natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The joint-ownership has therefore given CIL a completely free hand in the core business in question — namely the provision of cruises on board Le Levant,
Ühistu andis seega CILile täieliku blankoveksli selles, mis puudutab kõnealuse juhtumi puhul majandustegevuse kõige olemuslikumat osa ehk Le Levant’i pardal kruiisiteenuse pakkumist.
‘the manager has full powers with respect to third parties to manage the joint-ownership’s property and business and can carry out all tasks relating to administration, including laying-up of the vessel, but not disposition of the property’ (Article 6 of the management mandate).
„Haldajal on suhetes kolmandate osapooltega kõige laiemad volitused ühistu varade ja äritegevuse haldamiseks ja ta võib teha kõiki haldustoiminguid, kaasa arvatud laeva kasutusest kõrvaldamine, kuid mitte omandi võõrandamine” (haldusvolituse artikkel 6).
The joint-ownership therefore gives CIL virtually full autonomy as, on its own initiative and without consulting the investors, CIL can even have the vessel laid-up — i.e. terminate its operation,
Ühistu annab CILile seega peaaegu täieliku sõltumatuse, nii et CIL võib isegi omal algatusel ja investoritega konsulteerimata laeva kasutusest kõrvaldada, see tähendab lõpetada selle opereerimise.
according to Article 6 of the management mandate, the manager ‘shall undertake the following measures on behalf of the joint-ownership vehicle: staff recruitment and management, shipboard working arrangements […].
Haldusvolituse artikli 6 kohaselt peab haldaja „ühistu nimel teostama või laskma teostada muu hulgas järgmisi toiminguid: personali värbamine ja juhtimine, töö korraldamine pardal […].
The full powers thus conferred on the manager mean that he can undertake management tasks with a maximum degree of flexibility’.
Seega on haldajale antud kõige laiemad volitused, et ta saaks hallata kaasomandit kõige paindlikumal viisil”.
The investors’ lack of involvement in operations is not the result of a commercial choice which they could freely go back on — rather it is determined by the actual structure of the package.
Investorite loobumine opereerimisest ei ole majanduslik otsus, mille nad võiksid vabalt tagasi võtta, vaid see on osa rahastamisskeemi ülesehitusest.
Under the terms of their investment contracts, each joint-ownership company is headed by two joint managers who are actually Bank executives.
Investeerimislepingute kohaselt juhib iga kaasomanikust äriühingut kaks kaasjuhatajat, kes on tegelikult Panga töötajad.
All the practical aspects of setting up and running the joint-ownership companies are undertaken by these managers or people presented by the Bank. At the joint-ownership’s general meeting (where, in theory the investors could exercise their rights over the vessel and its operation), the joint-ownership companies are represented not by their members but by their managers.
Kõigi kaasomanikest äriühingute asutamise ja juhtimise praktiliste aspektidega tegelevad juhatajad või Panga esitatud isikud ning ühistu üldkoosolekul (kus investorid võiksid teoreetiliselt kasutada oma õigusi laevale ja selle majandamisele) ei esinda kaasomanikest äriühinguid mitte nende osanikud, vaid juhatajad.
The investor cannot appoint other managers or even take over management of his EURL, without sacrificing the Bank’s undertaking to acquire the shares, which is the guarantee of the return on his investment.
Investor ei saa nimetada teisi juhatajaid ega isegi mitte ise oma EURLi juhtima asuda, ilma et ta loobuks sellega Pangapoolsest osakute ostu lubadusest, mis on tema investeeringu tasuvuse tagatis.
As for the choice of manager of the joint-ownership and the terms of its mandate, CIL was appointed in the joint ownership’s articles of association (drawn up by the Bank and CIP) and in practice cannot be revoked except in cases of serious misconduct or wilful wrong.
Mis puudutab kaasomandi haldaja valikut ja tema volituse tingimusi, siis CIL on nimetatud selleks ühistu põhikirjas (mille koostasid Pank ja CIP) ning teda saab praktikas tagasi kutsuda üksnes raske või pahatahtliku eksimuse eest.
