natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Toxicology, 19, p. 261-266.
Toxicology, 19, 261–266.
Basketter D.A., Blaikie L., Derman R.J., Kimber I., Ryan C.A., Gerberick G.F., Harvey P., Evans P., White I.R. and Rycroft R.T.G., (2000) Use of local lymph node assay for the estimation of relative contact allergenic potency.
Basketter DA, Blaikie L, Derman RJ, Kimber I, Ryan CA, Gerberick GF, Harvey P, Evans P, White IR and Rycroft RTG (2000). Use of local lymph node assay for the estimation of relative contact allergenic potency.
Contact Dermatitis 42, p. 344-48.
Contact Dermatitis 42, 344–48.
This method is equivalent of OECD TG 424 (1997).
Käesolev meetod on samaväärne OECD TG 424ga (1997).
This test method has been designed to obtain the information necessary to confirm or to further characterise the potential neurotoxicity of chemicals in adult animals.
Käesolev katsemeetod on välja töötatud sellise teabe saamiseks, mis on vajalik kemikaalide võimaliku neurotoksilisuse kinnitamiseks või täiendavaks iseloomustamiseks täiskasvanud loomadel.
It can either be combined with existing test methods for repeated dose toxicity studies or to be carried out as a separate study.
Seda saab kombineerida olemasolevate, korduva annusega toksilisuse uuringute katsemeetoditega või sooritatakse eraldi uuringuna.
It is recommended that the OECD Guidance Document on Neurotoxicity Testing Strategies and Methods (1) be consulted to assist in the design of studies based on this test method.
On soovitav, et OECD neurotoksilisuse uurimise strateegiaid ja meetodeid käsitleva juhisdokumendi (1) osas peetaks nõu, et aidata välja töötada käesoleval katsemeetodil põhinevaid uuringuid.
This is particularly important when modifications of the observations and test procedures as recommended for routine use of this method are considered.
See on eriti tähtis siis, kui võetakse arvesse käesoleva meetodi rutiinseks kasutamiseks soovitatud vaatluste ja katsemenetluste muudatusi.
The guidance document has been prepared to facilitate the selection of other test procedures for use in specific circumstances.
Juhisdokument on koostatud, et hõlbustada muude, teatavates olukordades kasutatavate katsemenetluste valikut.
The assessment of developmental neurotoxicity is not the subject of this method.
Käesoleva meetodi abil ei hinnata arenguga seotud neurotoksilisust.
In the assessment and evaluation of the toxic characteristics of chemicals, it is important to consider the potential for neurotoxic effects.
Kemikaalide toksiliste omaduste hindamisel on oluline arvesse võtta võimalikke neurotoksilisi mõjusid.
Already the test method for repeated dose systemic toxicity includes observations that screen for potential neurotoxicity.
Juba korduvate annustega süsteemset toksilisust uuriv katsemeetod hõlmab vaatlusi, mis skriinivad võimalikku neurotoksilisust.
This test method can be used to design a study to obtain further information on, or to confirm, the neurotoxic effects observed in the repeated dose systemic toxicity studies.
Käesolevat katsemeetodit võib kasutada sellise uuringu väljatöötamiseks, mille abil saadakse lisateavet või kinnitust täheldatud neurotoksiliste mõjude kohta korduva annusega süsteemse toksilisuse uuringutes.
However, consideration of the potential neurotoxicity of certain classes of chemicals may suggest that they may be more appropriately evaluated using this Method without prior indications of the potential neurotoxicity from repeated dose systemic toxicity studies.
Kemikaalide teatavate klasside võimaliku neurotoksilisuse arvessevõtmine võib viidata sellele, et neid võib sobivamalt hinnata, kasutades meetodid ilma eelnevalt korduva annusega neurotoksilisuse uuringutest saadud võimalike neurotoksilisuse märkideta.
