natgillin/translations-raw huggingface dataset:
body weight at sacrifice and absolute and relative organ weight data for the parental animals,
andmed poeginud loomade kehamassi kohta surmamisel ning elundite täieliku ja suhtelise massi kohta;
toxic response data by sex and dose, including indices of mating, fertility, gestation, birth, viability, and lactation; the report should indicate the numbers used in calculating these indices,
andmed toksilise reaktsiooni kohta sooti ja annuste kaupa, kaasa arvatud paaritumis-, viljakus-, tiinus-, sünni-, elujõulisus- ja imetamisindeksid; protokoll peaks viitama nende indeksite arvutamisel kasutatud arvudele;
toxic or other effects on reproduction, offspring, post-natal growth, etc.,
toksilised või muud mõjud reproduktsioonile, järglastele, sünnijärgsele kasvule jne;
detailed description of all histopathological findings,
kõikide histopatoloogiliste leidude üksikasjalik kirjeldus;
number of P and F1 females cycling normally and cycle length,
tavalise innatsükliga P- ja F1-põlvkonna emasloomade arv ning tsükli pikkus;
total cauda epididymal sperm number, percent progressively motile sperm, percent morphologically normal sperm, and percent of sperm with each identified abnormality,
munandimanuse sabaosas oleva sperma koguarv, progressiivselt liikuva sperma protsendimäär, morfoloogiliselt normaalse sperma protsendimäär ning tuvastatud kõrvalekaldega sperma protsendimäär;
time-to-mating, including the number of days until mating,
aega paaritumiseni, sh päevade arv paaritumiseni;
gestation length,
tiinuse pikkus;
number of implantations, corpora lutea, litter size,
implantatsioonide arv, kollakehad, pesakonna suurus;
number of live births and post-implantation loss,
elussündide arv ja implantatsioonide järel toimunud abordid;
number of pups with grossly visible abnormalities, if determined the number of runts should be reported,
selgelt nähtavate arenguhälvetega poegade arv, kui see on kindlaks määratud, tuleks teatada kängujäänud loomade arv;
data on physical landmarks in pups and other post natal developmental data, physical landmarks evaluated should be justified,
andmed poegade füüsilise arengu järkude kohta ja andmed muude sünnijärgsete arengute kohta; hinnatud füüsilise arengu järke tuleks põhjendada;
data on functional observations in pups and adults, as applicable,
andmed poegade ja täiskasvanud loomade funktsionaalsete vaatluste kohta;
Conclusions, including NOAEL values for maternal and offspring effects.
Järeldused, sh NOAEL-väärtused mõjude kohta emadele ja järglastele.
Sadleir, R.M.F.S., (1979) Cycles and Seasons, In: Reproduction in Mammals: I. Germ Cells and Fertilisation, C.R.
Sadleir, R.M.F.S. (1979). Cycles and Seasons, In: Reprodudion in Mammals: I. Germ Cells and Fertilization, C.R.
Gray, L.E. et al., (1989) A Dose-Response Analysis of Methoxychlor-Induced Alterations of Reproductive Development and Function in the Rat.
Gray, L.E. et al., (1989). A Dose-Response Analysis of Methoxychlor-Induced Alterations of Reproductive Development and Function in the Rat.
Fundamental and Applied Toxicology, 12, p. 92-108.
Fundamental and Applied Toxicology 12:92-108.
Klinefelter, G.R. et al., (1991) The Method of Sperm Collection Significantly Influences Sperm Motion Parameters Following Ethane Dimethanesulfonate Administration in the Rat.
Klinefelter, G.R. et al., (1991). The Method of Sperm Collection Significantly Influences Sperm Motion Parameters Following Ethane Dimethanesulfonate Administration in the Rat.
Reproductive Toxicology, 5, p. 39-44.
Reprodudive Toxicology 5:39-44.
Seed, J. et al., (1996).
Seed, J. et al. (19 9 6).
Reproductive Toxicology, 10(3), p. 237-244.
Reproductive Toxicology 10(3):237-244.
Chapin, R.E. et al., (1992) Methods for Assessing Rat Sperm Motility.
Chapin, R.E. et al., (1992).Methods for Assessing Rat Sperm Motility.
