natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The subsequent four doubts concern the private investor test, and the assessment of the restructuring measures under the 1994 and/or 1999 restructuring guidelines, in case they constitute State aid.
Ülejäänud neli küsimust on seotud erainvestori kriteeriumiga ning ümberkorraldamismeetmete hindamisega 1994. ja/või 1999. aasta ümberkorraldamissuuniste alusel, juhul kui meetmed on riigiabi.
COMMENTS FROM DENMARK AND INTERESTED PARTIES
TAANI JA HUVITATUD ISIKUTE MÄRKUSED
REPLY OF THE DANISH GOVERNMENT
TAANI VALITSUSE VASTUS
The comments of the Danish government concern the possibility to terminate Combus’ public service contracts, the private investor principle and the compatibility of the aid with the 1999 restructuring guidelines.
Taani valitsuse märkused käsitlevad Combusi avaliku teenindamise lepingute lõpetamise võimalust, erainvestori põhimõtet ja abi kokkusobivust 1999. aasta ümberkorraldamissuunistega.
THE TERMINATION OF COMBUS’ PUBLIC SERVICE CONTRACTS
COMBUSI AVALIKU TEENINDAMISE LEPINGUTE LÕPETAMINE
The Danish government considers that, contrary to what the Commission had stated in its decision to initiate the procedure, public service contracts concluded according to Article 14 of Regulation (EEC) No 1191/69 cannot be terminated before their expiry.
Taani valitsus leiab, et vastupidiselt menetluse algatamise otsuses esitatud komisjoni väidetele ei saa määruse (EMÜ) nr 1191/69 artikli 14 kohaselt sõlmitud avaliku teenindamise lepinguid enne tähtaega lõpetada.
The Danish government points out in this respect that the Commission had obviously misinterpreted Article 14(4) of Regulation (EEC) No 1191/69 in its decision to initiate the procedure.
Siinkohal rõhutab Taani valitsus, et ilmselgelt on komisjon oma menetluse algatamise otsuses määruse (EMÜ) nr 1191/69 artikli 14 lõiget 4 vääralt tõlgendanud.
It draws the Commission’s attention to the fact that, as expressly stated in the provision, a transport service may be terminated in accordance with Article 14(4) only if the transport service is not covered by the contract system or the public service obligation.
Taani valitsus juhib komisjoni tähelepanu asjaolule, et nagu kõnealuses sättes mainitud, võib veoteenuse artikli 14 lõike 4 kohaselt lõpetada üksnes siis, kui veoteenus ei ole lepingusüsteemi ega avaliku teenindamise kohustusega hõlmatud.
The contracts that Combus had entered into were covered by the contract system, as they were general contracts won during tendering rounds.
Combusi sõlmitud lepingud olid hõlmatud lepingusüsteemiga, kuna tegemist oli pakkumisvoorude käigus sõlmitud üldlepingutega.
This was confirmed by the CFI in paragraph 78 and following of the Combus judgment.
Seda kinnitas esimese astme kohus Combusi kohtuotsuse punktis 78 ja järgnevates punktides.
The contracts could not, therefore, be terminated on the basis of Article 14(4).
Seepärast ei saanud lepinguid artikli 14 lõike 4 alusel lõpetada.
If Combus however had interrupted, discontinued or in any other way sought to end the transport agreements entered into without having any legal basis for doing so in the contracts, the company would in fact have been liable for breach of contract under Danish civil law.
Kui Combus oleks siiski sõlmitud veolepingud ilma õigusliku aluseta katkestanud või peatanud või püüdnud neid muul viisil lõpetada, oleks äriühing Taani tsiviilõiguse alusel olnud süüdi lepingu rikkumises.
APPLICATION OF THE MARKET ECONOMY INVESTOR PRINCIPLE
TURUMAJANDUSLIKU INVESTEERIMISE PÕHIMÕTTE KOHALDAMINE
The Danish government considers that the measures taken by the Danish government in the present case should be regarded as investments made in accordance with the Market Economy Investor Principle.
