natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Commissions for placing BTPEUR i bonds amounted to 0,40 % of the amount subscribed.
BTPeuroti võlakirjade müügi eest makstakse vahendustasu kuni 0,40 % märgitud summalt.
Index-linked postal savings certificates were comparable to index-linked bonds issued by financial companies (even though the risk profile was lower in the case of postal savings certificates).
Indeksiga seotud postipanga hoiusertifikaadid on võrreldavad finantsettevõtete emiteeritud indeksiga seotud võlakirjadega (kuigi postipanga hoiusertifikaatide riskiportfell on madalam).
They could not be compared to corporate bonds, since CDP was a financial intermediary.
Neid ei saa võrrelda ettevõtte võlakirjadega, sest CDP puhul on tegemist finantsvahendajaga.
Commissions for placing financial index-linked bonds varied from 1 % to 2,5 % of the amount subscribed.
Indeksiga seotud võlakirjade müügi eest makstakse vahendustasu 1–2,5 % märgitud summalt.
ABI had initially argued that postal savings certificates could be compared to mutual funds investing in euro area government bonds; ABI’s letter of 18 May 2007 does not return to this argument, though it offers no explanation.
ABI väitis algul, et postipanga hoiusertifikaadid on võrreldavad euroala riikide võlakirjadesse investeerivate investeerimisfondidega. 18. mai 2007. aasta kirjas ABI enam seda ei väida, kuigi sellel puudub selgitus.
Structure of remuneration
Hüvitise struktuur
ABI indicated two possible scenarios for placing products comparable to postal savings certificates.
ABI viitas kahele võimalikule postipanga hoiusertifikaatidega võrreldavate toodete müügi stsenaariumile.
Either these products were placed by an operator remunerated solely for placement, and the issuer bore the management costs, or they were placed and managed by an operator remunerated for both activities, in which case it was not easy to distinguish the two components of the remuneration, the placement on the one hand and the accounting and administrative management on the other.
Neid tooteid müüb kas ettevõtja, kes teenib hüvitist vaid müügi pealt ja halduskulud kannab emitent, või müüb ja haldab neid ettevõtja, kellele makstakse hüvitist mõlema tegevuse eest, mille puhul on raske eristada hüvitise kahte komponenti – ühelt poolt müügi ja teiselt poolt arvepidamise ja halduse osa.
The study had shown that market practice did not allow a distinction to be made between the part of the commission that related to placement only, the part that related to accounting and administrative management, and the part that related to the production of paper bonds.
Uuring näitas, et turutavad ei võimalda eristada üksnes müügiga seotud vahendustasu osa arvepidamise ja haldusega seotud ning pabervõlakirjade tootmisega seotud hüvitise osast.
The level of remuneration was affected by the bond’s complexity, the issuer’s rating, the placement network, the maturity, the issuer’s reputation, the issue’s structure and the legal constraints (obligations borne by the issuer under legislation or licences).
Hüvitise taset mõjutab võlakirja keerukus, emitendi reiting, müügivõrk, kustutusaeg, emitendi maine, emissiooni struktuur ja õiguslikud piirangud (emitendi õigusaktidest või litsentsidest tulenevad kohustused).
Postal savings certificates, which carried a State guarantee, had a risk profile much lower than that of corporate bonds, as could be seen from the fact that the internal rate of return on a State bond was always lower than that on a corporate bond with an equivalent rating.
Riigi tagatisega postipanga hoiusertifikaatide riskiprofiil on palju madalam kui ettevõtte võlakirjadel, mida näitas asjaolu, et riigi võlakirja sisemine tasuvuslävi on alati madalam kui võrdse reitinguga ettevõtte võlakirjadel.
Over the last 10 years, the default rate of Aa-rated sovereign bonds had been 0, whilst the default rate of Aa-rated corporate bonds had been 0,59.
Viimase kümne aasta jooksul oli Aa-reitinguga riiklike laenuobligatsioonide tasumata jätmise määr 0, samas kui Aa-reitinguga ettevõtte võlakirjade tasumata jätmise määr oli 0,59.
