natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Measurements of additional enzymes (of hepatic or other origin) and bile acids, which may provide useful information under certain circumstances, may also be included.
Teha võib ka muude ensüümide (maksa või teiste organite) ja sapphapete mõõtmisi, mis võivad teatavatel tingimustel anda kasulikku teavet.
Optionally, the following urinalysis determinations could be performed during the last week of the study using timed urine volume collection: appearance, volume, osmolality or specific gravity, pH, protein, glucose and blood/blood cells.
Alternatiivselt on uuringu viimasel nädalal võimalik loomadelt uriiniproovide kogumise teel teha järgmisi uriinianalüüse: välimus, ruumala, osmolaalsus või suhteline tihedus, pH, valk, glükoos ja veri/vererakud.
Other determinations that should be carried out if the known properties of the test substance may, or are suspected to, affect related metabolic profiles include calcium, phosphorus, fasting triglycerides, specific hormones, methaemoglobin and cholinesterase.
Muud määramised, mis tuleks teha juhul, kui uuritava aine teadaolevad omadused võivad mõjutada või mõjutavad eeldatavasti sellega seotud ainevahetuse profiili, hõlmavad kaltsiumi, fosforit, triglütseriide, mis on määratud enne sööki, teatavaid hormoone, methemoglobiini ja koliinesteraasi.
These need to be identified for chemicals in certain classes or on a case-by-case basis.
Need tuleb kindlaks määrata teatud klassi kuuluvate kemikaalide puhul või iga juhtumi puhul eraldi.
Overall, there is a need for a flexible approach, depending on the species and the observed and/or expected effect from a given substance.
Üldiselt on vaja paindlikku lähenemist, mis sõltub liigist ja antud aine täheldatud ja/või eeldatavast mõjust.
If historical baseline data are inadequate, consideration should be given as to whether haematological and clinical biochemistry variables need to be determined before dosing commences; it is generally not recommended that this data be generated before treatment (7).
Kui varasemad lähteandmed ei ole piisavad, tuleks enne doseerimise alustamist määrata hematoloogilised ja kliinilis-biokeemilised muutujad; tavaliselt ei soovitata neid andmeid hankida enne menetlust (7).
All animals in the study shall be subjected to a full, detailed gross necropsy which includes careful examination of the external surface of the body, all orifices, and the cranial, thoracic and abdominal cavities and their contents.
Kõik uuringusse kaasatud loomad läbivad täieliku, põhjaliku lahkamise, milles uuritakse põhjalikult keha välispinda, kõiki haavu, kolju-, rinna- ja kõhuõõnt ja nende sisu.
The liver, kidneys, adrenals, testes, epididymides, uterus, ovaries, thymus, spleen, brain and heart of all animals (apart from those found moribund and/or intercurrently killed) should be trimmed of any adherent tissue, as appropriate, and their wet weight taken as soon as possible after dissection to avoid drying.
Kõikide loomade (välja arvatud need, kes leitakse surevatena ja/või tapetakse uuringu ajal) maks, neerud, neerupealsed, munandid, munandimanused, emakas, munasarjad, harknääre, põrn, aju ja süda tuleb vajaduse korral puhastada muudest kudedest ja nende märgmass määratakse kuivamise vältimiseks võimalikult kiiresti pärast dissekteerimist.
The following tissues should be preserved in the most appropriate fixation medium for both the type of tissue and the intended subsequent histopathological examination: all gross lesions, brain (representative regions including cerebrum, cerebellum and medulla/pons), spinal cord (at three levels: cervical, mid-thoracic and lumbar), pituitary, thyroid, parathyroid, thymus, oesophagus, salivary glands, stomach, small and large intestines (including Peyer's patches), liver, pancreas, kidneys, adrenals, spleen, heart, trachea and lungs (preserved by inflation with fixative and then immersion), aorta, gonads, uterus, accessory sex organs, female mammary gland, prostate, urinary bladder, gall bladder (mouse), lymph nodes (preferably one lymph node covering the route of administration and another one distant from the route of administration to cover systemic effects), peripheral nerve (sciatic or tibial) preferably in close proximity to the muscle, a section of bone marrow (and/or a fresh bone marrow aspirate), skin and eyes (if changes were observed during ophthalmological examinations).