Taani valitsus leiab, et meetmeid, mida Taani valitsus käesolevas juhtumis võttis, tuleb käsitada turumajandusliku investeerimise põhimõttele vastavate investeeringutena.
In reply to recital 89 of the decision to initiate the procedure, where the Commission had stated that a private investor might have conducted itself as the Danish State did, if it was going to be less costly to restructure the company with a view to a sale than to allow it to go bankrupt, the Danish government concedes that in the case at issue, the direct losses in the event of bankruptcy would not have exceeded the loss made in the sale.
Vastusena menetluse algatamise otsuse põhjendusele 89, kus komisjon väitis, et erainvestor oleks võinud käituda sarnaselt Taani riigiga juhul, kui äriühingu ümberkorraldamine selle müümise eesmärgil oleks olnud vähem kulukas kui äriühingu pankrotti laskmine, möönab Taani valitsus, et kõnealuse juhtumi puhul ei oleks pankrotiga kaasnev otsene kahju ületanud müümisel saadud kahju.
However, despite the fact that at face value, the sale was therefore ‘more expensive’ than a bankruptcy, a sale was nevertheless preferred by the Danish government.
Olenemata asjaolust, et nimiväärtuses oli äriühingu müümine seega kallim kui tema pankrotti laskmine, eelistas Taani valitsus sellest hoolimata äriühingu müümist.
Indeed, the Danish government, following the analysis provided by its advisers, considered that it would probably have been more costly in the long term to allow Combus to go bankrupt than to sell the company, due to latent indirect losses and damage to future privatisations.
Tegelikult leidis Taani valitsus nõustajate esitatud analüüsi põhjal, et äriühingu pankrotti minek oleks varjatud kaudsete kulude ja edasistele erastamistele avalduva kahjuliku mõju tõttu olnud pikas perspektiivis tõenäoliselt kallim.
In order to underline these considerations, the Danish government presents a ‘group assessment’ of the decision to privatise Combus and argues that, with regard to the prospect of future privatisations, it was important to preserve the State’s reputation.
Nende kaalutluste toonitamiseks esitab Taani valitsus Combusi erastamise otsuse kohta n-ö kontsernipõhise hinnangu ning väidab, et tulevasi erastamisi silmas pidades oli oluline säilitada riigi maine.
The ‘group assessment’
Kontsernipõhine hinnang
In the view of the Danish government, Member States’ investments cannot simply be compared with those of ordinary private investors, as the latter normally require a return on the investment in a far shorter time.
Taani valitsuse seisukoha järgi ei saa liikmesriikide investeeringuid lihtsalt võrrelda tavaliste erainvestorite investeeringutega, kuna harilikult taotlevad viimased investeeringute tasuvust palju lühema aja jooksul.
In this connection, it considers that the Court of Justice has accepted in many cases that the State as an investor is more likely to act in the same manner as holding companies or private business groups which pursue a more long-term investment policy taking account of a global or sectoral company strategy [29].
Siinkohal leiab Taani valitsus, et Euroopa Kohus on mitmes kohtuasjas nõustunud, et suurema tõenäosusega käitub riik investorina samamoodi kui valdusettevõtja või eraõiguslik kontsern, kes rakendab äriühingu globaalset või sektoristrateegiat arvestavat pikemaajalist investeerimispoliitikat [29].
The Danish government quotes in particular Case C-305/89, Italy v Commission [30]:
Eeskätt tsiteerib Taani valitsus kohtuasja C-305/89, Itaalia vs. komisjon [30]:
‘Although the conduct of a private investor with which the intervention of the public investor pursuing economic policy aims must be compared need not be the conduct of an ordinary investor laying out capital with a view to realising a profit in the relatively short term, it must at least be the conduct of a private holding company or a private group of undertakings pursuing a structural policy — whether general or sectoral — and guided by prospects of profitability in the longer term.’
