natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This is because the aid in question is not aimed at encouraging the development of fishing activities towards sustainable fishing, in accordance with the objectives of the common fisheries policy. On the contrary it maintains the level of fishing effort without providing fisheries undertakings with any incentive to reduce their fuel expenditure.
Kõnealune abi ei ole ette nähtud kalastustegevuse soodustamiseks säästva kalapüügi tähenduses, mis arvestab ühise kalanduspoliitika eesmärkidega, vaid – vastupidi – aitab ettevõtjatel säilitada kalapüügivõimsust, ilma et neid õhutataks kütusekulusid piirama.
Consequently, their effect is to slow down the necessary adaptation of fisheries undertakings to the constraints resulting from the rise in the price of oil.
Järelikult aeglustab see abi kalandusettevõtjate kohanemist naftahindade tõusust tingitud piirangutega.
Moreover, this activity is not linked to a particular economic area.
Pealegi ei ole nende tegevus seotud ühe kindla majanduspiirkonnaga.
Lastly, this type of aid obviously does not fall under aid to promote culture and heritage conservation or aid considered compatible with the common market by Decision of the Council adopted in accordance with Article 87(3)(e).
Lõpetuseks ei ole kõnealune abi ilmselgelt suunatud kultuuri edendamisele ega kultuuripärandi säilitamisele ega kuulu ka selliste abiliikide hulka, mida nõukogu võib käsitada ühisturuga kokkusobivana kooskõlas artikli 87 lõike 3 punktiga e.
The result of all these factors is that the State aid granted to fisheries undertakings to reduce their fuel expenditure is not covered by any of the derogations provided for in Article 87 of the Treaty.
Neist kaalutlustest tuleneb, et abi, mida riik andis kalandusettevõtjatele kütusekulude vähendamiseks, ei vasta ühelegi asutamislepingu artikliga 87 ettenähtud erandile.
Since this is aid for fisheries undertakings, it must also be assessed in the light of the Guidelines for the examination of State aid to fisheries and aquaculture (‘Guidelines’ in the following).
Kuna tegu on kalandusettevõtjatele antud abiga, tuleb seda analüüsida ka kalandus- ja vesiviljelussektoris antava riigiabi kontrollimise suunistest (edaspidi „suunised”) lähtudes.
The effect of the aid is to reduce the running costs of fisheries undertakings.
Kõnealuse abi tulem on kalandusettevõtete tootmiskulude vähenemine.
It displays the characteristics of operating aid.
Seda võib iseloomustada kui tegevusabi.
First of all the Commission would point out that, under point 3.5 of the Guidelines, ‘State aid may not be protective in its effect: it must serve to promote the rationalisation and efficiency of the production and marketing of fishery products.
Komisjon tuletab esiteks meelde, et nende suuniste punktis 3.5 on ette nähtud, et „Riigiabi toime ei tohi olla kaitsva iseloomuga – see peab aitama edendada kalandustoodete tootmise ja turustamise ratsionaliseerimist ja tõhustamist.
Any such aid must yield lasting improvements so that the industry can develop solely on the basis of market earnings’.
Igasugune abi peaks tooma kaasa seisundi kestva paranemise, nii et asjaomane tööstusharu saaks edasi areneda üksnes turult saadava tulu alusel.”
However, as set out in recital 115(c) of this Decision, the reduction in fuel expenditure is not aimed at developing fisheries activities towards sustainable fishing, in accordance with the objectives of the common fisheries policy, but the continuation of the fisheries undertakings’ activity unchanged.
Kuid nagu on selgitatud käesoleva otsuse põhjenduse 115 punktis c, ei ole kütusekulude vähendamine ette nähtud mitte kalastustegevuse soodustamiseks säästva kalapüügi tähenduses, mis arvestab ühise kalanduspoliitika eesmärkidega, vaid see aitab kalandusettevõtjatel säilitada senist püügivõimsust.
This is why the Commission takes the view that this aid is indeed protective in its effect, as referred to in point 3.5 of the Guidelines, and therefore cannot be considered compatible with the principle laid down by the Guidelines.
