses kontekstis 2005. ja 2006. aastal on postiteenistuse arveldusarvetele kogutud rahaliste vahendite eluea määramise kriteeriumid toodud […] mudelis.
This probabilistic model is based on an analysis of postal current accounts’ historical volatility and on the behaviour of PI’s account holders [54], and identifies the behavioural dynamics of PI’s customers with a 99 % confidence interval.
Nimetatud tõenäosusepõhine mudel tugineb postiteenistuse arveldusarvete varasemale volatiilsuse analüüsile ja PI kontoomanike käitumisele [54] ning kirjeldab PI klientide käitumise dünaamikat 99 % usaldustasemega.
On the basis of the VaR specification of this model using a 10 year cut-off point, […]% of the funds have an ‘almost unlimited’ behavioural lifetime (in the sense that it is considered very unlikely that the amount of deposits will have dropped below the two-thirds level 10 years from now), and the remaining part has a lifetime varying from 0 to 10 years (i.e. it is expected that these deposits may be withdrawn within 10 years).
Nimetatud mudeli kümneaastase tähtajaga riskiväärtuse spetsifikatsiooni alusel on […] % rahalistest vahenditest peaaegu piiramatu käitumusliku elueaga (selles mõttes, et on üsna ebatõenäoline, et hoiuste kogus langeb kümne aasta pärast alla kahe kolmandiku taseme) ning ülejäänud osa eluiga ulatub nullist kümne aastani (st et eeldatavasti võidakse need hoiused kümne aasta jooksul välja võtta).
The Commission takes the view that the passive management of funds by PI is the result mainly of the Obligation.
Komisjon on seisukohal, et PI-poolne vahendite passiivne haldamine tuleneb peamiselt kohustusest. Seega on äärmiselt oluline hinnata, kuidas eraõiguslik laenuvõtja oleks analüüsinud kohustust ja kohustuse täitmist aja jooksul.
First, the effect of the Obligation is to transfer the average life of the overall funds collected in postal current accounts to the current account held by PI with the Treasury.
Esiteks on kohustuse eesmärk kanda postiteenistuse arveldusarvetele kogutud kogu hoiusumma keskmine eluiga üle PI riigikassas olevale arveldusarvele.
Italy shares the opinion that the Obligation is a key argument for describing the bulk of the deposit with the Treasury as long term.
Itaalia jagab arvamust, et kohustus on põhiargument riigikassa hoiuse suurema osa kirjeldamisel pikaajalisena.
Without the Obligation, the deposit by PI would be quite similar to a current account with a private borrower.
Kohustuse puudumisel oleks PI hoius üsna sarnane arveldusarvele eraõigusliku laenuvõtja juures.
Second, as shown by the figure below, the amounts deposited with the Treasury have varied significantly since 1995 [56].
Teiseks, nagu nähtub alltoodud joonisest, on riigikassas hoiustatud summad alates 1995. aastast märkimisväärselt muutunud. [56]
The variations are due in particular to changes in the relevant national legislation:
Muutused tulenevad eelkõige muutustest asjaomastes riiklikes õigusaktides:
there was a sudden fall in deposits in 1996 and 1997, when Act No 662 of 23 December 1996 imposed the closure of the accounts used by the Treasury to pay State pensions,
ja 1997. aastal toimus hoiustes järsk langus, kui 23. detsembri 1996. aasta seadusega nr 662 suleti arveldusarved, mida riigikassa kasutas riiklike pensionide maksmiseks;
the introduction of the BancoPosta account, allowed by Act No 144/2001, led to a steep increase in deposits in postal current accounts in 2001,
BancoPosta arveldusarve avamine seaduse nr 144/2001 alusel tõi 2001. aastal kaasa postiteenistuse arveldusarvete hoiuste järsu tõusu;
the deposit with the Treasury grew substantially in 2004 as compared with previous years as a result of the Ministerial Order of 5 December 2003 under which the Treasury took the place of CDP in relationships arising out of the postal current account service.
hoius riigikassas kasvas 2004. aastal eelnevate aastatega võrreldes märkimisväärselt tänu ministri 5. detsembri 2003. aasta korraldusele, mille kohaselt võttis riigikassa üle CDP rolli postiteenistuse arveldusarvete teenusest tulenevates suhetes.