Finally, it was not possible to identify a market remuneration for the production of paper bonds, because financial markets now dealt almost exclusively with dematerialised products.
Kokkuvõttes oli võimatu teha kindlaks pabervõlakirjade tootmise eest makstud hüvitist, sest finantsturud tegelevad tänapäeval peaaegu ainult elektrooniliste toodetega.
The benchmark study
Võrdlusuuring
Italy based its comments on the results of the benchmark study conducted in January 2006 in order to prepare the ground for the agreement covering the three years 2006-2008, which sought to identify a market remuneration for CDP and PI for postal savings products (the benchmark study).
Itaalia märkused põhinesid 2006. aasta jaanuaris läbiviidud võrdlusuuringu (edaspidi „võrdlusuuring”) tulemustel, mille alusel valmistati ette kolmeks aastaks (2006–2008) sõlmitud lepinguid, millega kehtestati CDP-le ja PI-le postipanga hoiutoodete eest makstavad hüvitised.
The methodology of the benchmark study worked in six successive steps:
Võrdlusuuringu metoodika kohaselt toimus uuringu läbiviimine kuues järjestikuses etapis:
the identification of the main characteristics of each postal savings product,
iga postipanga hoiutoote peamiste omaduste kindlakstegemine;
the identification of a comparable financial instrument for each postal savings product,
iga postipanga hoiutootega võrreldava finantsinstrumendi kindlakstegemine;
the definition of a reference sample,
võrdlustoote määramine;
the identification of the economic components to be compared,
võrreldavate majanduslike näitajate kindlakstegemine;
the determination of the rate of remuneration, and
hüvitise määra kindlakstegemine ja
the comparison of the rate of remuneration with the rate paid by CDP to PI.
hüvitise määra võrdlemine CDP poolt PI-le makstava hüvitise määraga.
The benchmark study found that the level of placement fees was affected by three factors: the risk/return profile, the contractual complexity (whether the security was a structured or ‘plain vanilla’ instrument) [30], and the maturity.
Võrdlusuuringu tulemusel selgus, et müügihüvitiste suurust mõjutasid kolm tegurit: riski/tootlikkuse profiil, lepingu keerukus (kas väärtpaberi puhul oli tegemist struktureeritud või lihtsa tuletisinstrumendiga) [30] ja kustutusaeg.
Italy argued, in particular, that the remuneration for the placement of postal savings certificates could not be compared to the remuneration for the placement of State bonds, because:
Itaalia väitis, et postipanga hoiusertifikaatide eest makstavat hüvitist ei saa võrrelda riigi võlakirjade müügi eest makstava hüvitisega, sest:
the two families of products were intrinsically different: postal investment certificates embedded a put option for the investor (see recital 37), which meant that they were a more complex financial product than ‘plain vanilla’ bonds and could be considered full-scale structured bonds,
need kaks tooterühma on oma olemuselt erinevad: postipanga investeerimissertifikaadid sisaldavad müügioptsiooni investori jaoks (vt põhjendus 37), mis tähendab, et võrreldes keerukamate finantstoodetega on tegemist lihtsate tuletisinstrumentidega ja neid võib käsitleda täielikult struktureeritud võlakirjadena;
in addition to placement, PI performed the accounting and administrative management of the savings certificates, a service that was not asked of banks that placed State securities.
lisaks müügile pakub PI ka hoiusertifikaatide arvepidamis- ja haldusteenust, mida ei pea tegema riigi väärtpabereid müüvad pangad.
The main conclusions of the benchmark study were the following:
Võrdlusuuringu peamised järeldused olid järgmised:
The comparables for long-term postal savings certificates were structured instruments like inflation-linked and equity-linked corporate bonds [31] with a rating equal to or higher than Standard and Poor’s BBB or Moody’s Baa2, or mutual funds investing in euro area government bonds.
pikaajaliste postipanga hoiusertifikaatide võrdlustooted on struktureeritud instrumendid, näiteks inflatsiooniga seotud ja omakapitaliga seotud ettevõtte võlakirjad, [31] mille reiting on võrdne või kõrgem kui Standard ja Poor’si BBB või Moody’se Baa2, või euroala riikide võlakirjadesse investeerivad investeerimisfondid.