„Erainvestori käitumine, millega tuleb võrrelda majanduspoliitika eesmärke silmas pidava avalik-õigusliku investori sekkumist, ei pea tingimata olema tavalise investori käitumine, kes teeb kapitalipaigutusi nende vähem või rohkem lühiajalist tasuvust silmas pidades, kuid see peab olema vähemalt eraõigusliku valdusettevõtja või globaalset või sektori struktuuripoliitikat järgiva ning investeeritud kapitali pikaajalise tasuvuse väljavaadetest juhinduva eraõigusliku kontserni käitumine.”
The Danish government argues that it was taking the same approach when assessing whether to allow Combus to go bankrupt.
Taani valitsus väidab, et kasutas sama lähenemisviisi Combusi pankrotti laskmise võimaluse hindamisel.
The State’s reputation
Riigi maine
The Danish government maintains its position, set out in recitals 86 and 87 of the decision to initiate the procedure, with regard to consideration for the State’s reputation and the references to Case C-303/88, Italy v Commission, made in that connection.
Taani valitsus jääb riigi maine arvestamise asjus kindlaks menetluse algatamise otsuse põhjendustes 86 ja 87 esitatud seisukohale ning sellega seoses esitatud viidetele kohtuasjale C-303/88, Itaalia vs. komisjon.
The Danish government recalls that the Commission has previously noted — for example in its intervention at the CFI, quoted in the last point of paragraph 106 of the Combus judgment — that ‘a rollback of public-sector involvement generally serves to promote free trade’.
Taani valitsus meenutab, et komisjon on varem märkinud (näiteks esimese astme kohtus menetlusse astumisel, mida on tsiteeritud Combusi kohtuotsuse punkti 106 viimases alapunktis), et „avaliku sektori osaluse vähenemine aitab tavaliselt edendada vabakaubandust”.
For the Danish government, the connection between the State’s image as a company owner and the privatisation of public companies is therefore clear: only if the State is allowed to protect its reputation as a company owner and a serious and responsible investor can future privatisation be ensured, leading to increased competition and an improvement in the market situation for operators on that market throughout the EU.
Taani valitsuse jaoks on riigi kui äriühingu omaniku kuvandi ja avalik-õiguslike äriühingute erastamise vaheline seos seega selge: üksnes juhul, kui riigil lubatakse kaitsta oma mainet äriühingu omaniku ning tõsise ja vastutustundliku investorina, on võimalik tagada edaspidine erastamine, mis toob kaasa tihedama konkurentsi ja turuolukorra paranemise kõikjal ELis asjaomasel turul tegutsevate ettevõtjate jaoks.
The aid measures in connection with restructuring and privatisation of Combus were, according to the Danish government, very much based on consideration for the State’s reputation as an employer, investor and company owner.
Taani valitsuse sõnul põhinesid Combusi ümberkorraldamise ja erastamisega seotud abimeetmed suurel määral riigi kui tööandja, investori ja äriühingu omaniku maine arvessevõtmisel.
If the State had allowed Combus to become bankrupt, it would probably have had a negative impact on interest rates and general loan terms for State-owned companies as regards financial institutions in both Denmark and abroad.
Kui riik oleks lubanud Combusil pankrotti minna, oleks see tõenäoliselt kahjulikult mõjutanud riigi omanduses olevatele äriühingutele nii Taani kui ka välismaistes finantsasutustes pakutavaid intressimäärasid ja üldisi laenutingimusi.
In this respect, the Danish government explains that over the last few years, Denmark has privatised a number of State-owned companies, and plans further privatisations.
Siinkohal selgitab Taani valitsus, et viimaste aastate jooksul on Taani erastanud mitu riigi omanduses olevat äriühingut ja kavatseb erastamist jätkata.
One of the companies converted into a public limited company with a view to privatisation after the privatisation of Combus is Post Danmark A/S [31].
Üks äriühinguid, kes pärast Combusi erastamist erastamise eesmärgil aktsiaseltsiks muudeti, on Post Danmark A/S [31].
The Danish State has just entered into a conditional agreement for the sale of 25 % of the shares in the company.
Taani riik sõlmis hiljuti tingimustega seotud kokkuleppe 25 % äriühingu aktsiate müümiseks.