Järgmisi kudesid tuleks hoida koetüübi ja kavandatava histopatoloogilise uuringu seisukohast kõige sobivamas fiksaatoris: kõik silmaga täheldatavad vigastused, aju (olulised piirkonnad, sealhulgas suuraju, väikeaju ja medulla/ajusild), seljaaju (kolmel tasandil: tservikaalne, poolrindmik, lumbaarne), ajuripats, kilpnääre, kõrvalkilpnääre, harknääre, söögitoru, süljenäärmed, magu, peen- ja jämesool (sealhulgas Peyeri naastud), maks, kõhunääre, neerud, neerupealsed, põrn, süda, trahhea ja kopsud (mis puhutakse kõigepealt säilitusainet täis ja seejärel sukeldatakse sinna), aort, sugunäärmed, emakas, lisasuguorganid, emaste rinnanäärmed, eesnääre, kusepõis, sapipõis (hiir), lümfisõlmed (eelistatult üks lümfisõlm, mis hõlmab manustamiskohta, ja teine lümfisõlm, mis on manustamiskohast eemal, et anda teavet süsteemse toime kohta), perifeerne närv (istmiku- või sääreluu närv), mis on eelistatult lihase lähedal, ning osa luuüdi (või alternatiivselt väike kogus toorest luuüdi), nahk ja silmad (kui oftalmoloogilise läbivaatuse käigus avastati muutusi).
Histopathology
Histopatoloogia
All gross lesions should be examined.
Uurida tuleks kõiki silmaga täheldatavaid kahjustusi.
When applicable, numerical results should be evaluated by an appropriate and generally acceptable statistical method.
Võimaluse korral tuleks numbrilisi tulemusi hinnata asjakohase ja üldiselt tunnustatud statistilise meetodiga.
The statistical methods and the data to be analysed should be selected during the design of the study.
Statistilised meetodid ja analüüsitavad andmed tuleks valida uuringu kavandamise etapis.
physical nature, purity and physico-chemical properties,
füüsikaline loomus, puhtus ning füüsikalis-keemilised omadused;
identification data,
tunnusandmed;
vehicle (if appropriate): justification for choice of vehicle, if other than water.
vehiikel (vajaduse korral): vehiikeli valiku põhjendus, kui vehiikeliks ei ole vesi.
Test species:
Katsealused liigid:
species and strain used,
kasutatud liigid ja liinid;
source, housing conditions, diet etc.,
päritolu, pidamistingimused, toit jne;
actual doses (mg/kg body weight/day), and conversion factor from diet/drinking water test substance concentration (ppm) to the actual dose, if applicable,
tegelikud doosid (mg kehakaalu kg kohta päevas) ja vajaduse korral ümberarvestustegur toidu/joogivee uuritava aine kontsentratsiooni (ppm) ja tegeliku doosi vahel;
body weight and body weight changes,
eluskaal ja muutused eluskaalus;
nature, severity and duration of clinical observations (whether reversible or not),
kliiniliste vaatluste laad, raskus ja kestus (sõltuvalt sellest, kas kahjud on pöörduvad või mitte);
results of ophthalmological examination,
oftalmoloogilise läbivaatuse tulemused;
sensory activity, grip strength and motor activity assessments (when available),
sensoorse aktiivsuse, haardetugevuse ja motoorse tegevuse hindamine (kui võimalik);
terminal body weight, organ weights and organ/body weight ratios,
lõplik kehakaal, organite kaal ja organite kaalu/kehakaalu suhted;
statistical treatment of results, where appropriate,
tulemuste statistiline töötlus, vajaduse korral;
IPCS (1986) Principles and Methods for the Assessment of Neurotoxicity Associated with Exposure to Chemicals.
IPCS (1986). Principles and Methods for the Assessment of Neurotoxicity Associated with Exposure to Chemicals.
Tupper, D.E., Wallace, R.B., (1980) Utility of the Neurologic Examination in Rats.
Tupper, D. E., Wallace, R.B. (1980).
Acta Neurobiol.
Utility of the Neurological Examination in Rats. Acta Neurobiol.
Exp., 40, p. 999-1003.
Exp., 40, 999–1003.
Gad, S.C., (1982) A Neuromuscular Screen for Use in Industrial Toxicology.
Gad, S.C. (1982).
J.Toxicol.
Toxicol.