Mutual funds resembled postal savings certificates in that they were issued ‘on tap’ and the subscriber could at any time request repayment of the capital and the accrued interest; another similarity was that the company managing the fund would perform the administrative management of the securities.
Investeerimisfondid sarnanevad postipanga hoiusertifikaatidega selle poolest, et neid emiteeritakse vastavalt nõudlusele ja märkija võib igal ajal taotleda investeeritud kapitali ja kogunenud intresside väljamaksmist. Teine sarnasus on see, et fondi haldav ettevõte pakub ka väärtpaberite haldamise teenust.
The study compared different elements of the remuneration for the placement of mutual funds with those of postal savings certificates, and concluded that they were in line with market rates for these comparables [32],
Uuringus võrreldi investeerimisfondide müügi eest makstava hüvitise erinevaid elemente ja jõuti järeldusele, et need on kooskõlas võrdlustoodete suhtes kehtivate turumääradega [32];
For 18-month postal savings certificates, no matching comparables were found, and so the benchmark study extrapolated a fee from the shortest-maturity corporate bonds with a minimum rating of Standard & Poor’s A– or Moody’s A3, assuming a linear distribution of placement fees,
18-kuuliste postipanga hoiusertifikaatidele ei leitud sobivaid võrdlustooteid ja seega võeti võrdlusuuringus aluseks lühima kustutusajaga ettevõtte võlakirjad, mille madalaimad reitingud olid Standard & Poor’si A– või Moody’se A3, eeldades ühtlast müügihüvitiste jaotust;
The benchmark study found that postal savings certificates were not comparable to government bonds, because government bonds were ‘plain vanilla’ bonds, whereas postal savings certificates were more complex (see recital 38),
võrdlusuuringus leiti, et postipanga hoiusertifikaadid ei ole võrreldavad riigi võlakirjadega, sest riigi võlakirjade puhul oli tegemist lihtsate tuletisinstrumentidega, samas kui postipanga hoiusertifikaadid on keerukamad instrumendid (vt põhjendus 38);
The benchmark study found that the market rates and the rates applicable to CDP and PI on the basis of a reference sample of corporate bonds were as shown in table 6.
võrdlusuuringus leiti, et turumäärad ning CDP ja PI suhtes kehtivad määrad on võrdlustootena kasutatud ettevõtte võlakirjade põhjal arvestades sellised, nagu on esitatud tabelis 6.
Market fees for a reference sample of structured corporate bonds in the period 2006–2008 and fees applicable to CDP and PI (%)
Võrdlustoodetena kasutatud struktureeritud ettevõtte võlakirjade aastatel 2006–2008 turul kehtivad tasud ning CDP ja PI suhtes kehtivad tasud (%)
Benchmark
Võrdlus
Remuneration for PI
PI-le makstud hüvitis
Min
madalaim
Max
kõrgeim
remuneration on sum collected
Hüvitis kogutud summalt
As shown in the table, the benchmark study, after analysing a sample of comparable bonds, concluded that the fees for the placement of postal savings certificates were within a range no higher than that for comparable financial products.
Nagu näidatud tabelis, jõuti võrdlusuuringu tulemusel pärast võrreldavate võlakirjade valimi analüüsimist järeldusele, et postipanga hoiusertifikaatide müügi eest makstud hüvitiste tase ei ole kõrgem kui võrreldavate finantstoodete eest makstav hüvitis.
The benchmark study also noted that if PI did not meet the targets set in the agreement for net funds raised in postal savings certificates, the remuneration could be reduced.
Võrdlusuuringus märgiti ka, et kui PI ei täida postipanga hoiusertifikaatide müügiga kogutud kapitali suhtes lepingus kehtestatud eesmärke, võib hüvitist vähendada.
Since postal savings certificates were repayable on demand, unlike bonds, PI had to manage the system with care in order to meet all the targets set.