The selling price for 22 % of the shares (the last 3 % will be offered to employees) which were sold to Post Invest (part of the CVC Group) is DKK 1,27 billion.
CVC kontserni kuuluvale Post Investile müüdud 22 % aktsiate (ülejäänud 3 % pakutakse töötajatele) müügihind on 1,27 miljardit Taani krooni.
Prior to the conversion into a public limited company and the partial privatisation, the company’s civil servants were bought out in 2001.
Enne äriühingu muutmist aktsiaseltsiks ja selle osalist erastamist sõlmiti 2001. aastal lepped riigiteenistujatega.
At that time, Post Danmark had a total of approx. 30000 employees, approx. 11800 of whom were civil servants.
Tol ajal oli Post Danmarkil kokku umbes 30000 töötajat, kellest ligikaudu 11800 olid riigiteenistujad.
The civil servants were given the offer of moving to employment on a group contract basis, while retaining the right to a civil servant pension.
Riigiteenistujatele pakuti töösuhet kollektiivlepingu alusel, säilitades neile samas õiguse riigiteenistuja pensionile.
A large majority of 96 % accepted this.
Sellega nõustus suur enamus – 96 %.
This meant that more than 10500 civil servants chose employment on a group contract basis in accordance with a model that meant a lump sum of DKK 50000 before tax from Post Danmark.
See tähendab, et üle 10500 riigiteenistuja valis töötamise kollektiivlepingu alusel sellise mudeli järgi, mille kohaselt Post Danmark maksis neile ühekordselt 50000 Taani krooni suuruse summa.
At the same time, they accepted a broader interpretation of the duties they could be transferred to.
Samas nõustusid nad sellega, et neile määratavaid ülesandeid võib tõlgendada varasemast laiemalt.
The other approx. 650 civil servants wanted employment on a group contract basis in accordance with a model that to all intents and purposes gave them the same terms as their civil servant status.
Ülejäänud ligikaudu 650 riigiteenistujat soovis kollektiivlepingu alusel töösuhet sellise mudeli järgi, mille kohaselt pakuti neile täiel määral samu tingimusi kui riigiteenistuja staatuses.
This model did not lead to any lump sums.
Selle mudeliga mingeid ühekordseid makseid ei kaasnenud.
A smaller percentage of the civil servants, approx. 480, wished to retain their civil servant status with the State.
Väike osa riigiteenistujatest, ligikaudu 480 inimest, soovis säilitada oma teenistussuhte riigiga.
When Post Danmark A/S was established, they were therefore seconded from the State to the public limited company.
Post Danmark A/Si asutamisel suunas riik nad seega tööle aktsiaseltsi.
In connection with the establishment of Post Danmark A/S, an opening balance of approx. DKK 1,7 billion (DKK 1,190 billion after tax) was set aside for an actuarially calculated lump sum payment to the State to bring down future annual pension contributions from 20 % to 12 % of salaries for former and remaining civil servants for whom the company still had to pay pension contributions, etc. The amount was paid in 2002.
Seoses Post Danmark A/Si loomisega eraldati ligikaudu 1,7 miljardi Taani krooni (pärast maksude mahaarvamist 1,190 miljardi Taani krooni) suurune algbilanss kindlustusmatemaatiliselt arvutatud ühekordseks makseks riigile, et muu hulgas vähendada tulevasi iga-aastasi pensionimakseid 20 portsendilt palgast 12 protsendile palgast nende endiste ja järelejäänud riigiteenistujate puhul, kelle eest äriühing pidi veel pensionimakseid tasuma. See summa maksti 2002. aastal.
Equality of treatment regarding pensions was thereby achieved between former civil servants and those employed on a group contract basis.
Seeläbi saavutati endiste riigiteenistujate ning kollektiivlepingu alusel töötavate isikute võrdne kohtlemine pensionide maksmisel.
In the Danish Government’s opinion, its negotiating position with the civil servants in Post Danmark would have been extremely difficult, and the outcome of the negotiations much more costly, if the Danish State had allowed Combus to go bankrupt, thereby leading to massive unemployment of those civil servants who had given up their civil servants status prior to the privatisation of Combus.