Reproductive Toxicology, 6, p. 267-273
Reprodudive Toxicology 6:267-273.
Klinefelter, G.R. et al., (1992) Direct Effects of Ethane Dimethanesulphonate on Epididymal Function in Adult Rats: an In Vitro Demonstration.
Klinefelter, G.R. et al., (1992).
Journal of Andrology, 13, p. 409-421.
Direct Effects of Ethane Dimethanesulphonate on Epididymal Function in Adult Rats: an In Vitro Demonstration. journal of Andrology 13:409-421.
Slott, V.L. et al., (1991) Rat Sperm Motility Analysis: Methodologic Considerations.
Slott, V.L. et al., (1991). Rat Sperm Motility Analysis: Methodologic Considerations.
Reproductive Toxicology, 5, p. 449-458.
Reproductive Toxicology 5:449-458.
Slott, V.L. and Perreault, S.D., (1993) Computer-Assisted Sperm Analysis of Rodent Epididymal Sperm Motility Using the Hamilton-Thorn Motility Analyzer.
Slott, V.L. and Perreault, S.D., (1993). Computer-Assisted Sperm Analysis of Rodent Epididymal Sperm Motility Using the Hamilton-Thorn Motility Analyzer. In: Methods in Toxicology, Part A., Academic, Orlando, Florida, pp.
Toth, G.P. et al., (1989) The Automated Analysis of Rat Sperm Motility Following Subchronic Epichlorhydrin Administration: Methodologic and Statistical Considerations.
Toth, G.P. et al. (1989). The Automated Analysis of Rat Sperm Motility Following Subchronic Epichlorhydrin Administration: Methodologic and Statistical Considerations.
Journal of Andrology, 10, p. 401-415.
Journal of Andrology 10: 401-415.
Working, P.K. and M. Hurtt, (1987) Computerised Videomicrographic Analysis of Rat Sperm Motility.
Working, P.K. and M. Hurtt (1987). Computerized Videomicrographic Analysis of Rat Sperm Motility.
Journal of Andrology, 8, p. 330-337.
Journal of Andrology 8:330-337.
Linder, R.E. et al., (1992) Endpoints of Spermatoxicity in the Rat After Short Duration Exposures to Fourteen Reproductive Toxicants.
Linder, R.E. et al., (1992). Endpoints of Spermatoxicity in the Rat After Short Duration Exposures to Fourteen Reproductive Toxicants.
Reproductive Toxicology, 6, p. 491-505.
Reproductive Toxicology 6:491-505.
Korenbrot, C.C. et al., (1977) Preputial Separation as an External Sign of Pubertal Development in the Male Rat.
Korenbrot, C.C. et al., (1977). Preputial Separation as an External Sign of Pubertal Development in the Male Rat.
Biological Reproduction, 17, p. 298-303.
Biological Reproduction 17:298303.
Russell, L.D. et al., (1990) Histological and Histopathological Evaluation of the Testis, Cache River Press, Clearwater, Florida.
Russell, L.D. et al., (1990). Histological and Histopathological Evaluation of the Testis, Cache River Press, Clearwater, Florida.
Heindel, J.J. et al., (1989) Histological Assessment of Ovarian Follicle Number in Mice As a Screen of Ovarian Toxicity.
Heindel, J.J. et al., (1989) Histological Assessment of Ovarian Follicle Number in Mice As a Screen of Ovarian Toxicity. In: Growth Factors and the Ovary, A.N.
Kang, (1989) Test Methods for Assessing Female Reproductive and Developmental Toxicology.
Kang, (1989). Test Methods for Assessing Female Reproductive and Developmental Toxicology.
Smith, B.J. et al., (1991) Comparison of Random and Serial Sections in Assessment of Ovarian Toxicity.
Smith, B.J. et al,. (1991). Comparison of Random and Serial Sections in Assessment of Ovarian Toxicity.
Reproductive Toxicology, 5, p. 379-383.
Reproductive Toxicology 5:379-383.
Heindel, J.J., (1999) Oocyte Quantitation and Ovarian Histology.
Heindel, J.J. (1999).
An Evaluation and Interpretation of Reproductive Endpoints for Human Health Risk Assessment, G. Daston,. and C.A.
Oocyte Quantitation and Ovarian Histology.