Health, 9, p. 691-704.
Health, 9, 691–704.
Moser, V.C., Mc Daniel, K.M., Phillips, P.M., (1991) Rat Strain and Stock Comparisons Using a Functional Observational Battery: Baseline Values and Effects of Amitraz.
Moser, V. C, Mc Daniel, K. M., Phillips, P. M. (1991). Rat Strain and Stock Comparisons Using a Functional Observational Battery: Baseline Values and Effects of Amitraz.
Pharmacol., 108, p. 267-283.
Pharmacol., 108, 267–283.
Meyer O.A., Tilson H.A., Byrd W.C., Riley M.T., (1979) A Method for the Routine Assesment of Fore- and Hind- limb grip Strength of Rats and Mice.
Meyer O. A., Tilson H. A., Byrd W. C, Riley M. T. (1979).
Neurobehav.
A Method for the Routine Assessment of Fore- and Hind- limb Grip Strength of Rats and Mice. Neurobehav.
Toxivol., 1, p. 233-236.
Toxivol., 1, pp. 233–236.
Crofton K.M., Howard J.L., Moser V.C., Gill M.W., Reiter L.W., Tilson H.A., MacPhail R.C., (1991) Interlaboratory Comparison of Motor Activity Experiments: Implication for Neurotoxicological Assessments.
Crofton K. M., Howard J. L., Moser V. C, Gill M. W, Reiter L. W, Tilson H. A, MacPhail R. C. (1991). Interlaboratory Comparison of Motor Activity Experiments: Implication for Neurotoxicological Assessments.
Teratol., 13, p. 599-609.
Teratol., 13, 599–609.
Weingand K., Brown G., Hall R. et al., (1996) ‘Harmonisation of Animal Clinic Pathology Testing in Toxicity and Safety Studies’, Fundam.
Weingand K., Brown G., Hall R. et al. (1996). „Harmonisation of Animal Clinic Pathology Testing in Toxicity and Safety Studies”, Fundam.
Toxicol., 29, p. 198-201.
Toxicol., 29, pp. 198–201.
SUB-CHRONIC ORAL TOXICITY TEST REPEATED DOSE 90-DAY ORAL TOXICITY STUDY IN NON-RODENTS
SUBKROONILISE SUUKAUDSE TOKSILISUSE KATSE – SUUKAUDSE KORDUSDOOSI TOKSILISUSE 90PÄEVANE UURING MITTENÄRILISTEL
This sub-chronic oral toxicity test method is a replicate of the OECD TG 409 (1998).
See subkroonilise suukaudse toksilisuse uurimismeetod lähtub juhendist OECD TG 409 (1998).
The 90-day study provides information on the possible health hazards likely to arise from repeated exposure over a period of rapid growth and into young adulthood.
90päevane uuring annab teavet võimalike terviseriskide kohta, mis võivad tõenäoliselt tekkida korduva kokkupuute korral kiire kasvuperioodi jooksul kuni nooremasse täisikka arenemiseni.
The test method allows for the identification in non-rodent species of adverse effects of chemical exposure and should only be used:
Käesolev uurimismeetod võimaldab kindlaks määrata keemilise ainega kokkupuute ebasoodsaid mõjusid mittenäriliste liikidel ja seda tuleks kasutada ainult siis,
where effects observed in other studies indicate a need for clarification/characterisation in a second, non-rodent species, or
kui teistes uuringutes täheldatud mõjud viitavad vajadusele saada selgust või iseloomustust teise, mittenäriliste liigi kohta või
where toxicokinetic studies indicate that the use of a specific non-rodent species is the most relevant choice of laboratory animal, or
kui toksikokineetilised uuringud viitavad sellele, et konkreetse mittenäriliste liigist laboratooriumiloomade kasutamine on parim valik, või
where other specific reasons justify the use of a non-rodent species.
kui mõni muu konkreetne põhjus õigustab mittenäriliste liigi kasutamist.
Animals, which die or are killed during the test are necropsied and at the conclusion of the test surviving animals are also killed and necropsied.
Katse ajal surnud või tapetud loomad lahatakse ning katse lõppemisel tapetakse ja lahatakse ka ellujäänud loomad.
The commonly used non-rodent species is the dog, which should be of a defined breed; the beagle is frequently used.