The Italian authorities confirm that the legislative changes were made as a result of the Treasury’s determination to give PI greater financial autonomy.
Itaalia ametivõimud kinnitavad, et seadusandlikud muudatused viidi sisse riigikassa otsuse tõttu anda PI-le suurem rahandusalane iseseisvus.
This process, which began with the conversion of PI into a public limited company in 1998, was marked by the launch of the BancoPosta retail postal account in 2001.
Nimetatud protsess, mis sai alguse 1998. aastal PI ümberorganiseerimisega aktsiaseltsiks, tõi kaasa BancoPosta postiteenistuse jaekontode avamise 2001. aastal.
A similar event, which was not entirely predictable in 2005-2006 (especially as regards the precise date of its occurrence), took place again in early 2007, when the 2007 Finance Act significantly narrowed the scope of the Obligation.
Samalaadne sündmus, mis ei olnud ajavahemikul 2005–2006 täielikult ennustatav (eriti mis puutub selle toimumise täpsesse kuupäeva), leidis aset 2007. aasta alguses, kui 2007. aasta finantsseadus kitsendas mainimisväärselt kohustuse ulatust.
This led to a sharp fall in the money deposited by PI with the Treasury: in December 2007, the deposit with the Treasury accounted for only around 25 % of total deposits in postal current accounts.
See tõi kaasa PI riigikassas hoiustatavate rahaliste vahendite järsu languse: 2007. aasta detsembris moodustas hoius riigikassas ainult ligikaudu 25 % kogu hoiusummast postiteenistuse arveldusarvetel.
The Commission considers that at the time the Agreement was concluded a prudent operator should have anticipated this change in the legislation, and in particular the consequence of the change, i.e. the reduction in the amount deposited with the Treasury or private borrower as the case may be, because the trend towards greater independence in PI’s financial management had started some years before.
Komisjon leiab, et kokkuleppe sõlmimise ajal oleks pidanud konservatiivne ettevõtja seda seadusemuudatust ja eriti muudatuse tagajärgi, st vastavalt kas riigikassas või eraõigusliku laenuvõtja juures hoiustatava summa vähenemist ette nägema, kuna areng suurema sõltumatuse suunas PI finantsjuhtimises algas juba mõni aasta varem.
The Commission is of the opinion that when the Agreement was negotiated a private borrower would have expected the change in the Obligation to take place within no more than five years.
Komisjon on seisukohal, et kokkuleppe üle peetavate läbirääkimiste ajal oleks eraõiguslik laenuvõtja oodanud, et kohustuse muudatus toimub hiljemalt viie aasta jooksul.
As shown in Figure 2 and recital 146 above, over the period 1995-2005, at a time when the Treasury wanted to give PI greater financial autonomy, the legislation changed a first time in 1997, a second time four years later, and a third time two years after that.
Nagu osutatud joonisel 2 ja põhjenduses 146, tehti õigusaktidesse muudatusi ajavahemikul 1995–2005, mil riigikassa tahtis PI-le suurema rahandusliku sõltumatuse anda; esimest korda tehti muudatus 1997. aastal, teist korda neli aastat hiljem ja kolmandat korda kaks aastat pärast teist muudatust.
A private borrower would have taken this into account, and would have expected further changes in the legislation within a maximum of five years including a possible transitional period of some months.
Eraõiguslik laenuvõtja oleks sellega arvestanud ja eeldanud õigusaktide edasisi muudatusi maksimaalselt viie aasta jooksul, mis sisaldaks võimalikult ka mõnekuulist üleminekuperioodi.