Kimmel, (eds.), ILSI Press, Washington, DC.
An Evaluation and Interpretation of Reproductive Endpoints for Human Health Risk Assessment, G. Daston,. and CA. Kimmel, (eds.), ILSI Press, Washington, DC.
Thomas, J. A., (1991) Toxic Responses of the Reproductive System.
Thomas, J. A. (19 91). Toxic Responses of the Reproductive System.
Casarett and Doull's Toxicology, M.O.
In: Casarett and Doull's Toxicology, M.O.
Amdur, J. Doull, and C.D.
Amdur, J. Doull, and CD.
Clegg, (1989) Assessment of Male Reproductive Toxicity: A Risk Assessment Approach.
Clegg, (1989). Assessment of Male Reproductive Toxicity: A Risk Assessment Approach.
Palmer, A.K., (1981) In: Developmental Toxicology, Kimmel, C.A. and J. Buelke-Sam (eds.), Raven Press, New York.
Palmer, A.K. (1981). In: Developmental Toxicology, Kimmel, C.A. and J. Buelke-Sam (eds.), Raven Press, New York. 23) (23) Palmer, A.K. (19 78).
Palmer, A.K., (1978) In Handbook of Teratology, Vol. 4, J.G.
In Handbook of Teratology, Vol. 4, J.G.
The test substance is administered by an appropriate route.
Uuritavat ainet manustatakse sobival viisil.
Depending on the purpose of the study, the substance may be administered in single or repeated doses over defined periods to one or several groups of experimental animals.
Sõltuvalt uuringu eesmärgist võib ainet manustada ühekordsete või korduvate annustena kindla ajaperioodi jooksul ühele või mitmele katseloomade grupile.
Subsequently, depending on the type of study, the substance and/or metabolites are determined in body fluids, tissues and/or excreta.
Olenevalt uuringu tüübist määratakse aine ja/või selle metaboliitide sisaldus kehavedelikes, kudedes ja/või ekskreetides.
Studies may be done with ‘unlabelled’ or ‘labelled’ forms of the test substance.
Uuringuid võib teha uuritava aine „märgistatud” või „mittemärgistatud” vormiga.
Where a label is used it should be positioned in the substance in such a way to provide the most information about the fate of the compound.
Kui kasutatakse märgistust, peab see olema liidetud uuritava ainega nii, et see võimaldab saada enim informatsiooni aine käitumise kohta.
Healthy young adult animals are acclimatised to the laboratory conditions for at least five days prior to the test.
Terved noored täiskasvanud loomad aklimatiseeritakse laboritingimustes vähemalt viie päeva jooksul enne testi algust.
In special situations, very young, pregnant or pre-treated animals may be used.
Erijuhtudel võib kasutada väga noori, tiineid või eelnevalt mõjutatud loomi.
Toxicokinetic studies may be carried out in one or more appropriate animal species and should take account of the species used or intended to be used in other toxicological studies on the same test substance.
Toksikokineetilisi uuringuid võib korraldada ühe või enama sobiliku loomaliigiga, mida on kasutatud või kavatsetakse kasutada teistes sama uuritava ainega teostatud toksikokineetilistes uuringutes.
Where rodents are used in a test the weight variation should not exceed ± 20 % of the mean weight.
Kui testimiseks kasutatakse närilisi, ei tohi nende kehakaal erineda keskmisest enam kui ± 20 %.
For absorption and excretion studies, there should be four animals in each dose group initially.
Absorptsiooni ja ekskretsiooni uuringutes peaks igas annuserühmas algselt olema neli looma.
Sex preference is not mandatory, but under some circumstances both sexes may need to be studied.
Sooline eelistus ei ole kohustuslik, kuid mõningatel juhtudel võib vajalikuks osutuda mõlema sugupoole uurimine.
If there are sex differences in response, then four animals of each sex should be tested.
Kui reaktsioonides on soolised erinevused, tuleb kummastki soost uurida nelja looma.
In the case of studies with non-rodents fewer animals may be used.
Kui uuringus ei kasutata närilisi, võib kasutada vähem loomi.
When tissue distribution is being studied, the initial group size should take into account both the number of animals to be sacrificed at each time point and the number of time points to be examined.