Tavaliselt kasutatav mittenäriliste liik on koerad, kelle tõug peaks olema täpselt määratletud; sageli kasutatakse jänesekoeri.
Other species, e.g. swine, mini-pigs, may also be used.
Kasutada võib ka teisi liike, nt sigu ja minisigu.
Primates are not recommended and their use should be justified.
Esikloomaliste kasutamine ei ole soovitatud ja nende kasutamist tuleb põhjendada.
Young, healthy animals should be employed, and in the case of the dog, dosing should begin preferably at four to six months and not later than nine months of age.
Kasutada tuleks noori, terveid loomi ja koerte puhul võiks doseerimine eelistatavalt alata 4-6 kuu aga mitte hiljem kui üheksa kuu vanuselt.
Where the study is conducted as a preliminary to a long-term chronic toxicity study, the same species/breed should be used in both studies.
Kui uuring tehakse eeluuringuna pikaajalise kroonilise toksilisuse uuringu raames, tuleks mõlemas uuringus kasutada sama liiki/tõugu loomi.
Healthy young animals, which have been acclimated to laboratory conditions and have not been subjected to previous experimental procedures, should be used.
Kasutada tuleks terveid noori loomi, kes on aklimatiseerunud laboratooriumi tingimustega ning keda ei ole varem uuringus kasutatud.
The duration of acclimatisation will depend upon the selected test species and their source.
Aklimatiseerumise kestus sõltub valitud katselooma liigist ja päritolust.
At least five days for dogs or purpose bred swine from a resident colony and at least two weeks for these animals if from external sources are recommended.
Selle kestuseks soovitatakse vähemalt viis päeva koertele või vastaval eesmärgil kohapeal kasvatatavatele sigadele ja vähemalt kaks nädalat kõnealustele loomadele, kui need on pärit väljastpoolt laboratooriumi.
The test substance may be administered in the diet or in the drinking water, by gavage or in capsules.
Uuritavat ainet võib manustada söögi või joogiveega, sundsöötmisega või kapslitena.
The method of oral administration is dependent on the purpose of the study, and the physical-chemical properties of the test material.
Suukaudse manustamise meetod sõltub uuringu eesmärgist ja uuritava aine füüsikalis-keemilistest omadustest.
At least eight animals (four female and four male) should be used at each dose level.
Iga doositaseme juures tuleks kasutada vähemalt kaheksat looma (nelja emast ja nelja isast).
The number of animals at the termination of the study must be adequate for a meaningful evaluation of toxic effects.
Loomade arv uuringu lõpul peab olema piisav toksilise mõju adekvaatseks hindamiseks.
Based on previous knowledge of the substance or a close analogue, consideration should be given to including an additional satellite group of eight animals (four per sex) in control and in top dose group for observation after the treatment period of reversibility or persistence of any toxic effects.
Tuginedes eelnevatele teadmistele aine või selle lähedase analoogi kohta, tuleks kaaluda kaheksaloomalise (neli kummastki soost) satelliitrühma lisamist kontrollrühma ja suurima doosi rühma, et jälgida pärast manustamisperioodi lõppu mis tahes toksilise toime pööratavust või püsivust.
At least three dose levels and a concurrent control shall be used, except where a limit test is conducted (see 1.5.3).
Uurimuses tuleb kasutada vähemalt kolme doositaset ja ühel ajal uuringuga peab tegema ka kontrolli, välja arvatud piirsisalduskatse tegemisel (vt 1.5.3).
Dose levels may be based on the results of repeated dose or range finding studies and should take into account any existing toxicological and toxicokinetic data available for the test compound or related materials.
Doositasemed võivad põhineda kordusdoosi või vahemiku leidmise uuringu tulemustel ja peaksid arvesse võtma uuritava ühendi või sellega seotud materjalide kohta olemasolevat toksikoloogilist ja toksikokineetilist teavet.
A descending sequence of dose levels should be selected with a view to demonstrating any dosage related response and a no-observed-adverse-effect level (Noael) at the lowest dose level.
Doositasemed tuleks valida kahanevas järjekorras, eesmärgiga näidata iga doosiga seotud reaktsioonid ja katseorganismidele täheldatavat toimet mitteavaldav sisaldus (NOAEL) kõige madalamal doositasemel.