Taani valitsuse arvamuse kohaselt oleks tema positsioon Post Danmarki riigiteenistujatega peetud läbirääkimistel olnud äärmiselt keeruline ja läbirääkimiste tulemused palju kulukamad, kui Taani valitsus oleks lasknud Combusil pankrotti minna ning tekitanud seega massiliselt töötuid nende riigiteenistujate hulgas, kes olid enne Combusi erastamist loobunud oma riigiteenistuja staatusest.
In this context, the Danish government points out that employment as a civil servant means that the individual civil servant basically has a guarantee of employment until pension age and a subsequent lifelong pension.
Siinkohal rõhutab Taani valitsus, et töötamine riigiteenistujana tähendab seda, et üksikule riigiteenistujale on põhimõtteliselt tagatud töökoht kuni pensionieani ja sellele järgnev eluaegne pension.
These rights are surrendered in transferring to employment on a group contract basis.
Kollektiivlepingu alusel töötamisele üle minnes nendest õigustest loobutakse.
When State companies are placed under private control, civil servants may regard it as an unjustified transfer and thereby request redundancy.
Kui riigiäriühingud erasektori kontrolli alla antakse, võivad riigiteenistujad üleviimist põhjendamatuks pidada ja taotleda seepärast töölt vabastamist.
This triggers off a particularly large amount of compensation to the individual civil servant.
Sellega kaasnevad erakordselt suured hüvitised üksikutele riigiteenistujatele.
This makes it extremely important for Denmark, from a financial point of view, that an agreement can be reached with any civil servants on a transfer to employment on a group contract basis in return for a reasonable amount of compensation prior to privatisation of State-owned companies.
Seetõttu on Taanile rahalisest seisukohast äärmiselt oluline, et enne riigi omanduses olevate äriühingute erastamist jõutaks kõikide riigiteenistujatega mõistliku hüvitise eest kokkuleppele kollektiivlepingu alusel töötamisele ülemineku suhtes.
The Danish government considers that the amount of compensation demanded by civil servants is largely dependent on whether they feel reasonable job security after the transfer to employment on a group contract basis.
Taani valitsus leiab, et riigiteenistujate nõutava hüvitise summa sõltub suurel määral sellest, kas neil on pärast kollektiivlepingu alusel töötamisele üleminekut põhjendatud kindlustunne oma töökoha säilimise suhtes.
The effect of the State leaving the former civil servants in the lurch by letting the company become bankrupt, shortly after concluding agreements with the civil servants on a transfer to employment on a group contract basis, would most likely be that all civil servants in a similar situation in the future would demand significantly higher compensation before surrendering their status.
Kui riik jätaks endised riigiteenistujad hätta, lastes äriühingul peatselt pärast riigiteenistujatega kollektiivlepingu alusel töötamisele ülemineku lepingute sõlmimist pankrotti minna, nõuaksid sarnases olukorras riigiteenistujad edaspidi oma staatusest loobumise eest tõenäoliselt oluliselt suuremaid hüvitisi.
In this context, the Danish government also mentions the example of the sale of certain divisions of Banedanmark [32].
Siinkohal toob Taani valitsus näiteks ka teatavate Banedanmarki osakondade müügi [32].
Banedanmark’s Advisory Division was sold to WS Atkins International Limited on 1 July 2001 [33].
Banedanmarki nõustamisosakond müüdi 1. juulil 2001 äriühingule WS Atkins International Limited [33].
The cash selling price was DKK 70 million.
Müügihind oli sularahas 70 miljonit Taani krooni.
In addition to the selling price, the State acquired a cash payment of approx. DKK 35 million.
Lisaks müügihinnale tehti riigile ligikaudu 35 miljoni Taani krooni suurune lisamakse.
Banedanmark’s advisory division employed 326 employees, 66 of whom were civil servants.
Banedanmarki nõustamisosakonnas oli 326 töötajat, kellest 66 olid riigiteenistujad.