Seepärast leiab komisjon, et kõnealune abi on kaitsva iseloomuga suuniste punkti 3.5 mõttes ega ole seega kooskõlas suunistes rõhutatud põhimõttega.
It is true that, in its replies to the initiation of the formal investigation procedure, France indicated that ‘the actions of the FPAP anticipated useful measures which the recovery and restructuring plans, once ratified, will only illustrate and confirm’.
Prantsusmaa seevastu osutas oma vastuses ametliku uurimismenetluse teatele, et „kalapüügiriskide ennetamise fondi tegevus ennetas vajalikke meetmeid, mida päästmis- ja ümberkorraldamiskavad tõendavad ja kinnitavad, kui need kavad heaks kiidetakse”.
However, it was only much later, in January 2008, that France informed the Commission of the implementation of measures presented as being aid schemes for the rescue and restructuring of fisheries undertakings, registered by the Commission under number NN 09/08 and currently in the process of being assessed.
Ometigi teavitas Prantsusmaa komisjoni alles tükk aega hiljem – jaanuaris 2008 –, et ta kavatseb rakendada meetmeid, mida esitleti kui kalandusettevõtete päästmis- ja ümberkorraldusabi; komisjon registreeris need meetmed numbri NN 09/2008 all ja neid veel analüüsitakse.
Nevertheless, even if France’s argument, i.e. that the action taken by the FPAP anticipates to a certain degree the aid schemes for rescue and restructuring, is accepted, that does not affect their compatibility with the common market as a result of the fundamental differences between the measures implemented by the FPAP and the requirements which the aid schemes for the rescue and restructuring of undertakings must meet, which are described in the Community guidelines on State aid for rescuing and restructuring firms in difficulty [26].
Kuid isegi kui nõustuda Prantsusmaa argumendiga, nagu oleks kalapüügiriskide ennetamise fondi tegevus mingis mõttes ennetanud seda päästmis- ja ümberkorraldusabi, ei mõjuta see kuidagi nende meetmete kokkusobivust ühisturuga: tegelikult on kalapüügiriskide ennetamise fondi rakendatud meetmed ning tingimused, millele peavad vastama ettevõtete päästmis- ja ümberkorraldamiskavad, fundamentaalselt erinevad; neid tingimusi on kirjeldatud ühenduse suunistes raskustes olevate äriühingute päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antava riigiabi kohta.
This is because, contrary to what is required in those guidelines, the aid resulting from the action taken by the FPAP was granted indiscriminately to all fisheries undertakings and not only to undertakings in difficulty.
Vastupidiselt neis suunistes nõutule andis kalapüügiriskide ennetamise fond vahet tegemata abi kõikidele kalandusettevõtjatele, mitte ainult raskustes olevatele äriühingutele.
Moreover, rescue aid may not exceed a period of six months and must take the form of a repayable loan or a guarantee. As regards restructuring aid, it must be granted under specific conditions and for a limited duration.
Teisalt ei tohi äriühingu päästmisabi kestus ületada kuut kuud ja seda tuleb anda tagasimakstava laenu või tagatise kujul; ümberkorraldusabi tuleb aga anda kindlates tingimustes ja piiratud aja jooksul.
However, the aid granted by France via the FPAP does not meet any of the conditions laid down: fisheries undertakings have been receiving this aid since 2004, it is not granted in the form of a loan or guarantee, and no provision has been made for its repayment under a restructuring plan.
Prantsusmaa kalapüügiriskide ennetamise fondi kaudu antud abi ei vastanud aga ühelegi nõutud tingimusele: kalandusettevõtjad said seda abi alates 2004. aastast; abi ei antud laenu ega tagatise kujul; samuti ei nähta ette abi tagasimaksmist ümberkorralduskava raames.
The FPAP also considers that the aid granted is justified by the fact that in reality it is aid for employees’ income.
Kalapüügiriskide ennetamise fondi arvates õigustab selle abi andmist veel tõsiasi, et selle näol on tegemist töötajatele antava sissetulekutoetusega.
Lastly, it points out that 25 million of the 65 million advance granted by the State ‘directly relate to advances to employees and must be regarded as direct social assistance’.