Such considerations include, for example:
Selliste kaalutluste hulka kuuluvad nt:
observation of neurological signs or neuropathological lesions in toxicity studies other than repeated dose systemic toxicity studies, or
neuroloogiliste märkide või neuropatoloogiliste kahjustuste jälgimine muudes toksilisuse uuringutes kui korduva annusega süsteemse toksilisuse uuringud või
structural relationship or other information linking them to known neurotoxicants.
struktuuriline samalaadsus või muu teave, mis seob kemikaalid tuntud neurotoksiliste ainetega.
In addition there may be other instances when use of this test method is appropriate; for further details see (1).
Lisaks sellele võib olla muid näiteid, kui käesoleva katsemeetodi kasutamine on vajalik, vt täiendavad üksikasjad viites (1).
This method has been developed so that it can be tailored to meet particular needs to confirm the specific histopathological and behavioural neurotoxicity of a chemical as well as provide a characterisation and quantification of the neurotoxic responses.
Käesolev meetod on välja töötatud selliselt, et seda saab kohandada vastavalt erilistele vajadustele, mis kinnitavad kemikaalide teatavat histopatoloogilist ja käitumusega seotud neurotoksilisust ning iseloomustavad ja kvantifitseerivad neurotoksilisi reaktsioone.
In the past, neurotoxicity was equated with neuropathy involving neuropathological lesions or neurological dysfunctions, such as seizure, paralysis or tremor.
Varem võrdsustati neurotoksilisust neuropaatiaga, millega kaasnevad neuropatoloogilised kahjustused või neuroloogilised väärtalitlused nagu atakk, halvatus või värin.
Although neuropathy is an important manifestation of neurotoxicity, it is now clear that there are many other signs of nervous system toxicity (e.g. loss of motor co-ordination, sensory deficits, learning and memory dysfunctions) that may not be reflected in neuropathy or other types of studies.
Kuigi neuropaatia on neurotoksilisuse tähtis ilming, on nüüd selge, et on palju muid närvisüsteemi mürgistusnähte (nt motoorse koordinatsiooni kadumine, sensoorsed puudujäägid, õppimis- ja mäluhäired), mida ei pruugita kajastada neuropaatias või muud liiki uuringutes.
This neurotoxicity test method is designed to detect major neurobehavioural and neuropathological effects in adult rodents.
Käesolev neurotoksilisust uuriv katsemeetod on välja töötatud närvikäitumis- ja neuropatoloogiliste häirete tuvastamiseks täiskasvanud närilistel.
While behavioural effects, even in the absence of morphological changes, can reflect an adverse impact on the organism, not all behavioural changes are specific to the nervous system.
Kuigi käitumishäired, isegi juhul, kui morfoloogilised muutused puuduvad, võivad peegeldada negatiivset mõju organismile, ei ole mitte kõik käitumismuutused närvisüsteemile omased.
Therefore, any changes observed should be evaluated in conjunction with correlative histopathological, haematological or biochemical data as well as data on other types of systemic toxicity.
Seetõttu tuleks täheldatud muutusi hinnata koostoimes nii korrelatiivsete histopatoloogiliste, hematoloogiliste või biokeemiliste andmetega kui ka muud süsteemse toksilisuse liiki käsitlevate andmetega.
The testing called for in this method to provide a characterisation and quantification of the neurotoxic responses includes specific histopathological and behavioural procedures that may be further supported by electrophysiological and/or biochemical investigations (1)(2)(3)(4).
Käesoleva meetodiga ettenähtud neurotoksiliste reaktsioonide iseloomustamiseks ja kvantifitseerimiseks tehtav uurimine hõlmab histopatoloogilisi ja käitumisega seotud menetlusi, mida võivad toetada elektrofüsioloogilised ja/või biokeemilised uuringud (1, 2, 3, 4).
Neurotoxicants may act on a number of targets within the nervous system and by a variety of mechanisms.
Neurotoksilised ained võivad toimida närvisüsteemi mitmetele osadele ja paljude mehhanismide kaudu.
Since no single array of tests is capable of thoroughly assessing the neurotoxic potential of all substances, it may be necessary to utilise other in vivo or in vitro tests specific to the type of neurotoxicity observed or anticipated.