In the transfer of the Advisory Division, the civil servants basically remained civil servants in Banedanmark, as, according to their status as civil servants, they had no obligation to transfer to the new employer.
Nõustamisosakonna üleminekul jäid viimased põhimõtteliselt Banedanmarki riigiteenistujateks, kuna riigiteenistuja staatuse alusel ei olnud neil kohustust minna üle uue tööandja alluvusse.
There was, however, the option of the individual civil servants voluntarily being seconded to the buyer.
Siiski oli võimalus suunata üksikud riigiteenistujad vabatahtlikult ostja teenistusse.
Civil servants who wanted to transfer to employment on a group contract basis with the buyer were offered 15 months’ salary from Banedanmark at the time of severance.
Nendele riigiteenistujatele, kes soovisid minna üle ostjaga sõlmitavale kollektiivlepingule, pakkus Banedanmark töölepingu lõpetamisel 15 kuu palka.
The offer to buy them out applied for up to a year after the date of transfer.
Leppe pakkumine kehtis kuni aasta pärast ülemineku kuupäeva.
The cost of buying out the civil servants, which was to be defrayed from the proceeds of the sale, could have come to DKK 23 million if all the civil servants had transferred to employment on a group contract basis.
Kui kõik riigiteenistujad oleksid läinud üle kollektiivlepingu alusel töötamisele, oleksid riigiteenistujatega lepete sõlmimise kulud (mis oleks tulnud tasuda müügitulust) moodustanud 23 miljonit Taani krooni.
At the moment, Denmark is aiming at the total sale of Banedanmark’s Civil Engineering Division [34].
Praegu soovib Taani Banedanmarkis müüa terve tsiviilehituse osakonna [34].
The civil engineering division had a turnover of approx. DKK 1,3 million in 2004 and employed about 1470 staff at the end of the year, 740 of whom were civil servants.
aastal oli tsiviilehituse osakonna käive ligikaudu 1,3 miljonit Taani krooni ning aasta lõpu seisuga töötas seal 1470 töötajat, kellest 740 olid riigiteenistujad.
In the event of a sale of the civil engineering division, the civil servants would not be obliged to transfer to employment with the buyer and a solution to the civil servant issue will therefore have to be found, as with other privatisations.
Tsiviilehituse osakonna müümise korral ei ole riigiteenistujad kohustatud ostjaga töösuhet sõlmima ning sellele küsimusele tuleb leida lahendus nagu kõikide teiste erastamiste puhulgi.
Another option for privatisation under consideration is the sale of the Danish railway company DSB.
Samuti kaalutakse Taani raudteeäriühingu DSB erastamist.
DSB is an independent public company that operates passenger transport as a public service after negotiations on the basis of a transport contract entered into with the Danish State.
DSB on sõltumatu avalik-õiguslik äriühing, kes pakub läbirääkimiste käigus Taani riigiga sõlmitud veolepingu põhjal avaliku teenusena reisijatevedu.
Around half of the company’s 8500 employees are civil servants.
Äriühingu 8500 töötajast on ligikaudu pooled riigiteenistujad.
The privatisation of DSB would mean the transfer to group contract conditions for all these civil servants.
DSB erastamisel peaks kõik need riigiteenistujad üle minema kollektiivlepingu tingimustel töötamisele.
Denmark considers that, if the State had allowed Combus to become bankrupt after having compensated the civil servants for transferring to group contracts, it would have been impossible to persuade civil servants to go over to group contracts instead of civil service employment in the event of future privatisations.
Taani leiab, et kui riik oleks lubanud Combusil pärast riigiteenistujatele kollektiivlepingutele ülemineku hüvitamist pankrotti minna, oleks olnud võimatu veenda riigiteenistujaid tulevaste erastamiste korral riigiteenistuse asemel kollektiivlepingutele üle minema.
The State would thereby be prevented from, or in any case have significantly reduced options for privatising State-owned companies with civil servants.
Seega ei oleks riik saanud riigiteenistujatega riigi omanduses olevaid äriühinguid erastada või igal juhul oleks võimalused selleks olnud oluliselt kehvemad.