Fond täpsustab, et 25 miljonit riigi ettemakstud 65 miljonist eurost „olid otseselt seotud töötajatele tehtud maksetega ja neid võib käsitleda kui otsest sotsiaalabi”.
MQA adds: ‘If the loans are regarded as aid, not for the FPAP, which is transparent, but for its member fisheries undertakings, it really would be social assistance, since the financial assistance thus granted would be directly linked to the sailors’ pay’.
MQA lisab: „Kui arvestada, et neist laenudest ei toetatud läbipaistvat kalapüügiriskide ennetamise fondi, vaid selle liikmetest kalandusettevõtjaid, võib need lugeda ehtsaks sotsiaalabiks. See finantsabi on otseselt seotud meremeeste tasustamisega.”
These statements prompt the Commission to make a few comments:
Komisjon esitab nendele väidetele vastuseks mõningad märkused:
First of all, it is surprised to read that almost 40 % (25 million out of 65 million) of the cash advances granted by the State in order, according to the three agreements described above (see recital 21 of this Decision), to enable the acquisition of financial options on the petroleum product futures markets, ‘directly relate to advances to the employees and must be regarded as direct social assistance’.
Esiteks on komisjon üllatunud, saades teada, et ligikaudu 40 % (25 miljonit 65 miljonist) ettemaksetest, mis riik tegi selleks, et fond saaks osta – nagu on märgitud kolmes eespool kirjeldatud konventsioonis (vt käesoleva otsuse põhjendus 21) – naftatoodete futuuriturgudel finantsoptsioone, „olid otseselt seotud töötajatele tehtud maksetega ja neid võib käsitleda kui otsest sotsiaalabi”.
The Commission supposes that this is a rhetorical shortcut on the part of the FPAP, designed to show that the action taken by the FPAP reducing the running costs of fisheries undertakings, given the system of payment by giving employees a share of the profit, ultimately benefits the employees of these undertakings. In that sense the action could be regarded as ‘direct social assistance’.
Komisjon arvab, et käesoleval juhul on pigem tegemist retoorilise žestiga, millega kalapüügiriskide ennetamise fond tahab näidata, et fondi tegevus kalandusettevõtjate tootmiskulude hüvitamisel (arvestades meremeeste tasustamist „osa järgi”) toob lõppkokkuvõttes tulu nende ettevõtete töötajatele.
In fact nothing in the file indicates that there has been any direct social assistance, i.e. aid paid by the FPAP directly to the employees of these undertakings.
Selles mõttes saaks fondi tegevust käsitada „otsese sotsiaalabina”.
What is more, the FPAP’s articles of association make no provision for this at all (see recital 20 of this Decision).
Tegelikult ei nähtu toimikus esitatud teabest, et oleks antud otsest sotsiaalabi, st et kalapüügiriskide ennetamise fond oleks nende ettevõtete töötajatele otseselt abi maksnud; seda ei näe ette isegi fondi põhikiri (vt käesoleva otsuse põhjendus 20).
However, that may be, i.e. whether the aid may have been paid directly to the employees or the effect of the action taken by the FPAP was to provide a benefit for those employees, enabling them to supplement their income based on the system of a share of profits, the Commission points out that, according to settled case-law [27], the concept of aid encompasses advantages granted by public authorities which, in various forms, mitigate the charges which are normally included in the budget of an undertaking.
Olenemata sellest, kas kõnealune abi maksti otse töötajatele või said viimased kalapüügiriskide ennetamise fondi tegevusest kasu „osa järgi” makstavate töötasude suurenemisest, tuletab komisjon meelde, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt [27] hõlmab abi mõiste kõikvõimalikke riigiasutuste antavaid soodustusi, mis leevendavad ettevõtte eelarvel tavaliselt lasuvaid kohustusi.
In this sense, wages are indisputably a part of such charges and an undertaking cannot count on public funding to bear them.
Töötajate palk kuulub kahtlemata nende kohustuste hulka, kuid ettevõte ei saa arvestada oma palgakohustuste täitmisel riigi toetusega.