Two to fourfold intervals are frequently optimal for setting the descending dose levels and addition of a fourth test group is often preferable to using very large intervals (e.g. more than a factor of about 6–10) between dosages.
Sageli on kõige optimaalsemad kahe- kuni neljakordsed erinevused alanevate doositasemete korral ja sageli on kasulikum lisada neljas katserühm, kui kasutatakse väga suuri vahesid dooside vahel (nt suuremaid kui 6–10kordseid).
Normally the volume should be kept as low as possible.
Tavaliselt tuleks hoida need mahud võimalikult madalal.
When the test substance is administered in the diet either a constant dietary concentration (ppm) or a constant dose level in terms of the animal's body weight may be used; any alternative used must be specified.
Kui uuritavat ainet manustatakse toiduga, võib kasutada kas püsivat kontsentratsiooni toidus (ppm) või püsiva suurusega doosi vastavalt looma kehakaalule; valitud alternatiiv tuleb täpsustada.
For a substance administered by gavage or by capsule, the dose should be given at similar times each day, and adjusted as necessary to maintain a constant dose level in terms of animal body weight.
Kui ainet manustatakse kunstlikult, tuleks doos anda igal päeval samal ajal ning seda tuleks vajaduse korral kohandada, et looma kehakaalu suhtes säiliks püsiv doositase.
Where the 90 day study is used as a preliminary to a long term chronic toxicity study, a similar diet should be used in both studies.
Kui 90päevane uuring tehakse eeluuringuna pikaajalise kroonilise toksilisuse uuringu raames, tuleks mõlemas uuringus kasutada samalaadset toitu.
At least twice daily, usually at the beginning and end of each day, all animals should be inspected for signs of morbidity and mortality.
Vähemalt kaks korda päevas, tavaliselt iga päeva alguses ja lõpus, tuleks kontrollida, kas loomad on haigestunud või surnud.
These observations should be made, where practical outside the home cage in a standard arena and preferably at similar times on each occasion.
Kui see on praktiliselt võimalik, tuleks sellised vaatlused tuleks teha väljaspool puuri, selleks ettenähtud kohas ja eelistatavalt iga kord samal ajal.
Signs of toxicity should be carefully recorded, including time of onset, degree and duration.
Toksilisuse nähud tuleks koos nende algusaja, raskusastme ja kestusega hoolikalt üles märkida.
Observations should include, but not be limited to, changes in skin, fur, eyes, mucous membranes, occurrence of secretions and excretions and autonomic activity (e.g. lacrimation, pilo-erection, pupil size, unusual respiratory pattern).
Vaatlus peaks sealhulgas sisaldama muutusi nahal, karvkattes, silmades, limaskestadel, sekretsiooni ja ekskretsiooni esinemises ja autonoomses tegevuses (nt pisaratevool, karvade jäigastumine, pupilli suurus, ebatavaline hingamisrütm).
Changes in gait, posture and response to handling as well as the presence of clonic or tonic movements, stereotypes (e.g. excessive grooming, repetitive circling) or any bizarre behaviour should also be recorded.
Samuti tuleks üles märkida muutused käimises, seisangus ja samuti reageerimine käitlemisele ning klooniliste või tooniliste liigutuste esinemine, stereotüübid (nt liigne karvade puhastamine, korduv tiirlemine) või igasugune kummaline käitumine.
If treatment related changes in the eyes are detected all animals should be examined.
Kui silmades avastatakse muutusi, tuleb läbi vaadata kõik loomad.
Haematology, including haematocrit, haemoglobin concentration, erythrocyte count, total and differential leukocyte count, platelet count and a measure of clotting potential such as clotting time, prothrombin time, or thromboplastin time should be investigated at the start of the study, then either at monthly intervals or midway through the test period and finally at the end of the test period.
Katse alguses tuleks uurida hematoloogiat, sealhulgas hematokritti, hemoglobiini kontsentratsiooni, erütrotsüütide arvu, leukotsüütide üld- ja diferentseeritud arvu, vereliistakute arvu ja mõõta vere hüübimisvõimet, nagu näiteks hüübimise kiirust, protrombiiniaega või tromboplastiiniaega, seejärel kas kord iga kuu või katseperioodi keskel ja lõpuks katseperioodi lõpus.