Kui uuritakse aine jaotuvust kudedes, peaks grupi suuruse määramisel arvesse võtma nii igal planeeritud ajahetkedel surmatavate loomade hulka, kui ka valitud ajahetkede koguarvu.
When metabolism is being studied, the group size is related to the needs of the study.
Kui uuritakse ainevahetust, on grupi suurus sõltuv uuringu vajadustest.
For multiple-dose and multiple-time-point studies, the group size should take into account the number of time points and planned sacrifice(s), but may not be smaller than two animals.
Mitme annusetaseme ning mitme vahepealse ajapunktiga uuringutes tuleks rühma suurusel arvesse võtta vaheetappide ja surmamiste arvu, kuid rühm ei tohi olla väiksem kui kaks looma.
The group size should be sufficient to provide an acceptable characterisation of uptake, plateau and depletion (as appropriate) of the test substance and/or metabolites.
Rühma suurus peaks olema piisav iseloomustamaks uuritava aine ja/või metaboliitide omastamist, platood ja lagunemist (kui vajalik).
In the case of single-dose administration, at least two dose levels should be used.
Ühekordse annuse manustamise puhul tuleks kasutada vähemalt kahte erinevat annust.
There should be a low dose at which no toxic effects are observed and a high dose at which there might be changes in toxicokinetic parameters or at which toxic effects occur.
Kasutama peaks väikest annust, mille juures ei ilmne toksilisi efekte ning suurt annust, mille puhul võivad tekkida muutused toksikokineetilistes parameetrites või ilmnevad toksilisuse efektid.
In the case of repeated-dose administration the low dose is usually sufficient, but under certain circumstances a high dose may also be necessary.
Korduval manustamisel piisab tavaliselt väikestest annustest, kuid teatud tingimustes võib vaja minna ka suuri annuseid.
Toxicokinetic studies should be performed using the same route and, where appropriate, the same vehicle as that used or intended to be used in the other toxicity studies.
Toksikokineetilistes uuringutes tuleks kasutada samu manustamisviise ning, kui võimalik, samu vehiikleid, mida on kasutatud või kavatsetakse kasutada teistes toksilisuse uuringutes.
The test substance is usually administered orally by gavage or in the diet, applied to the skin, or administered by inhalation for defined periods to groups of experimental animals.
Uuritavat ainet manustatakse katseloomadele tavaliselt suu kaudu maosondiga või söögiga, kutaanselt või inhaleeritava õhuga kindla ajavahemiku jooksul.
Intravenous administration of the test substance may be useful in determining relative absorption by other routes.
Uuritava aine intravenoosne manustamine võib osutuda kasulikuks, kui uuritakse suhtelist imendumist teiste manustamisviiside puhul.
In addition, useful information may be provided on the pattern of distribution soon after the intravenous administration of a substance.
Lisaks võib pärast uuritava aine intravenoosset manustamist saada kasulikku informatsiooni selle kudedes jaotumise seaduspärasuste kohta.
The possibility of interference of the vehicle with the rest substance should be taken into consideration.
Arvesse tuleks võtta aine manustamiseks kasutatavate vehiiklite ja uuritava aine vahelist mõju.
Attention should be given to differences in absorption between the administration of the test substance by gavage and in the diet and the need for an accurate determination of dose particularly when the test substance is given in the diet.
Tähelepanu tuleks pöörata absorptsiooni erinevustele, kui kasutatakse uuritava aine manustamist sondiga või söögiga, ning vajadusele annuse täpseks määramiseks, eriti kui uuritav aine manustatakse koos söögiga.
All the animals should be observed daily and signs of toxicity and other relevant clinical features recorded, including time of onset, degree and duration.
Kõiki loomi tuleks iga päev jälgida ning märkida üles toksilisuse nähud ja teised kliiniliselt olulised ilmingud, muu hulgas nende tekke aeg, aste ja kestus.
After weighing test animals, the test substance is administered by an appropriate route.
Pärast katseloomade kaalumist manustatakse uuritav aine sobivat teed pidi.
If considered relevant, animals may be fasted before the test substance is administered.
Loomi võib hoida näljas enne uuritava aine manustamist, kui seda peetakse oluliseks.