Consequently, the fact that the advantages enjoyed by fisheries undertakings in the form of the possibility of buying fuel at preferential prices and partial compensation for their fuel expenditure did in reality, according to the FPAP and MQA, benefit the employees of those undertakings is of no relevance for assessing the compatibility of this aid with the common market.
Järelikult on selle abi kokkusobivuse hindamisel ühisturuga asjakohatu tõsiasi, et kalandusettevõtjatele antud soodustustest, mis tulenesid võimalusest osta kütust soodushindadega ja nende kütusekulude osalisest hüvitamisest, said kalapüügiriskide ennetamise fondi ja MQA sõnul tegelikult kasu ka nende äriühingute töötajad.
It is sufficient to establish that the effect of the advantages granted to fisheries undertakings out of public funds was a reduction of the charges which normally have to be paid out of those undertakings’ budgets.
Piisab sellest, kui nentida, et kalandusettevõtjatele riiklike vahendite eraldamisest tulenevad soodustused vähendasid nende äriühingute eelarvel tavaliselt lasuvaid kohustusi.
Similarly, the Commission cannot accept the claim that the aid for employees’ income is authorised, on the one hand because it is in line with the Community principles guaranteeing employees a fair minimum income and on the other because the system of payment by means of a share of profits is particularly unfavourable to French sailors.
Samamoodi ei saa komisjon nõustuda väitega, et töötajatele antav sissetulekuabi on lubatud sellepärast, et esiteks vastab see ühenduse põhimõtetele, mis näevad ette töötajatele nõutava inimväärse miinimumpalga maksmise, ja teiseks seab „osa järgi” tasustamise süsteem Prantsuse meremehed äärmiselt ebasoodsasse olukorda.
This is because, under the principle of subsidiarity, the rules on minimum wages fall entirely within the jurisdiction of the Member States.
Tegelikult kuuluvad miinimumpalka reguleerivad õigusaktid subsidiaarsuse põhimõttest lähtudes liikmesriikide ainupädevusse.
In France, as regards sailors’ wages, this obligation is laid down in Articles L.742-2, D.742-1 and D.742-2 of the Labour Code.
Mis puutub meremeeste palka, siis on Prantsusmaal asjaomased eeskirjad sätestatud töökoodeksi artiklites L.742-2, D.742-1 ja D.742-2.
As recalled by a judgment of the Rennes Court of Appeal of 16 June 1998 [28], those provisions, which apply generally, apply to employees covered by the Maritime Labour Code, whatever the method of remuneration adopted.
Kooskõlas Rennes’i apellatsioonikohtu 16. juuni 1998. aasta otsusega [28] kohaldatakse neid üldise iseloomuga sätteid töötajatele, kelle kaitset reguleerib meretöönormide koodeks, sõltumata konkreetsest tasustamissüsteemist.
The fact that the shipowner and his or her employees agreed at the start that sailors would be paid a share of the (potential) profits does not exempt the shipowner from guaranteeing the sailors’ remuneration at least equal to the minimum wage for the period in which they are on board.
Asjaolu, et laevaomanik ja tema alluvad leppisid töösuhte alguses kokku, et meremeestele makstakse tasu „osa järgi” (võimalikust tulust), ei vabasta laevaomanikku kohustusest tagada meremeestele laeval töötatud päevade eest vähemalt miinimumpalgaga võrdne tasu.
In other words, the share of profits in the fishing industry must be at least equivalent to the remuneration calculated in accordance with the growth-indexed minimum wage.
Teisisõnu, püügi alusel arvestatud osa peab vastama vähemalt miinimumpalgale.
In this respect Article 34 of the Maritime Labour Code [29] refers to ‘a national trades agreement or extended branch agreements [for laying down], independently of the actual time worked, the period(s) for calculating the growth-indexed minimum wage for share-fishermen’.
Meretöönormide koodeksi [29] artiklis 34 viidatakse selles osas „riiklikule kutseleppele või laiendatud kollektiivlepingutele, [et määrata kindlaks] sõltumata tegeliku tööaja kestusest periood või perioodid, mille põhjal arvutatakse osa järgi tasustatud meremeeste miinimumpalk”.