Clinical biochemistry determinations to investigate major toxic effects in tissues and, specifically, effects on kidney and liver, should be performed on blood samples obtained from all animals at the start, then either at monthly intervals or midway through the test and finally at the end of the test period.
Kliinilise biokeemia analüüsid, millega uuritakse kõige tähtsamaid mürgi mõjusid kudedes ja eriti selle mõju neerule ja maksale, tuleks teha vereproovide kohta, mis on võetud kõikidelt loomadelt katse alguses, seejärel kas kord iga kuu või katseperioodi keskel ja lõpuks katseperioodi lõpus.
Test areas, which should be considered are electrolyte balance, carbohydrate metabolism, and liver and kidney function.
Vaatluse alla tuleks võtta sellised uuringuvaldkonnad nagu elektrolüütide tasakaal, sahhariidide ainevahetus ja maksa ning neeru funktsioon.
The selection of specific tests will be influenced by observations on the mode of action of the test substance.
Konkreetsete katsete valikut mõjutavad tähelepanekud uuritava aine mõju kohta.
Animals should be fasted for a period appropriate to the species prior to blood sampling.
Sõltuvalt liigist ei tohiks loomadele enne vereproovide võtmist teatud aja vältel süüa anda.
Suggested determinations include calcium, phosphorus, chloride, sodium, potassium, fasting glucose, alanine aminotransferase, aspartate aminotransferase, ornithine decarboxylase, gamma glutamyl transpeptidase, urea nitrogen, albumin, blood creatinine, total bilirubin and total serum protein measurements.
Soovitatavad analüüsid on kaltsium, fosfor, kloriid, naatrium, kaalium, paastumise glükoos, alaniinaminotransferaas, aspartaadaminotransferaas, ornitiindekarboksülaas, gamma-glutamüültranspeptidaas, karbamiidlämmastik, albumiin, vere kreatiniin, kogu bilirubiin ja kogu seeriumi valgu mõõtmised.
Urinalysis determinations should be performed at least at the start, then midway and finally at the end of the study using timed urine volume collection.
Uriinianalüüsi peaks tegema vähemalt uuringu alguses, keskel ja lõpus, kasutades uriini kogumist kindlatel aegadel.
Urinalysis determinations include appearance, volume, osmolality or specific gravity, pH, protein, glucose and blood/blood cells.
Uriinianalüüsi puhul määratakse välimus, ruumala, osmolaalsus või erikaal, pH, valk, glükoos ja veri ja/või vererakud.
Additional parameters may be employed where necessary to extend the investigation of observed effect(s).
Vajadusel võib kasutada lisaparameetreid, kui on tarvis laiendada täheldatud mõju uurimist.
In addition, studies to investigate markers of general tissue damage should be considered.
Lisaks tuleks kaaluda üldisele kudede kahjustusele osutavate markerite uurimist.
Other determinations, which may be necessary for an adequate toxicological evaluation include analyses of lipids, hormones, acid/base balance, methaemoglobin, and cholinesterase inhibition.
Muud analüüsid, mis võivad osutuda vajalikuks adekvaatse toksikoloogilise hindamise saamiseks, hõlmavad lipiidide, hormoonide, happe-aluse tasakaalu, methemoglobiini ja kolinesteraasi pärssimise analüüse.
Additional clinical biochemistry may be employed where necessary to extend the investigation of observed effects.
Vajadusel võib kasutada täiendavaid kliinilise biokeemia valdkonda kuuluvaid uuringuid, kui on tarvis laiendata täheldatud mõju uurimist.
The liver with gall bladder, kidneys, adrenals, testes, epididymides, ovaries, uterus, thyroid (with parathyroids), thymus, spleen, brain and heart of all animals (apart from those found moribund and/or inter-currently killed) should be trimmed of any adherent tissue, as appropriate, and their wet weight taken as soon as possible after dissection to avoid drying.
Kõikide loomade (välja arvatud need, kes leitakse surevatena ja/või tapetakse uuringu ajal) maks koos sapipõiega, neerud, neerupealsed, munandid, munandimanused, munasarjad, emakas, kilpnääre (koos kõrvalkilpnäärmetega), harknääre, põrn, aju ja süda tuleb vajaduse korral puhastada muudest kudedest ja nende märgmass tuleks fikseerida võimalikult kohe pärast nende eemaldamist, et vältida kuivamist.