The Commission therefore concludes that the package does not include any way of allowing the joint-ownership to be effectively involved in the operation of Le Levant as a cruise ship, i.e. in the actual business itself, which is carried on exclusively by CIL.
Komisjon tõdeb seega, et rahastamisskeemis ei ole mingit mehhanismi, mis võimaldaks ühistul reaalselt sekkuda Le Levant’i opereerimisse kruiisilaevana, see tähendab otsesesse majandustegevusse, mis on eranditult CILi pädevuses.
In short, it can be concluded that the investors signed a membership contract whose terms they could not freely determine.
Kokkuvõttes võib järeldada, et investorid sõlmisid liitumislepingu, mille tingimusi nad ei saanud vabalt määrata.
It is also important to note that in the relationship between an owner-operator and his manager, the economic risk inherent in operating the vessel is usually borne by the owner as the manager is paid for his services and is not concerned by the operating results.
Viimaks on oluline märkida, et omaniku-operaatori ja haldaja vahelistes suhetes kannab omandi ekspluateerimise majanduslikku riski tavaliselt omanik, samas kui haldaja saab oma teenuste eest tasu ega saa osa majandustulemusest.
In the case of Le Levant, however, as the investors are guaranteed a return by the promoters of the project, they do not run any real risks in respect of the Le Levant’s operating results.
Le Levant’i juhtumi puhul on aga investoritel projekti algatajate poolne tootlusgarantii ning nad ei kanna Le Levant’i opereerimise tulemustega seotud reaalseid riske.
It is really CIL which incurs the risks and, even though it has only two shares out of the 740 shares of the joint ownership, it has agreed to assume full responsibility for any losses which exceeded the operating estimates for the period 1996-2003.
Need riskid kannab CIL, kellele kuulub kaasomandi 740 osast küll üksnes kaks, kuid kes on nõustunud võtma endale kogu vastutuse prognoositust suurema kahjumi korral ajavahemikus 1996–2003.
The Commission concludes that this distribution of risks, which is unusual in a normal relationship between operator and manager, demonstrates that CIL bears sole responsibility for commercial activity.
Komisjon nendib, et niisugune riskide jagunemine, mis ei vasta ettevõtja ja haldaja tavapärastele suhetele, viitab sellele, et majandustegevusega tegeleb üksnes CIL.
It is therefore quite right that the Le Levant project was described to potential investors not as an offer to take part in organising and marketing cruises on the board Le Levant but as ‘a profitable, risk-free investment and with no management obligations’ [29].
Seega on õigustatud, et projekti Le Levant ei kirjeldatud potentsiaalsetele investoritele mitte pakkumisena osaleda kruiisireiside korraldamises ja müümises Le Levant’i pardal, vaid „tasuva, riskivaba ja haldamiskohustuseta investeeringuna”. [29] CILi ja investorite tegelike suhete iseloomule viitab ka see, et „CIPi oma tütarfirma CIL kaudu” on kirjeldatud kui „reederit ja kaasomandi haldajat”.
This organisation faithfully reflects the purpose of the package, whereby CIL must acquire a vessel and the investors intervene only in its financing and not in its operation.
Selline korraldus viitab selgelt rahastamisskeemi eesmärgile, mille kohaselt CIL ostab laeva ning investorite roll on üksnes selle rahastamine, ilma et neid kaasataks laeva majandamisse.
The only reason why the investors, via their companies, are the official owners of the vessels is because of the fiscal engineering of the package. It does not mean actual participation in its commercial operation.
Investorid on oma äriühingute kaudu vormistatud laeva omanikeks üksnes tulenevalt rahastamiskava maksuskeemist, mitte nende tegelikust osalemisest laeva kasutamises majandustegevuseks.
The investors’ activity is limited to an equity holding aimed at making a return, with no real participation in Le Levant’s operation.
Investorite tegevus piirdub üksnes osalemisega tasuvuse eesmärgil, ilma tegeliku osaluseta Le Levant’i majandamises.