The branch agreement, Article 9(1) of which guarantees a minimum gross annual remuneration for share-fishermen, was signed on 28 March 2001 [30].
Kollektiivleping, mis garanteerib artikli 9 esimeses lõigus osa järgi tasustatud meremeestele minimaalse aastabrutopalga, allkirjastati 28. märtsil 2001.
This provision was made compulsory, for all employers and employees covered by this agreement, by an interministerial decree of 3 July 2003 [31].
Kõnealune säte muudeti kohustuslikuks kõigi asjaomasesse kohaldamisalasse jäävate tööandjate ja töötajate jaoks 3. juuli 2003. aasta ministeeriumidevahelise määrusega.
The wage cost produced by this legal obligation is thus part of the running costs of fisheries undertakings, the same as expenditure on fuel.
See seadusliku kohustusega ettenähtud palgakulu kujutab endast seega kalandusettevõtete tootmiskulu samamoodi nagu kütusekulud.
Under these circumstances, the Commission therefore cannot accept the argument that the French State is justified in intervening financially because shipowners are failing to meet their legal obligation to ensure a minimum wage for their employees, even where they are share-fishermen.
Nendes tingimustes ei saa komisjon nõustuda argumendiga, mille kohaselt on Prantsuse riigi finantssekkumine õigustatud põhjusel, et laevaomanikud hoiduvad kõrvale seadusega ettenähtud kohustusest tagada oma alluvatele miinimumpalk ka siis, kui nad saavad tasu osa järgi.
According to MQA, the measures in question may also be socioeconomic measures: ‘the guidelines (…) state that socioeconomic measures may be declared compatible.
MQA sõnul võib tegemist olla ka sotsiaal-majanduslike meetmetega: „suuniste järgi (…) võivad olla lubatud ka sotsiaalmajanduslikud meetmed.
In this particular case, the FPAP is completely transparent and the schemes classified as aid by the Commission have an obvious socioeconomic character’.
Käesoleval juhul on kalapüügiriskide ennetamise fond täiesti läbipaistev ja komisjoni poolt abiks liigitatud meetmetel on ilmselt sotsiaalmajanduslik iseloom.”
The Commission notes that MQA has not provided any evidence enabling the aid in question to be examined under point 4.5 of the Guidelines, which provide that, on a case-by-case basis, direct aid for workers equivalent to socioeconomic measures may be considered compatible with the common market.
Komisjon nendib, et MQA ei anna ühtegi viidet, mis võimaldaks uurida kõnealust abi suuniste punkti 4.5 seisukohast, mis näeb ette, et teatavatel juhtudel võib käsitada ühisturuga kokkusobivana töötajatele otseselt antavat abi, mis vastab sotsiaalmajanduslikele meetmetele.
This is because that point specifies that they may only be considered compatible ‘provided that it forms part of socioeconomic back-up measures compensating income losses linked to measures designed to achieve an adjustment of capacity adopted pursuant to Article 11(1) of Regulation (EC) No 2371/2002’ (Council Regulation (EC) No 2371/2002 of 20 December 2002 on the conservation and sustainable exploitation of fisheries resources under the common fisheries policy [32]).
Sealsamas täpsustatakse, et seda abi saab käsitada kokkusobivana „ainult tingimusel, et see abi kuulub sotsiaalmajandusliku iseloomuga toetusmeetmete kogumisse, mille eesmärk on hüvitada sissetuleku langus, mis on tingitud püügimahu korrigeerimisest kooskõlas määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikli 11 lõikega 1” (nõukogu 20. detsembri 2002. aasta määrus (EÜ) nr 2371/2002 ühisele kalanduspoliitikale vastava kalavarude kaitse ja säästva kasutamise kohta).
However, the creation of the FPAP is not part of an overall plan for the adjustment of fishing capacity adopted under Regulation (EC) No 2371/2002.
Kalapüügiriskide fondi loomine ei kuulu aga ühegi kava alla, mis on määruse (EÜ) nr 2371/2002 alusel vastu võetud püügimahtude korrigeerimiseks.