A prudent private borrower would not have expected to benefit from the postal deposit for a period longer than five years.
Konservatiivne eraõiguslik laenuvõtja ei oleks oodanud postiteenistuse hoiustest tulu enam kui viieaastase perioodi vältel.
In this context, Italy’s argument that the lifetime of the Obligation is unlimited cannot be accepted.
Selles kontekstis ei ole vastuvõetav Itaalia väide, et kohustus on piiramatu.
A private borrower could have regarded the Obligation as being of indefinite duration only if the relevant legislation were not open to amendment, which it obviously was in late 2005 (from ex post observation).
Eraõiguslik laenuvõtja oleks lugenud kohustust määramata tähtajaga kohustuseks ainult juhul, kui asjaomased õigusaktid ei oleks kuulunud muutmisele, kuid mille kohta oli tõenäoliselt juba 2005. aasta lõpus teada, et neid siiski muudetakse.
Nor can the Commission accept another argument invoked by Italy, namely that at the time of the conclusion of the Agreement the Treasury was obliged to have regard to the Obligation and could not anticipate possible legal changes, which fell outside its competence.
Samuti ei saa komisjon aktsepteerida teist Itaalia väidet, et kokkuleppe sõlmimise ajal oli riigikassa kohustatud kohustusega arvestama ega saanud tema pädevuse alla mittekuuluvaid võimalikke õiguslikke muudatusi ette näha.
The Treasury, as a prudent borrower in a market economy, should have taken this very important aspect into account.
Riigikassa kui turumajandustingimustes tegutsev konservatiivne laenuvõtja oleks pidanud seda äärmiselt olulist aspekti arvestama.
In addition, the variations in the amounts deposited with the Treasury in the years 1995-2005, as a consequence of the legal changes, should also have induced a private borrower to take the five-year average life identified by the prudential model referred to above as an upper bound for the purpose of setting its own rate offering.
Lisaks oleksid aastatel 1995–2005 õiguslike muudatuste tõttu riigikassas hoiustatud summades toimunud muutused pidanud ajendama eraõiguslikku laenuvõtjat võtma eespool viidatud konservatiivse mudeli alusel leitud viieaastase keskmise eluea ülemiseks piiriks enda intressimäära, et teha pakkumine.
Therefore, in the context of passive management of the funds, the Commission considers that in view of the strengthening of PI’s financial autonomy (with the risk of changes in the law, leading to a significant reduction in the amount deposited with the Treasury or private borrower), a five-year maturity would have been regarded by a private borrower, when the Agreement was negotiated, as a maximum maturity for the purpose of setting its own offering.
Seega leiab komisjon rahaliste vahendite passiivse haldamise kontekstis, et PI rahandusliku sõltumatuse suurendamise seisukohalt (ja võttes arvesse seadusemuudatuste ohtu, mis viiks riigikassas või eraõigusliku laenuvõtja juures hoiustatud summa märkimisväärse vähenemiseni), oleks eraõiguslik laenuvõtja pidanud kokkuleppe üle peetavate läbirääkimiste käigus viieaastast tähtaega maksimaalseks tähtajaks enda pakkumise tegemisel.
Italy considers that, in the specific context of the active management of PI’s liquidity (which has become a reality from 2007 onward), the […] model supports PI’s choice of optimal asset allocation and the trade-off between risk and return.
Itaalia leiab, et konkreetses PI likviidsuse aktiivse haldamise kontekstis (mis on 2007. aastast reaalsus), toetab […] mudel PI optimaalse varade jaotamise valikut ning riski ja tulu vahelist suhet. Selles kontekstis ja väga konservatiivse hüpoteesi põhjal on PI-l otstarbekas kasutada varade jaotust, mille puhul keskmine eluiga on […]–[…] aastat, olenevalt kasutatud mudelist.