CIL, which in formal terms is just the manager, has the guarantee that on conclusion of the package, it will obtain sole ownership of the vessel at a price calculated according to a pre-determined method. Pending this legal formalisation of its rights over the vessel, it can decide freely (unlike the investors) how it is operated.
Seevastu CILile, kes vormiliselt on lihtsalt haldaja, on rahastamisoperatsiooni lõpetamisel tagatud laeva ainuomanikuks saamine hinnaga, mille arvutamise viis on varem kindlaks määratud, ning seni, kuni ta laeva vormiliseks omanikuks saab, otsustab ta vabalt (võrreldes investoritega) laeva kasutamise üle.
CIL therefore acts as the real owner of the vessel as regards everything to do with the Le Levant’s commercial operation.
Seega tegutseb CIL kõiges, mis puudutab Le Levant’i kasutamist majandustegevuseks, laeva tegeliku omanikuna.
In terms of Le Levant’s operation, only CIL can be classified as an undertaking under Article 87(1) of the Treaty.
Le Levant’i kasutamisel majandustegevuseks võib üksnes CILi lugeda ettevõtjaks asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses.
As the investors are not undertakings in this sense, the advantages that they have obtained through State resources under the Le Levant financing package do no constitute State aid.
Kuna investorid ei ole selles tähenduses ettevõtjad, ei ole soodustused, mis nad Le Levant’i rahastamisskeemi raames riigi ressurssidest said, kvalifitseeritavad riigiabina.
As regards the status of the shipyard, the Commission finds that the comments from interested parties provide no proof of an advantage financed through State resources to the benefit of the shipyard.
Mis puudutab laevatehase staatust, siis komisjon konstateerib, et huvitatud poolte sellesisulised märkused ei tõesta kuidagi, et tehas oleks saanud riigi ressurssidest soodustust.
The formal investigation procedure has therefore not found any evidence that the shipyard was the beneficiary of the aid.
Ametlik uurimismenetlus ei toonud seega ilmsiks mingit tõendit, mis võimaldaks pidada laevatehast abisaajaks.
Selective character of the measure
Meetme selektiivsus
The specific nature of a State measure, namely its selective application, constitutes one of the necessary elements of the concept of State aid within the meaning of Article 87(1) of the Treaty.
Riiklikule meetmele iseloomulik selektiivsus on üks riigiabi tunnuseid asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses. Seetõttu on oluline kontrollida, kas kõnealune maksumeede soodustab üksnes teatud ettevõtjaid või teatud tegevussektoreid.
In principle, in order for a tax measure to be classified as state aid, the recipient undertakings must belong to a specific category determined by the application, in law or in fact, of the criterion established by the measure in question [32].
Selleks et maksumeede kvalifitseeruks riigiabiks, peavad sellest kasu saavad ettevõtjad kuuluma kindlasse kategooriasse, mis määratakse kõnealuse meetmega kehtestatud kriteeriumi de iure või de facto kohaldamise teel.
In the case at hand, it is sufficient to note that the measure under examination is an application of the Loi Pons, a tax scheme that only concerns investments made in certain French overseas territories and whose selective character was already recognised by the Commission in its Decision of 27 January 1993 not to raise any objections to the state aid scheme established by the Loi Pons [33].
Kõnealuse juhtumi puhul piisab märkimisest, et uurimise all olev meede on Pons’i seaduse rakendus ning see seadus sätestab maksurežiimi, mis kehtib üksnes teatud Prantsuse ülemere-departemangudes ja -territooriumidel tehtud investeeringute suhtes ja mille selektiivsust tunnistas komisjon juba oma 27. jaanuari 1993. aasta otsuses mitte esitada vastuväiteid Pons’i seadusega kehtestatud riigiabirežiimile. [33]
The Commission considers that the selective nature of the measure in question has been sufficiently demonstrated by the fact that it results from applying the selective scheme of the Loi Pons and that it is not therefore necessary to comment on the nature of the discretion given to the French authorities in granting the approval provided for under Article 238a HA IIIb of the CGI, a point which the Commission raised merely for the sake of completeness.