Absorption
Neeldumine
The rate and extent of absorption of the administered substance can be evaluated using various methods, with and without reference groups, for example by:
Uuritava aine imendumise kiirust ja ulatust võib hinnata erinevate meetodite abil, kas koos või ilma referentsgrupita, näiteks:
determination of the amount of test substance and/or metabolites in excreta, such as urine, bile, faeces, exhaled air and that remaining in the carcase,
määrata uuritava aine ja/või metaboliitide hulka ekskreetides, nagu uriin, sapp, väljaheide, väljahingatav õhk või looma karkass;
comparison of the biological response (e.g. acute toxicity studies) between test and control and/or reference groups,
võrrelda bioloogilisi vastuseid (nt ägeda toksilisuse uuringud) uuritava ja kontroll- ja/või referentsgrupi vahel;
comparison of the amount of renally excreted substance and/or metabolite in test and reference groups,
võrrelda neerude kaudu erituvat uuritava aine ja/või metaboliitide hulka test- ja referentsgrupi loomadel;
determination of the area under the plasma-level/time curve of the lest substance and/or metabolites and comparison with data from a reference group.
uuritava aine ja/või metaboliitide plasmakontsentratsiooni ja aja kõvera aluse pindala kindlakstegemine ning test- ja referentsgrupi andmete võrdlemine.
Two approaches are available at present, one or both of which may be used for analysis of distribution patterns:
Käesoleval hetkel kasutatakse kahte meetodit, millest ühte või mõlemat võib kasutada jaotuvuse kindlakstegemiseks:
useful qualitative information is obtained using whole body autoradiographic techniques,
kasulikku kvalitatiivset informatsiooni saab kasutades kogu keha autoradiograafilisi tehnikaid;
quantitative information is obtained by sacrificing animals at different times after exposure and determining the concentration and amount of the test substance and/or metabolites in tissues and organs.
kvantitatiivset informatsiooni saab loomade surmamisest erinevatel vaheetappidel pärast loomade uuritavale ainele eksponeerimist ning uuritava aine ja/või metaboliitide kontsentratsiooni ja hulga määramisest kudedes ja organites.
In excretion studies, urine, faeces and expired air and, in certain circumstances, bile are collected.
Ekskretsiooni uuringutes kogutakse uriin, väljaheide, väljahingatav õhk ja mõningatel juhtudel sapp.
The amount of test substance and/or metabolites in these excreta should be measured several times after exposure, either until about 95 % of the administered dose has been excreted or for seven days, whichever comes first.
Uuritava aine ja/või metaboliitide hulka ekskreetides tuleks pärast ekspositsiooni mõõta mitmeid kordi, kuni umbes 95 % manustatud annusest on eritunud, või seitsme päeva jooksul (olenevalt sellest, kumb jõuab kätte esimesena).
In special cases, the excretion of the test substance in the milk of lactating test animals may need to be considered.
Erijuhtudel tuleb arvestada uuritava aine eritumist lakteeriva katselooma piimaga.
To determine the extent and pattern of metabolism, biological samples should be analysed by suitable techniques.
Metabolismi ulatuse ja seaduspärasuste kindlakstegemiseks peaks analüüsima bioloogilisi näidiseid, kasutades selleks sobilikke tehnikaid.
Structures of metabolites should be elucidated and appropriate metabolic pathways proposed where there is a need to answer questions arising from previous toxicological studies.
Metaboliitide struktuur tuleks välja selgitada ning esitada sobivad metabolismi teed, kui on vaja vastata varasemates toksikoloogilistes uuringutes tekkinud küsimustele.
It may be helpful to perform studies in vitro to obtain information on metabolic pathways.
Informatsiooni saamisel metabolismi teede kohta võivad kasulikuks osutuda in vitro uuringud.
Further information on the relationship of metabolism to toxicity may be obtained from biochemical studies, such as the determination of effects on metabolising enzyme systems, depletion of endogenous non-protein sulphydryl compounds and binding of the substance with macromolecules.
Metabolismi ja toksilisuse vahekorra kohta võib lisainfot saada biokeemilistest uuringutest, näiteks metaboliseerivate ensüümide süsteemide toime kindlakstegemisest, endogeensete mitte-proteiinsulfüdrüülkomponentide lagunemisest ja aine seondumisest makromolekulidega.