Kuna ükski katsesari ei ole võimeline põhjalikult hindama kõikide ainete neurotoksilist võimet, võib osutuda vajalikuks kasutada muid in vivo või in vitro katseid, mis on omased täheldatud või ootuspärase neurotoksilisuse liigile.
This test method can also be used, in conjunction with the guidance set out in the OECD Guidance Document on Neurotoxicity Testing Strategies and Methods (1) to design studies intended to further characterise or increase the sensitivity of the dose-response quantification in order or better estimate a no-observed-adverse effect level or to substantiate known or suspected hazards of the chemical.
Käesolevat katsemeetodit võib samuti kasutada koostoimes OECD neurotoksilisuse uurimise strateegiat ja meetodeid käsitlevas juhisdokumendis (1) sätestatud juhistega, et töötada välja uuringud, mis on ette nähtud täiendavaks kirjeldamiseks või annus-reaktsiooni kvantifikatsiooni tundlikkuse suurendamiseks, et paremini hinnata täheldamata negatiivse mõju määra või kinnitaksid kemikaali teadaolevaid või kahtlustatavaid ohte.
For example, studies may be designed to identify and evaluate the neurotoxic mechanism(s) or supplement the data already available from the use of basic neurobehavioural and neuropathological observation procedures.
Näiteks võib välja töötada uuringud, millega neurotoksilisi mehhanisme identifitseeritakse ja hinnatakse või täiendatakse andmeid, mis on saadud juba põhiliste närvi-käitumis- ja neuropatoloogiliste vaatlusprotseduuride kasutamisel.
Such studies need not replicate data that would be generated from the use of the standard procedures recommended in this Method, if such data are already available and are not considered necessary for the interpretation of the results of the study.
Sellistes uuringutes ei ole vaja hankida andmeid, mis on saadud juba käesoleva meetodi poolt soovitatud standardmenetluste kasutamisel, kui sellised andmed on juba olemas ja neid ei peeta vajalikuks uuringu tulemuste tõlgendamisel.
This neurotoxicity study, when used alone or in combination, provides information that can:
Käesolev neurotoksilisuse uuring, kas eraldi või millegagi koos kasutades, annab sellist teavet, mida saab:
identify whether the nervous system is permanently or reversibly affected by the chemical tested;
kindlaks teha, kas närvisüsteem on alaliselt või pöörduvalt uuritud kemikaali tõttu kahjustatud;
contribute to the characterisation of the nervous system alterations associated with exposure to the chemical, and to understanding the underlying mechanism.
aidata kaasa selliste närvisüsteemi muutuste iseloomustamisele, mis on seotud kemikaalidega kokkupuutega ja aluseks oleva mehhanismi mõistmisele;
determine dose-and time-response relationships in order to estimate a no-observed-adverse-effect level (which can be used to establish safety criteria for the chemical).
kindlaks määrata annuse ja selle reaktsiooni ning aja ja reaktsiooni suhted, et hinnata täheldamata negatiivse mõju määra (mida saab kasutada kemikaalide ohutuskriteeriumide loomisel).
This test method uses oral administration of the test substance.
Käesolevas katsemeetodis manustatakse katseainet suu kaudu.
Other routes of administration (e.g. dermal or inhalation) may be more appropriate, and may require modification of the procedures recommended.
Võib kasutada ka muid manustamisteid (nt naha kaudu või sisse hingates), kuid see võib eeldada soovitatud protseduuride muutmist.
Considerations of the choice of the route of administration depend on the human exposure profile and available toxicological or kinetic information.
Manustamisviisi valiku kaalutlused sõltuvad inimeste kokkupuute omadustest ja olemasolevast toksikoloogilisest või kineetilisest teabest.
Adverse effect: is any treatment-related alteration from baseline that diminishes an organism's ability to survive, reproduce or adapt to the environment.
Kahjulik mõju – selline töötlemisega seotud muutus algtasemest, mis vähendab organismi võimet ellu jääda, sigida või kohaneda keskkonnaga.
Neurotoxicity: is an adverse change in the structure or function of the nervous system that results from exposure to a chemical, biological or physical agent.