Komisjon leiab, et kõnealuse meetme selektiivsus on piisavalt tõendatud asjaoluga, et see tuleneb Pons’i seaduse selektiivse režiimi kohaldamisest, ning et tal pole seega vaja võtta seisukohta suva osas, mis on jäetud Prantsuse ametiasutustele CGI artiklis 238a HA IIIb ettenähtud nõusoleku andmisel – aspekt, mille komisjon tõstatas üksnes lisaargumendina.
Effect on trade between Member States and distortion of competition
Liikmesriikidevahelise kaubanduse kahjustamise ja konkurentsi moonutamise tingimused
The French authorities and CIL stated that Le Levant was operated out of Saint-Pierre-et-Miquelon, therefore on a very limited market where no other cruise company was present.
Prantsuse ametiasutused ja CIL tõstsid esile, et Le Levant’i opereeriti Saint Pierre’ilt ja Miquelonilt ehk väga piiratud turul, kus ei tegutsenud ühtegi teist kruiisifirmat.
CIL also invoked Le Levant’s small capacity and the fact that it was mainly targeted at North American customers.
CIL viitas ka Le Levant’i väikesele mahutavusele ja sellele, et ta pakkus teenust peamiselt Põhja-Ameerika klientuurile.
For these reasons, the French authorities and CIL dispute that the advantage granted to CIL could have caused distortion of competition and affected trade between Member States.
Neil põhjustel seavad Prantsuse ametiasutused ja CIL kahtluse alla, et CILile antud soodustus võis moonutada konkurentsi ja kahjustada liikmesriikidevahelist kaubandust.
It should be recalled that aid which is intended to release an undertaking from costs which it would normally have had to bear in its day-to-day management or normal activities, distorts the conditions of competition [34].
Tuleb meenutada, et abimeetmed, mille eesmärk on vabastada ettevõtja kuludest, mida ta oma jooksva majandamise või tavapärase tegevuse raames peaks tavaoludes kandma, kahjustavad põhimõtteliselt konkurentsitingimusi. [34] Kohus on otsustanud, et igasugune abi eraldamine ühenduse turul tegutsevale ettevõtjale võib moonutada konkurentsi ja kahjustada liikmesriikidevahelist kaubandust.
The Commission considers that it is not relevant to consider cruises from Saint-Pierre-et-Miquelon as a separate market.
Komisjon leiab, et ei ole asjakohane pidada Saint Pierre’ilt ja Miquelonilt lähtuvaid kruiise omaette turuks.
A consumer who is planning to go on a cruise in that region would probably also be prepared to consider cruises to other destinations or from other ports and his choice would be determined by a range of factors, including price, which could be affected by the measure in question.
On tõenäoline, et selles piirkonnas kruiisi kavandav tarbija oleks valmis kaaluma ka muudesse sihtkohtadesse suunduvaid või muudest sadamatest väljuvaid kruiise ning et tema valikut määrab hulk tegureid, sealhulgas hind, mida uurimise all olev meede võib mõjutada.
Cruises therefore form part of a bigger market and since the tax benefits in question release CIL from costs that it would normally have had to bear to finance its economic activities, the aid could cause a distortion of competition on this market.
Kruiisid on seega osa suuremast turust ning niivõrd, kuivõrd küsimuse all olevad maksusoodustused vabastavad CILi kuludest, mida ta oleks tavaolukorras oma majandustegevuse rahastamiseks kandnud, võib abi sellel turul konkurentsi moonutada.
As regards the effect on trade between Member States, the Commission has taken note of the fact that Le Levant mainly targeted the North American market and that CIL therefore worked with a US travel agency which promoted and distributed the cruises.