Kuna postipanga hoiusertifikaadid on erinevalt võlakirjadest nõudmise korral tagasimakstavad, peab PI süsteemi hoolega haldama, et täita kõiki seatud eesmärke.
For the remuneration of the management of dematerialised postal savings certificates, the benchmark study suggested that the benchmark should be the levels charged to intermediaries by Monte Titoli SpA for central management of securities: the level of this part of the remuneration was market-conform (being in a range of 0,002-0,0023 %, depending on the stock of dematerialised postal savings certificates).
Elektrooniliste postipanga hoiusertifikaatide haldamise eest makstud hüvitise kohta väideti võrdlusuuringus, et kontrollmõõduks tuleks võtta Monte Titoli SpA poolt väärtpaberite keskse haldamise eest vahendajatele makstud tasude määrad, sest selle hüvitiseosa tase vastab turutingimustele (olles vahemikus 0,002–0,0023 %, olenevalt elektrooniliste postipanga hoiusertifikaatide reservist).
In the case of paper savings certificates, however, it was not possible to carry out a comparative analysis of the Italian banking market, because this kind of postal savings certificate was the only one still on the market in paper form.
Kuid paberkujul hoiusertifikaatide puhul ei olnud võimalik läbi viia Itaalia pangandusturu võrdlusanalüüsi, sest seda liiki postipanga hoiusertifikaat on ainus paberkujul müüdav instrument turul.
Comments from Italy following the initiation of the formal investigation procedure
Itaalia poolt pärast ametliku uurimismenetluse algatamist esitatud märkused
In its letters of 2 February 2007, 18 April 2007, 22 June 2007, 11 March 2008, 13 May 2008 and 17 June 2008, Italy’s main comments were as follows.
veebruari 2007. aasta, 18. aprilli 2007. aasta, 22. juuni 2007. aasta, 11. märtsi 2008. aasta, 13. mai 2008. aasta ja 17. juuni 2008. aasta kirjades esitas Itaalia järgmised märkused.
Italy argued that the remuneration paid to PI for placing postal savings certificates since the year 2000 was in line with market conditions, and also that it was a maximum which would be paid to PI only if the objectives for the gross sum collected from postal savings certificates were to be achieved.
Itaalia väitis, et PI-le alates 2000. aastast postipanga hoiusertifikaatide eest makstud hüvitis vastas turutingimustele ning et see oli kõrgeim tasu, mida PI-le maksti vaid juhul, kui on saavutatud postipanga hoiusertifikaatidelt kogutud kogusumma suhtes kehtestatud eesmärgid.
That remuneration was therefore difficult to compare with what was received by other operators for placing similar products.
Seda hüvitist oli seepärast raske võrrelda teiste ettevõtjate poolt sarnaste toodete müügi eest saadud hüvitistega.
For the identification of comparable products and their remuneration, Italy referred to the results of the benchmark study.
Võrreldavate toodete ja nende eest hüvitise maksmise kindlakstegemisel viitas Itaalia võrdlusuuringu tulemustele.
It said the remuneration for placing postal savings certificates was lower than the remuneration for placing postal savings books, which the Commission’s decision of 22 November 2006 had found to be in line with market conditions.
Itaalia väitis, et postipanga hoiusertifikaatide müügi eest makstud hüvitis on väiksem kui postipanga hoiuraamatute müügi eest makstav hüvitis, mille kohta arvas komisjon oma 22. novembri 2006. aasta otsuses, et see vastab turutingimustele.
This was because the average life of postal savings certificates was about [7-10] years, and if the 2,63 % remuneration for placing the certificates was distributed over that period the yearly remuneration for placing them was […] %, which was lower than the yearly remuneration for distributing postal savings books, namely 0,90 %.
Selle põhjuseks on asjaolu, et postipanga hoiusertifikaatide keskmine kehtivusaeg on [7–10] aastat ja kui sertifikaatide müügi eest makstav 2,63 % hüvitis jaotada selle perioodi peale, siis moodustab müügi eest makstav aastahüvitis […], mis on madalam kui postipanga hoiuraamatute müügi eest makstav aastahüvitis, mis on 0,90 %.