Neurotoksilisus – negatiivne muutus närvisüsteemi struktuuris ja funktsioonis, mis tuleneb kemikaali, bioloogilise või füüsilise mõjuritega kokkupuutest.
Neurotoxicant: is any chemical, biological or physical agent having the potential to cause neurotoxicity.
Neurotoksiline aine – kemikaal, bioloogiline või füüsiline mõjur, mis võib põhjustada neurotoksilisust.
NOAEL: is the abbreviation for no-observed-adverse effect level and is the highest dose level where no adverse treatment-related findings are observed.
NOAEL – lühend täheldamata-kahjuliku-mõju määra kohta ja see on kõrgeim annusmäär, kus ei ole täheldatud kahjulikke, katse tegemisega seotud leide.
The test chemical is administered by the oral route across a range of doses to several groups of laboratory rodents.
Katsekemikaali manustatakse suu kaudu erinevat annustena laborinäriliste mitmele rühmale.
Repeated doses are normally required, and the dosing regimen may be 28 days, subchronic (90 days) or chronic (1 year or longer).
Korduvad annused on tavaliselt eeldatud, ning annustamisrežiim võib olla 28 päeva, subkrooniline 90 päeva või krooniline üks aasta või kauemgi.
The procedures set out in this test method may also be used for an acute neurotoxicity study.
Käesolevas katsemeetodis sätestatud menetlusi võib samuti kasutada ägeda neurotoksilisuse uuringuks.
The animals are tested to allow the detection or the characterisation of behavioural and/or neurological abnormalities.
Loomi uuritakse, et tuvastata või iseloomustada käitumise ja/või neuroloogilisi kõrvalekaldeid.
A range of behaviours that could be affected by neurotoxicants is assessed during each observation period.
Igal vaatlusperioodil hinnatakse neurotoksiliste ainete mõjutatud hulka kattumisi.
At the end of the test, a subset of animals of each sex from each group are perfused in situ and sections of the brain, spinal cord, and peripheral nerves are prepared and examined.
Katse lõpus osale loomadest (igas katserühmast, mõlemast soost) tehakse in situ perfusioon ning ajust, seljaajust ja perifeersetest närvidest prepareeritakse lõiked ja neid uuritakse.
When the study is conducted as a stand-alone study to screen for neurotoxicity or to characterise neurotoxic effects, the animals in each group not used for perfusion and subsequent histopathology (see Table 1) can be used for specific neurobehavioural, neuropathological, neurochemical or electrophysiological procedures that may supplement the data obtained from the standard examinations required by this method (1).
Kui uuring tehakse eraldi uuringuga neurotoksilisuse skriinimiseks või neurotoksiliste mõjude iseloomustamiseks, võib kasutada igast rühmast loomi, keda ei kasutatud perfusioonil ja hiljem histopatoloogilisel uuringul (vt tabel 1), teatavate närvi-käitumis-, neuropatoloogilistel, neurokeemilistel või elektrofüsioloogilistel protseduuridel käesoleva meetodi (1) poolt nõutavatest standarduuringutest saadud andmete täiendamiseks.
These supplemental procedures can be particularly useful when empirical observations or anticipated effects indicate a specific type or target of a chemical's neurotoxicity.
Need täiendavad protseduurid võivad olla eriti kasulikud, kui empiirilised vaatlused või oodatavad mõjud viitavad kemikaali neurotoksilisuse teatavale liigile või sihtmärgile.
Alternatively, the remaining animals can be used for evaluations such as those called for in test methods for repeated dose toxicity studies in rodents.
Alternatiivselt võib kasutada allesjäänud loomi sellistel hindamistel, mis on ette nähtud närilistega tehtavate korduva annusega toksilisuse uuringute katsemeetodites.
When the procedures of this test method are combined with those of other test methods, a sufficient number of animals is needed to satisfy the requirements for the observations of both studies.
Kui käesoleva katsemeetodi protseduure kombineeritakse muude katsemeetodite protseduuridega, on vaja piisavalt loomi mõlemate uuringute vaatluste nõuete rahuldamiseks.