Mis puudutab liikmesriikidevahelise kaubanduse kahjustamist, siis komisjon on võtnud teadmiseks, et Le Levant’i pakkumine oli suunatud peamiselt Põhja-Ameerika turule ning CIL tegi sel eesmärgil koostööd Ameerika reisibürooga, mis tegeles kruiiside reklaami ja müügiga.
The Commission nevertheless points out that it is possible that aid might distort competition within the Community, even if the undertaking receiving it exports almost all its production outside the Community [36].
Komisjon märgib siiski, et ei ole välistatud, et abi võib kahjustada konkurentsi ka juhul, kui abisaaja viib peaaegu kogu oma toodangu ühendusest välja.
Furthermore, it seems that some cruises may have been marketed in Europe.
Peale selle paistab, et kruiise turustati teatud määral ka Euroopas.
The measure in question may therefore distort competition and affect trade between Member States.
Küsimuse all olev meede võib seega kahjustada konkurentsi ja mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust.
The Commission considers that the aid includes all the tax savings passed on by the investors to their joint-ownership companies in the form of the capital increases that they were committed to as part of their involvement in the Le Levant financing package.
Komisjoni hinnangul hõlmab abi kogu maksude arvelt kokku hoitud summat, mille investorid kandsid üle oma äriühingutele kapitalisuurenduste vormis, milleks nad olid kohustunud Le Levant’i rahastamisskeemiga liitudes.
The French authorities claimed that they are unable to provide figures for the tax savings without conducting a separate examination of the tax situation of each of the investors.
Prantsuse ametiasutused deklareerisid, et nad ei saa teha kindlaks kokkuhoitud maksusummade suurust, uurimata eraldi iga investori maksuolukorda.
The Commission does not in any case consider that it has to provide exact figures for the aid but just to specify the bases of its calculation.
Komisjoni hinnangul ei ole ta mingil juhul kohustatud tegema täpselt kindlaks abi suurust, vaid üksnes täpsustama selle arvestamise alused.
It points out, however, without prejudice to the calculation of the total amount of the aid, that according to the Bank’s estimates based on the profile of a ‘typical investor’ [37], the tax savings made by deducting just the purchase price of the ship would give capital contributions of FRF 278506 per set of two shares, i.e. for the 738 shares sold to investors, a total of FRF 102490200, namely an intensity of some 44,8 % compared with the price of the ship.
Ta märgib siiski – ilma et see mõjutaks kuidagi abi kogusuuruse arvutamist –, et vastavalt Panga hinnangutele, mis põhinevad tüüpinvestori profiilil, [37] võimaldab juba üksnes laeva ostuhinna mahaarvamisega kokkuhoitav maksusumma suurendada kapitali 278506 Prantsuse frangi võrra iga kahe osaku kohta ehk kokku 102490200 Prantsuse frangi võrra investoritele müüdud 738 osaku kohta, mis teeb abi osatähtsuseks laeva hinna suhtes umbes 44,8 %.
Legal provisions applicable
Kohaldatav õigusakt
As the Commission found that the measure constitutes State aid within the meaning of Article 87(1) of the Treaty, the question of its compatibility with the common market should be addressed.
Kuna komisjon on konstateerinud, et küsimuse all olev meede on riigiabi asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses, tuleb uurida selle kokkusobivust ühisturuga.
In this respect, the Commission indicated in its decisions opening the procedure that it considered that the aid should be examined in the light of Directive 90/684/EEC, and in particular, given the purpose of the aid, of Article 4(7) thereof [38].
Selles küsimuses osutas komisjon oma menetluse algatamise otsustes, et tema hinnangul tuleb abi analüüsida direktiivi 90/684/EMÜ alusel ning täpsemalt, arvestades abi eesmärki, selle direktiivi artikli 4 lõike 7 alusel.
The French authorities and the interested parties disputed the relevance of this legal basis on the grounds set out in parts IV and V. The reasons for the choice of this legal basis should therefore be examined.
Prantsuse ametiasutused ja huvitatud pooled seadsid selle õigusliku aluse asjakohasuse kahtluse alla IV ja V osas toodud põhjustel. Seetõttu tuleb kõigepealt põhjendada selle õigusliku aluse valikut.