It was true, however, that there were differences between the two products: postal savings books were short-term financial products, whereas postal savings certificates were medium- to long-term ones; and postal savings books were simple products, whereas postal savings certificates were complex structured ones.
Kuid on selge, et nende kahe toote vahel on erinevusi: postipanga hoiuraamatud on lühiajalised finantstooted, samas kui postipanga hoiusertifikaadid on keskmise kuni lühikese tähtajaga tooted. Lisaks on postipanga hoiuraamatud lihttooted, samas kui postipanga hoiusertifikaatide puhul on tegemist keerukate struktureeritud finantstoodetega.
Financial products in paper form were extremely rare in the market, but postal savings certificates could be considered comparable to the deposit certificates issued by banks (certificati di deposito — CDs).
Paberkujul finantstooteid on turul äärmiselt vähe, kuid postipanga hoiusertifikaate võib pidada võrreldavaks pankade emiteeritavate hoiusertifikaatidega (certificati di deposito – „CDd”).
For these certificates subscribers paid the bank a one-shot fee varying from EUR 4,50 to EUR 9,30 per certificate, regardless of the amount of the deposit and the maturity.
Nende sertifikaatide eest maksavad märkijad pangale ühekordset tasu vahemikus 4,50 kuni 9,30 eurot sertifikaadi kohta, olenemata hoiuse summast ja tähtajast.
The average life of deposit certificates was 24 months, so that credit institutions were collecting an average annual fee of EUR 2,25 to EUR 4,65 per certificate.
Hoiusertifikaatide keskmine kehtivusaeg on 24 kuud, mis tähendab seda, et krediidiasutused koguvad aastas tasudena keskmiselt 2,25–4,65 eurot sertifikaadi kohta.
Taking the average amount on a postal savings certificate to be EUR 2000, and applying PI’s percentage remuneration (0,11 %) to that amount, the annual fee for a paper certificate was EUR 2,20, which was in line with the commission on deposit certificates.
Arvestades postipanga hoiusertifikaadi eest võetava tasu keskmiseks summaks 2000 eurot ja arvutades sellelt summalt PI-le makstava hüvitise protsendi (0,11 %), saame pabersertifikaadi aastatasuks 2,20 eurot, mis on vastavuses hoiusertifikaatide vahendustasu suurusega.
With regard to the fee for the production of paper certificates, a comparable paper security was the paper certificate representing a holding in a mutual fund, the average cost of which was somewhere between EUR 10 and EUR 20 per certificate.
Pabersertifikaatide tootmiskulu puhul on võrreldavaks väärtpaberiks investeerimisfondi väärtpaberipakki kuuluv pabersertifikaat, mille keskmine kulu on umbes 10 kuni 20 eurot sertifikaadi kohta.
PI’s remuneration of EUR 1,70 per certificate was therefore reasonable.
PI-le makstav hüvitis 1,70 eurot sertifikaadi kohta on seega mõistlik.
As far as the margin for the placement of postal savings certificates was concerned, Italy said that these certificates were one of a wider range of financial services offered to PI’s customers in order to achieve the most appropriate asset allocation.
Postipanga hoiusertifikaatide müügi eest makstava marginaali kohta väitis Itaalia, et nende sertifikaatide puhul on tegemist ühega paljudest finantsteenustest, mida pakutakse PI klientidele sobivaima varade paigutuse saavutamiseks.
The margin on Bancoposta services ([…] % in 2005) was lower than the margin on the comparable services offered by commercial banks (35 %).
Bancoposta teenuste marginaal ([…] 2005. aastal) on madalam kui kommertspankade pakutavate võrreldavate teenuste marginaal (35 %).
Italy said that in order to establish whether or not there was an economic advantage to PI it was not necessary to break the remuneration for comparable products into separate components: it was enough to compare the total remuneration of postal savings certificates to that of the comparable products.