According to the type of study performed, data should be summarised in tabular form supported by graphical presentation whenever appropriate.
Olenevalt uuringu tüübist peavad andmed olema summeeritud tabelikujul, koos graafilise esitlusega, kui vajalik.
For each test group, mean and statistical variations of measurements in relation to time, dosage, tissues and organs should be shown when appropriate.
Iga testrühma kohta tuleb näidata mõõtmiste keskmine ja statistiline variatsioon suhtes aja ja annusega, vajadusel näidata ära koed ja organid.
The extent of absorption and the amount and rates of excretion should be determined by appropriate methods.
Sobivate meetoditega tuleks kindlaks määrata absorptsiooni ulatus ning ekskretsiooni kogus ja tase.
When metabolism studies are performed, the structure of identified metabolites should be given and possible metabolic pathways presented.
Kui tehakse metabolismi uuringuid, tuleks esitada kindlakstehtud metaboliitide struktuur ja arvatavad metabolismi teed.
According to the type of study performed, the test report shall, if possible, contain the following information:
Vastavalt uuringu tüübile peab uuringu raport võimaluse korral sisaldama järgmisi andmeid:
characterisation of labelled materials, when used,
märgistatud ainete iseloomustus, kui on kasutatud;
dosage levels and intervals used,
annuste tase ja manustamise intervall;
route(s) of administration and any vehicles used,
manustamisviis(id), kõik kasutatud vehiiklid;
toxic and other effects observed,
täheldatud toksilised ja teised efektid;
methods for determination of test substance and/or metabolites in biological samples, including expired air,
uuritava aine ja/või metaboliitide kindlakstegemise meetodid bioloogilistes näidistes, kaasa arvatud väljahingatav õhk;
tabulation of measurements by sex, dose, regimen, time, tissues and organs,
andmed soo, annuse, režiimi, aja, kudede ja organite kohta tabelina;
presentation of the extent of absorption and excretion with time,
absorptsiooni ja ekskretsiooni esitamine ajas;
methods for the characterisation and identification of metabolites in biological samples,
meetodid metaboliitide iseloomustamiseks ja identifikatsiooniks bioloogilistes näidistes;
methods for biochemical measurements related to metabolism,
meetodid metabolismiga seotud biokeemiliste mõõtmiste kohta;
proposed pathways for metabolism,
metabolismi arvatav tee;
In the assessment and evaluation of the toxic effects of substances, it is important to consider the potential of certain classes of substances to cause specific types of neurotoxicity that might not be detected in other toxicity studies.
Ainete toksilise toime iseloomustamisel ja hindamisel on oluline vaadelda teatavate aineklasside potentsiaali põhjustada spetsiifilist neurotoksilisust, mida ei pruugi olla võimalik teiste toksilisuse uuringutega tuvastada.
Certain organophosphorus substances have been observed to cause delayed neurotoxicity and should be considered as candidates for evaluation.
Teatavad fosfororgaanilised ained põhjustavad viivistoimega neurotoksilisust ja neid tuleks pidada võimalikeks uurimisobjektideks.
In vitro screening tests could be employed to identify those substances which may cause delayed polyneuropathy; however, negative findings from in vitro studies do not provide evidence that the test substance is not a neurotoxicant.
Nende ainete tuvastamiseks, mis võivad põhjustada viivistoimega polüneuropaatiat, tuleks kasutada in vitro sõelumiskatseid; in vitro uuringute negatiivsed leiud ei tõenda, et uuritav aine ei ole neurotoksiline.
Organophopsphorus substances include uncharged organophosphorus esters, thioesters or anhydrides of organophosphoric, organophosphonic or organophosphoramidic acids or of related phosphorothioic, phosphonothioic or phosphorothioamidic acids, or other substances that may cause the delayed neurotoxicity sometimes seen in this class of substances.
Fosfororgaanilised ained sisaldavad laenguta fosfororgaanilisi estreid või fosfororgaaniliste või fosfoonorgaaniliste või orgaaniliste fosforamidohapete või analoogsete fosfortio, fosfoontio või fosfortioamidohapete tioestrid või anhüdriide, mis võivad põhjustada selle aineklassi puhul täheldatavat viivistoimega neurotoksilisust.