In this regard, the Commission notes that:
Sellega seoses märgib komisjon, et
for the active management of the deposits by PI, the Obligation must not be in force,
PI-poolseks hoiuste aktiivseks haldamiseks ei tohi kohustus kehtida;
the model is based on the assumption of a 10-year cut-off (i.e. the 10th year represents the moment of final extinction set for the component having virtually infinite lifetime),
mudel põhineb kümneaastase tähtaja eeldusel (st kümnes aasta kujutab praktiliselt lõpmatu elueaga komponendile kehtestatud lõpuaega);
the basis for the definition of the (hypothetical) corresponding investment portfolio is the prudential trend [58],
vastava (hüpoteetilise) investeerimisportfelli määratlemise aluseks on konservatiivne areng; [58]
the lifetime of the global amount of funds collected in postal current accounts diverges from the lifetime of a single postal current account,
eluiga postiteenistuse arveldusarvetele kogutud rahaliste vahendite kogusumma puhul on erinev ühe postiteenistuse arveldusarve elueast;
the type of prudential model developed by […] is used by several Italian banks in the context of their active management of funds in order to determine the behavioural lifetime of their current accounts, and then to mirror this behavioural lifetime as part of their ALM.
[…] välja töötatud konservatiivse mudeli tüüpi kasutavad aktiivse fondihalduse kontekstis mitmed Itaalia pangad, et määrata kindlaks oma arveldusarvete käitumuslik eluiga ja seejärel peegeldada seda eluiga osana oma varade ja kohustuste juhtimisest.
The Commission stresses that, in active fund management, the average life of the global amount of funds collected in postal current accounts is no more than five years.
Komisjon rõhutab, et aktiivse fondihalduse puhul ei ole postiteenistuse arveldusarvetele kogutud vahendite kogusumma keskmine eluiga pikem kui viis aastat.
In conclusion, whether fund management is active or passive, the effective maturity of the deposits which would have been considered by a private borrower is no more than five years.
Kokkuvõtteks võib öelda, et olenemata sellest, kas fondihaldus on aktiivne või passiivne, ei ole eraõigusliku laenuvõtja kaalutud efektiivne hoiuste tähtaeg pikem kui viis aastat.
Provisional conclusion: the relevant benchmarks in the loan rate
Esialgne järeldus: laenuintressimäära asjaomased võrdlusalused
According to Italy, as we have seen, the stable component of the deposit, which is of a long-term nature, is reflected in the long-term element of the loan rate (90 %, made up of (i) 10 % linked to the yield of the 10-year multiannual Treasury bond, and (ii) 80 % linked to the yield of the 30-year multiannual Treasury bond).
Itaalia väitel peegeldab hoiuse stabiilset komponenti, millel on pikaajaline olemus, laenuintressimäära pikaajaline element (90 %, mis koosneb i) 10 %, mis on seotud 10-aastase tähtajaga mitmeaastase riigi võlakirja tootlikkusega, ja ii) 80 %, mis on seotud 30-aastase tähtajaga mitmeaastase riigi võlakirja tootlusega).
The volatile component is reflected in the short-term element of the loan rate (10 %, 12-month ordinary Treasury bill).
Volatiilset komponenti peegeldab laenuintressimäära lühiajaline element (10 %, 12-kuise tähtajaga tavaline riigiveksel).
The weighted maturity of the instruments composing the loan rate set by the Agreement is consequently 25 years.
Seega on kokkuleppega kehtestatud laenuintressimääras sisalduvate instrumentide kaalutud kehtivusaeg 25 aastat.
The Commission shares the view that a private borrower would link the remuneration of the bulk of the liquidity, which is stable, to medium- and long-term parameters, and the remuneration of the remaining part, which is volatile, to short-term ones.
Komisjon jagab seisukohta, et eraõiguslik laenuvõtja seoks stabiilse suurema osa rahaliste vahendite intressimaksetest keskmise pikkusega või pikaajaliste parameetritega ja ülejäänud volatiilse osa intressimaksed lühiajaliste parameetritega.