The Commission’s Decision of 27 January 1993 not to raise any State aid objections as regards the Loi Pons clearly stated that ‘the application of the aid in question is subject to the rules and guidelines laid down by Community law in relation to (…) certain industrial sectors …’.
Komisjoni 27. jaanuari 1993. aasta otsus mitte esitada vastuväiteid Pons’i seadusele riigiabi küsimuses sätestas selgelt, et „kõnealuse abi eraldamisel tuleb järgida ühenduse õiguse regulatsioone ja suuniseid, mis puudutavad […] teatud tegevussektoreid tootmises …”.
Consequently that Decision does not cover the aid in question since it comes under the scope of Directive 90/684/EEC.
Järelikult ei kata nimetatud otsus uurimise all olevat abi, kuivõrd see kuulub direktiivi 90/684/EMÜ rakendusalasse.
France and the interested parties claim that Directive 90/684/EEC only applies to aid to a shipbuilder and that since the Commission has not identified an advantage for the shipyard that built Le Levant, Directive 90/684/EEC is not applicable to this case.
Prantsusmaa ja huvitatud poolte väitel on direktiiv 90/684/EMÜ kohaldatav sellise abi suhtes, millest saab kasu laevatehas, ning kuivõrd komisjon ei ole tuvastanud Le Levant’i ehitanud laevatehase soodustamist, ei ole direktiiv 90/684/EMÜ kõnealuse juhtumi suhtes kohaldatav.
The Commission does not accept this argument.
Komisjon ei saa seda seisukohta jagada.
It is clear from the wording itself of Article 3(1) of Directive 90/684/EEC that it applies to ‘all forms of aid to shipowners or to third parties which are available as aid for the building or conversion of ships’.
Nimelt selgub direktiivi 90/684/EMÜ artikli 3 lõike 1 sõnastusest, et see puudutab „reederitele või kolmandatele isikutele mis tahes vormis antud abi, mis on kasutatav abina laevade ehitamiseks või ümberehitamiseks”.
It is therefore not so much the nature of the beneficiary as the purpose of the aid that is decisive for the application of Directive 90/684/EEC, which refers to aid for ‘shipbuilding’ and not for ‘shipbuilders’.
Seega ei ole direktiivi 90/684/EMÜ kohaldatavuse seisukohast määrav mitte niivõrd abisaaja, kuivõrd abi eesmärk, mistõttu direktiiv puudutab abi laevaehitusele, mitte laevaehitajaid.
This interpretation is supported by the case law of the Court which, in response to the argument that only aid available for the production of ships, and not for their operation, should be taken into account in the context of Directive 90/684/EEC, found that its provisions are applicable ‘not only to all forms of production aids granted directly to the yards but also to the aid covered by Article 3(2), which refers to all forms of aids granted to shipowners or to third parties where these aids are actually used for the building or conversion of ships in Community shipyards’ [39].
Seda tõlgendust toetab Euroopa Kohtu praktika, kes otsustas vastuseks argumendile, et direktiivi 90/684/EMÜ raames tuleb arvesse võtta ainult laevade tootmiseks, mitte aga nende opereerimiseks kasutatavat abi, et direktiiv on kohaldatav „mitte ainult abi suhtes, mis on eraldatud tootmiseks otse laevatehasele, vaid ka artikli 3 lõikes 2 käsitletud abi suhtes, kus peetakse silmas mis tahes vormis abi reederitele või kolmandatele isikutele, kui seda abi kasutatakse reaalselt laevade ehitamiseks või ümberehitamiseks ühenduse laevatehastes”. [39]
The Commission accordingly confirms that the compatibility of the aid with the common market should be assessed in the light of Directive 90/684/EEC.
Komisjon kinnitab seega, et abi kokkusobivust ühisturuga tuleb hinnata direktiivi 90/684/EMÜ alusel.
Analysis of compatibility
Kokkusobivuse analüüs