The preferred rodent species is the rat, although other rodent species, with justification, may be used.
Eelistatud näriliste liik on rotid, kuigi võib põhjenduse korral kasutada ka näriliste teisi liike.
Commonly used laboratory strains of young adult healthy animals should be employed.
Rakendatakse noorte täiskasvanute ja tervete loomade enimkasutatavaid laboritüvesid.
Dosing should normally begin as soon as possible after weaning, preferably not later than when animals are six weeks, and, in any case, before the animals are nine weeks age.
Annustamist tuleks alustada tavaliselt nii kiiresti kui võimalik pärast võõrutamist, soovitavalt mitte enne, kui loomad on kuuenädalased, ja igal juhul enne, kui loomad on üheksanädalased.
However, when this study is combined with other studies this age requirement may need adjustment.
Kui käesolevat uuringut siiski kombineeritakse muude uuringutega, on vaja kohandada vanusenõuet.
At the commencement of the study the weight variation of animals used should not exceed ± 20 % of the mean weight of each sex.
Uuringut alustades peaks loomade massi muutus olema minimaalne ja ei tohiks ületada ± 20 % iga soo keskmisest massist.
Where a repeated dose study of short duration is conducted as a preliminary to a long term study, animals from the same strain and source should be used in both studies.
Kui tehakse korduva annusega lühiajaline uuring pikaajalise uuringu alguuringuna, tuleks kasutada mõlemas uuringus samast liinist ja sama päritolu loomi.
Animals may be housed individually, or be caged in small groups of the same sex.
Loomi võib hoida eraldi või väikestes samast soost loomade rühmades.
Healthy young animals are randomly assigned to the treatment and control groups.
Terved noored loomad määratakse juhuvaliku alusel kontroll- ja katserühma.
The animals are identified uniquely and kept in their cages for at least (5) five days prior the start of the study to allow for acclimatisation to the laboratory conditions.
Loomad identifitseeritakse individuaalselt ja hoitakse oma puurides vähemalt viis päeva enne uurimuse alustamist, et võimaldada laboritingimustega kohanemist.
Route of administration and preparation of doses
Manustamisviis ja annuste ettevalmistamine
This test method specifically addresses the oral administration of the test substance.
Käesolevas katsemeetodis manustatakse katseainet suu kaudu.
Oral administration may be by gavage, in the diet, in drinking water or by capsules.
Suu kaudu saab manustada sondi abil, toiduga, joogiveega või kapslitena.
Other routes of administration (e.g. dermal or inhalation) can be used but may require modification of the procedures recommended.
Võib kasutada ka muid manustamisviise (nt naha kaudu või sisse hingates), kuid see võib eeldada soovitatud protseduuride muutmist.
The rationale for choosing the route of administration as well as resulting modifications to the procedures of this test method should be indicated.
Tuleks ära märkida põhjendus manustamisviisi valimiseks ning käesoleva meetodi protseduuride muudatuste tegemiseks.
Where necessary, the test substance may be dissolved or suspended in a suitable vehicle.
Vajadusel lahustatakse või suspendeeritakse katseaine sobivas kandeaines.
It is recommended that the use of an aqueous solution/suspension be considered first, followed by consideration of a solution/suspension in oil (e.g. corn oil) and then by possible solution/suspension in other vehicle.
On soovitav, et võimaluse korral kaalutakse esmalt vesilahuse/-suspensiooni kasutamist, seejärel õlilahuse/-emulsiooni (nt maisiõli) kasutamist ja siis võimalikku muude kandealuste lahust/suspensiooni.
The toxic characteristics of the vehicle must be known.
Kandeaine toksilised omadused peaksid olema teada.
In addition, consideration should be given to the following characteristics of the vehicle: effects of the vehicle on absorption, distribution, metabolism, or retention of the test substance which may alter its toxic characteristics; and effects on the food or water consumption or the nutritional status of the animals.