Itaalia väitis, et PI-le antud majandusliku eelise tuvastamiseks ei pea võrreldavate toodete eest makstavat hüvitist eraldi komponentideks jaotama. Piisab sellest, kui võrrelda omavahel postipanga hoiusertifikaatide ja võrreldavate toodete müügi eest makstavate hüvitiste kogusummat.
On the question of compliance with the market economy investor principle, Italy stated that the mechanisms for calculating the remuneration had been designed on the basis of the economic rationale underlying such decisions in the market.
Turumajandusliku investori põhimõttele vastavuse küsimuse kohta väitis Itaalia, et hüvitise arvutamise meetod kavandati vastavalt majanduslikule loogikale, millel põhineb turul selliste otsuste tegemine.
Although there were no studies dating back to 2000, therefore, the remuneration was nevertheless based on these economic principles, as had subsequently been confirmed by the benchmark study (see tables 4 and 5).
Kuigi alates 2000. aastast ei ole vastavaid uuringuid tehtud, põhines hüvitis siiski majanduslikel põhimõtetel, mida kinnitas ka hilisem võrdlusuuring (vt tabelid 4 ja 5).
PI kept separate accounts for retail financial services as a whole, and did not distinguish between different financial products for accounting purposes.
PI pidas eraldi arvestust kõigi jaefinantsteenuste üle ega teinud aruandluses vahet erinevate finantstoodete vahel.
A comparison of costs and revenues for individual products, including postal savings certificates, was made only for the purpose of management analysis, and was very approximate.
Üksikute toodete, sealhulgas postipanga hoiusertifikaatide kulude ja tulude võrdlust teostati üksnes juhtimisarvestuse eesmärgil ning selline analüüs oli väga umbkaudne.
That comparison showed that postal savings certificates carried a heavier burden of administration than other products, such as current accounts.
See võrdlus näitas, et postipanga hoiusertifikaatide halduskoormus oli suurem kui teistel toodetel, näiteks arvelduskonto tehingute haldamisel.
For 2005, Italy found that the best proxy for the economic and financial data for postal savings certificates was a gross profitability of […] % [35].
aasta kohta arvas Itaalia, et postipanga hoiusertifikaatide müügi majandus- ja finantsnäitajate kõige ligilähedasemaks iseloomustamiseks oli brutorentaablus […] % [35].
The Banca d’Italia indicated that postal savings certificates qualified as structured financial instruments, for the following reasons: they were securities in the nature of bonds, or at any rate of debt; they were derivatives, in that they incorporated a derivative contract of the option type; and the two components, bond and derivative, were inseparable components of one instrument.
Banca d’Italia märkis, et postipanga hoiusertifikaate võib pidada struktureeritud finantsinstrumentideks järgmistel põhjustel: tegemist on väärtpaberitega võlakirjade või mis tahes intressimääraga võlakohustuse kujul; tegemist on optsiooni tüüpi tuletisinstrumentidega; ning need sertifikaadi kaks komponenti – võlakiri ja tuletisinstrument – on ühe instrumendi lahutamatud komponendid.
Comments from Italy on ABI’s submissions
Itaalia märkused ABI väidete kohta
Italy did not share ABI’s view regarding the identification of products comparable to postal savings certificates.
Itaalia ei jaganud ABI seisukohta postipanga hoiusertifikaatidega võrreldavate toodete kindlakstegemisel.
Italy argued that the difference in pricing between different issuers having the same risk rating — sovereign (State and international bodies), financial, banking and corporate (industrial in the narrow sense) — was of the order of a few hundredths of one per cent: the difference in the cost of funding between two extreme ranges — sovereign and corporate — was about 5-6 basis points, and the difference between financial and corporate was 2-3 basis points.
Itaalia väitis, et sama riskireitinguga erinevate emitentide – riiklike (riigi ja rahvusvaheliste organite), finantsasutuste, pankade ja ettevõtete (kitsamas tähenduses tööstusettevõtete) – hinnaerinevused on ühest protsendist mõni sajandik. Kahe äärmuse – riiklike ja ettevõtete – finantseerimiskulude erinevused on umbes 5–6 baaspunkti ning finantsasutuste ja ettevõtete erinevus on 2–3 baaspunkti.