Because a private borrower would have estimated the effective maturity of the stable component of the deposits at a maximum of five years, the market remuneration of the stable component ought to be based on the yield of the five-year multiannual Treasury bond.
Kuna eraõiguslik laenuvõtja oleks hoiuste stabiilse komponendi tegelikuks lõpptähtajaks hinnanud maksimaalselt viis aastat, peaks stabiilse komponendi turuintress põhinema viiesaastase tähtajaga mitmeaastase riigi võlakirja tootlusel.
The Commission considers that it makes sense to use these multiannual Treasury bonds as the medium- to long-term benchmark, because they are financing instruments that serve as a reference for investors.
Komisjoni arvates on otstarbekas kasutada selliseid mitmeaastaseid riigi võlakirju keskmise pikkusega või pikaajalise võrdlusalusena, sest investorid kasutavaid neid finantsinstrumente võrdluste tegemiseks.
The short-term element of the loan rate refers to the volatile component of the deposit with the Treasury or private borrower.
Laenuintressimäära lühiajaline element viitab riigikassas või eraõigusliku laenuvõtja juures hoitava hoiuse volatiilsele komponendile.
Every day, if the amounts deposited in postal current accounts fall in comparison to the previous day, the difference has automatically to be returned to PI.
Iga päev, kui postiteenistuse arveldusarvel hoiustatud summad eelmise päevaga võrreldes vähenevad, tuleb vahe automaatselt PI-le tagastada.
Under such circumstances, a private borrower would not invest the volatile component of the deposits in ordinary Treasury bills at 12 months.
Sellistel asjaoludel ei investeeriks eraõiguslik laenuvõtja hoiuste volatiilset komponenti 12 kuuks tavalistesse riigivekslitesse.
For managing the variations in deposits on a daily basis, the Commission believes that it is appropriate to refer to three-month ordinary Treasury bills and to overnight instruments [59].
Hoiuste muutuste igapäevaseks haldamiseks on komisjoni arvates sobiv viidata kolmekuise tähtajaga tavalistele riigivekslitele ja üleööinstrumentidele.
The remuneration paid to PI should reflect the interest rate on these two instruments.
PI-le makstav intress peaks peegeldama nende kahe instrumendi intressimäära.
While several combinations of short-term instruments are theoretically possible, the Commission considers that a 50-50 split [60] between three-month ordinary Treasury bills and overnight instruments allows proper risk management and is in line with what would be done by a prudent market operator.
Kuigi teoreetiliselt on võimalikud erinevad lühiajaliste instrumentide kombinatsioonid, leiab komisjon, et 50:50 jaotus [60] kolmekuulise tähtajaga tavaliste riigivekslite ja üleööinstrumentide vahel tagab korraliku riskijuhtimise ja on vastavuses konservatiivse turul tegutseva ettevõtja käitumisega.
Even though the overnight interbank interest rate relates to the monetary interbank market, and does not represent the Treasury’s debt service burden, the Commission considers that it can be used as a proxy for the rate pertaining to overnight operations.
Kuigi pankadevaheline üleöö intressimäär on seotud pankadevahelise rahaturuga ega kajasta riigikassa võlgade teenindamise koormat, leiab komisjon, et seda võib kasutada üleööoperatsioonidega seonduva intressimäära asemel.
The Commission would point out that following the 2007 Act PI began actively managing the funds deriving from postal current accounts.
Komisjon osutab, et 2007. aasta seaduse järel hakkas PI aktiivselt postiteenistuse arveldusarvetest tulenevaid fonde haldama.
The average life of PI’s investments in securities is […] to […] years [61].
PI väärtpaberiinvesteeringute keskmine eluiga on […] kuni […] aastat.
Of this figure 85 % is invested in bonds having a […] to […] year maturity, while the remainder is invested in instruments with a maximum maturity of […] year.