Lisaks sellele tuleks arvesse võtta järgmisi kandeaine omadusi: katseaine absorbtsiooni, jaotamist, metabolismi või peetumist käsitlevad mõjud; katseaine keemilisi omadusi käsitlevad mõjud, mis võivad muuta toksilisi omadusi; ning loomade toidu- või veetarbimist või toitumust käsitlevad mõjud.
PROCEDURES
PROTSEDUURID
Number and sex animals
Loomade arv ja sugu
When the study is conducted as a separate study, at least 20 animals (10 females and 10 males) should be used in each dose and control group for the evaluation of detailed clinical and functional observations.
Kui uuring tehakse eraldi uuringuga, tuleks kasutada vähemalt 20 looma (10 emaslooma ja 10 isaslooma) igas annus- ja kontrollrühmas üksikasjalike kliiiniliste ja funktsionaalsete vaatluste hindamiseks.
When the study is conducted in combination with a repeated dose toxicity study, adequate numbers of animals should be used to meet the objectives of both studies.
Kui uuring tehakse koos korduva annusega toksilisuse uuringuga, tuleks kasutada piisavalt loomi mõlema uuringu eesmärkide täitmiseks.
The minimum numbers of animals per group for various combinations of studies are given in Table 1.
Loomade minimaalne arv iga rühma kohta erinevate uuringute kombinatsioonides on toodud tabelis 1.
If interim kills or recovery groups for observation of reversibility, persistence or delayed occurrence of toxic effects post treatment are planned or when supplemental observations are considered, then the number of animals should be increased to ensure that the number of animals required for observation and histopathology are available.
Kui osa loomades surmatakse uuringu kestel või suunatakse toibuvatest loomadest koosnevasse rühma toksiliste mõjude pöörduvuse, püsivuse või hilisema esinemise vaatlemiseks katse järel või kui kaalutakse täiendavaid vaatlusi, siis tuleks suurendada loomade arvu, tagamaks, et vaatluseks ja histopatoloogilisteks uuringuteks oleks kättesaadav nõutav arv loomi.
Treatment and control group
Katse- ja kontrollrühm
At least three dose groups and a control group should generally be used, but if from the assessment of other data, no effects would be expected at a repeated dose of 1000 mg/kg body weight/day, a limit test may be performed.
Tuleks kasutada vähemalt kolme katse- ja kontrollrühma, kuid kui muude andmete hindamisel ei eeldata ühtegi mõju korduva annusega 1000 mg kg kehamassi kohta päevas, võib teha piirkatse.
If there are no suitable data available, a range finding study may be performed to aid in the determination of the doses to be used.
Kui puuduvad sobivad andmed, tuleks teha annuse piirkonna määramise katse, et aidata kindlaks määrata kasutatavaid annuseid.
If a vehicle is used in administering the test substance, the control group should receive the vehicle at the highest volume used.
Kui kandeainet kasutatakse katseaine manustamisel, peaks kontrollrühm saama kandeainet suurima kasutatud kogusena.
The laboratory performing the study should present data demonstrating its capability to carry out the study and the sensitivity of the procedures used.
Uuringut teostav labor peaks esitama andmed oma võime kohta teostada uuringut ja kasutatud protseduuride tundlikkuse kohta.
Such data should provide evidence of the ability to detect and quantify, as appropriate, changes in the different end points recommended for observation, such as autonomic signs, sensory reactivity, limb grip strength and motor activity.
Sellised andmed peaksid tõendama võimet tuvastada ja kvantifitseerida muutusi lõpp-punktides, mille vaatlemist soovitatakse. Nendeks on autonoomsed sümptomid, sensoorne reaktiivsus, jäseme haardejõud ja motoorne aktiivsus.
Information on chemicals that cause different types of neurotoxic responses and could be used as positive control substances can be found in references 2 to 9.
Teave kemikaalide kohta, mis põhjustavad erinevat liiki neurotoksilisi reaktsioone ja mida võib kasutada positiivsete kontrollainetena, võib leida viidetes 2–9.
Historical data may be used if the essential aspects of the experimental procedures remain the same.
Varasemaid andmeid võib kasutada, kui katsemenetluste olulised aspektid jäävad samaks.