Therefore in no way does the argument put forward by MQA justify the grant of such operating aid.
MQA esitatud argumendiga ei saa niisiis kuidagi õigustada selle tegevusabi andmist.
MQA also points out that it is not correct to state that the aid was granted unconditionally.
MQA märgib ka, et ei ole õige öelda, et see abi anti tingimusteta.
According to MQA, ‘as a condition for granting these loans the State required the FPAP to produce various supporting documents so as to be able to ensure proper management of funds and establish that the Fund and its members were determined to implement sustainable solutions for the new production conditions in the fisheries sector’.
MQA sõnul „nõudis riik nende laenude andmiseks, et kalapüügiriskide fond esitaks terve rea õigustavaid dokumente, mis tõendaksid, et fondi hallatakse nõuetekohaselt, ning ühtlasi fondi ja selle liikmete tõsist soovi leida säästvaid lahendusi kalandussektoris valitsevates uutes tootmistingimustes”.
MQA points to this transparent accounting requirement and the State Decision to request that an interministerial audit be carried out.
MQA rõhutab läbipaistva raamatupidamisarvestuse nõuet ning riigi otsust, millega nähakse ette ministeeriumidevahelise ühiskontrolli missioon.
The Commission notes the transparency and monitoring requirement, but observes that this would appear to be an elementary requirement, since this is assistance financed out of public funds.
Komisjon nendib läbipaistvuse ja kontrollimise vajadust, märkides samas, et riigi vahenditest tuleneva rahastamise puhul on see iseenesestmõistetav.
However, it regrets that, in such a context of transparency, the French authorities did not send it all the detailed figures and information on the Fund’s activities, despite the requests made during the procedure.
Seejuures avaldab komisjon kahetsust selle üle, et hoolimata läbipaistvuspõhimõttest ei edastanud Prantsuse ametiasutused talle kõiki üksikasjalikke andmeid fondi tegevuse kohta, kui ta seda menetluse käigus taotles.
Lastly, it notes that it was never informed of the audit mentioned by MQA, nor a fortiori of its conclusions, which the French authorities were requested to provide by mid-November 2005.
Komisjon möönab, et teda ei teavitatud kontrollimissioonist, mida mainib MQA, ega a fortiori ka selle tulemustest, mida Prantsuse ametiasutused olid taotlenud 2005. aasta novembri keskpaigaks.
The Commission holds that France, in breach of Article 88(3) of the Treaty, has unlawfully implemented the various aid schemes which are the subject of this Decision.
Komisjon nendib, et Prantsusmaa kohaldas asutamislepingu artikli 88 lõiget 3 rikkudes eri abimeetmeid, mis on käesoleva otsuse esemeks.
On the basis of the analysis developed in part 4.1 of this Decision, the Commission considers that the FPAP’s additional business liquidity resulting from the granting of three, or possibly four, advances totalling EUR 65 million, or possibly EUR 77 million, constitutes State aid incompatible with the common market under Article 87(2) and (3) of the Treaty.
Lähtudes käesoleva otsuse punktis 4.1 esitatud analüüsist, leiab komisjon, et kalapüügiriskide ennetamise fondi rahaliste vahendite suurendamine kolme (võib-olla ka nelja) ettemaksega kogusummas 65 miljonit (võib-olla koguni 77 miljonit) eurot kujutab endast riigiabi, mis on ühisturuga kokkusobimatu asutamislepingu artikli 87 lõigete 2 ja 3 alusel.
This is because, since no bank would have granted advances such as those granted to the FPAP and, according to the information available, the advances have not been repaid, the advances have become a direct subsidy (see recital 67) and therefore State aid covering the amount in question.
Kuna ükski pangandusasutus ei oleks soostunud tegema selliseid ettemakseid, nagu tehti kalapüügiriskide ennetamise fondile, ja kuna kättesaadavate andmete põhjal ei ole neid veel tagasi makstud, muutusid need ettemaksed otsetoetuseks (vt põhjendus 67) ja seega riigiabiks kõnealuse summa ulatuses.