Sellest näitajast 85 % on investeeritud […]- kuni […]-aastase lõpptähtajaga võlakirjadesse, samas kui ülejäänu on investeeritud instrumentidesse, mille maksimaalne lõpptähtaeg on […] aastat.
These figures validate the Commission’s conclusions a posteriori.
Need näitajad kinnitavad komisjoni järeldusi tagantjärele.
Financial risks
Finantsriskid
In general, one can distinguish between four main types of financial risk:
Üldiselt võib eristada nelja peamist tüüpi finantsriske:
market risk (e.g. equity risk, etc.),
tururisk (nt aktsiakursirisk jne);
credit risk (default risk),
krediidirisk (makserisk);
liquidity risk (funding liquidity risk and market liquidity risk),
likviidsusrisk (vahendite likviidsusrisk ja turu likviidsusrisk);
interest rate risk (yield curve risk, repricing risk).
intressimäära risk (tulukõvera risk, ümberhindamisrisk).
Taking into account the nature of the deposited funds, the Commission is of the view that the credit and market risks are very limited [62].
Hoiustatud rahaliste vahendite iseloomu arvesse võttes on komisjon seisukohal, et krediidi- ja tururiskid on äärmiselt piiratud. [62]
The two main classes of risk for the deposited funds are interest rate risk and liquidity risk [63].
Hoiustatud rahaliste vahendite kaks peamist riskiklassi on intressimäära risk ja likviidsusrisk. [63]
Interest rate risk [64] is the risk that short-term interest rates may increase during the lifetime of the long-term investments, while long-term interest rates are locked in; or, to take an equivalent market-value perspective, that the market value of equity drops while the yield curve shifts up, given that the value of the assets will fall further than the liabilities if the liabilities have a shorter effective lifetime.
Intressimäära risk [64] on oht, et lühiajalised intressimäärad võivad pikaajaliste investeeringute eluea jooksul tõusta, samas kui pikaajalised intressimäärad on lukustatud; või kui võtta samaväärse turuväärtusega võrdlus – oht, et aktsiakursi turuväärtus kukub, samal ajal kui tulukõver liigub ülespoole, eeldusel, et varade väärtus langeb madalamale kohustuste tasemest, kui kohustused on lühema tegeliku elueaga.
However, the indexation mechanism of the Agreement includes a fortnightly resetting of the rates of the three components, which is why the indexation is floating.
Samas sisaldab kokkuleppe indekseerimismehhanism nende kolme komponendi intressimäärade kohandamist iga kahe nädala tagant, mis tähendab, et tegemist on ujuva indekseerimisega.
Thus the deposited funds are not subject to a risk of loss of capital, but only of loss of interest [65].
Seega ei ole hoiustatud rahaliste vahendite puhul mitte kapitalikahjumi, vaid ainult intressikahjumi oht.
With a floating interest rate, the risk is split between the parties.
Ujuva intressimäära korral on risk osapoolte vahel ära jaotatud.
The funding liquidity risk relates to the ability to fund increases in assets and meet obligations as they become due [66].
Rahaliste vahendite likviidsusrisk on seotud võimega rahastada varade kasvamist ja täita kohustusi, kui nende tähtaeg saabub. [66] Seega on likviidsuse haldamine finantsasutuste või pankade töös olulisel kohal.
The management of liquidity is therefore an important activity of financial institutions or banks.
Rahaliste vahendite likviidsuse analüüs eeldab panga juhatuselt nii panga likviidsuspositsiooni jooksvat mõõtmist kui ka uurimist, kuidas rahastamisnõudmised erinevate stsenaariumite, sealhulgas ebasoodsate turutingimuste korral arenevad.
In the present case, the funding liquidity risk and yield curve risk are borne entirely by the borrower, and not by PI.
Antud juhul kannab rahaliste vahendite likviidsusriski ja tulukõvera riski täies ulatuses laenuvõtja, mitte PI.