natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The reports shall contain detailed information on the financial performance of the company as well as of the investments it has made.
Aruannetes peab olema üksikasjalik teave äriühingu finantssuutlikkuse ja tehtud investeeringute kohta.
OJ C 194, 18.8.2006, p. 26.
ELT C 194, 18.8.2006, lk 26.
Details of the procedure were described in the decision to open the procedure (see footnote 1) and remain relevant for the purpose of the present decision.
Menetluse üksikasju kirjeldati menetluse algatamise otsuses (vt joonealune märkus 1) ja need kehtivad ka käesoleva otsuse puhul.
Figures as at 30 January 2004.
Numbrid 30. jaanuari 2004. aasta seisuga.
Any conversions of SIT amounts to EUR are purely indicative and based on the rate 1 EUR = SIT 240.
Summade konverteerimine Sloveenia tolaritest eurodeks on vaid näitlik ja põhineb kursil 1 euro = 240 Sloveenia tolarit.
In the course of the procedure, Slovenia declared that the costs of the financial restructuring were ‘outside the restructuring programme’ and would be met by commercial loans obtained by Javor Pivka without any involvement of state aid.
Menetluse käigus teatas Sloveenia, et rahalise ümberkorraldamise kulud jäid „ümberkorralduskavast väljapoole” ja need peaks Javor Pivka kandma saadud ärilaenudest, ilma igasugust riigiabi kaasamata.
The corresponding amount, SIT 400000000, was not included by Slovenia in the costs of the restructuring programme.
Sloveenia ei kandnud vastavat summat ( 400000000 Sloveenia tolarit) ümberkorralduskava kuludesse.
However the Commission takes the view that the financial restructuring is an integral and necessary part of the restructuring programme and that consequently its costs should be included in the restructuring cost.
Komisjon on siiski seisukohal, et rahaline ümberkorraldamine on ümberkorralduskava lahutamatu ja vajalik osa ning et sellest tulenevalt tuleks selle kulud kanda ümberkorralduskuludesse.
Its financing, to the extent that it is secured by loans obtained on market terms and free of aid, is to be considered as Javor Pivka's own contribution.
Selle rahastamist (sel määral, mis on tagatud turutingimustel saadud laenudega ja ilma riigiabita) tuleb käsitleda Javor Pivka omapanusena.
In this table, as in the rest of the decision, the Commission has incorporated these amounts in the restructuring costs and in the ‘own funds’.
Selles tabelis, nagu ka ülejäänud otsuses, on komisjon kandnud kõnealused summad ümberkorralduskuludesse ja „omavahenditesse”.
Community guidelines on State aid for rescuing and restructuring firms in difficulty (OJ C 288, 9.10.1999, p. 2).
Raskustes olevate äriühingute päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antavat riigiabi käsitlevad ühenduse suunised (EÜT C 288, 9.10.1999, lk 2 ).
See opening decision (mentioned in footnote 1), points 19 and 20, and also the Commission decision in case C-3/2005 FSO, OJ C 100, 26.4.2005, p. 2, point 38 et seq.
Vt menetluse algatamise otsus (nimetatud joonealuses märkuses 1), punktid 19 ja 20, ning ka komisjoni otsus kohtuasjas C 3/2005 FSO, ELT C 100, 26.4.2005, lk 2, punkt 38 ja järgnevad punktid.
Case No COMM/M.4165 — Sonae Industria/Hornitex, Commission Decision of 28.6.2006, point 11.
COMM/M.4165 – Sonae Industria/Hornitex, komisjoni 28. juuni 2006. aasta otsuse punkt 11.
Case No COMM/M.4165 — Sonae Industria/Hornitex, Decision of 28.6.2006.
COMM/M.4165 – Sonae Industria/Hornitex, komisjoni 28. juuni 2006. aasta otsus.
At least in view of other examples under the 1999 guidelines, see the Commission Decision in case C-3/2005 FSO, OJ C 100, 26.4.2005, p. 2, point 38 et seq.
Vähemalt muude 1999. aasta suuniste kohaste näidete valguses, vt komisjoni otsus kohtuasjas C 3/2005 FSO, ELT C 100, 26.4.2005, lk 2, punkt 38 ja järgnevad punktid.
Commission Decision in case N 464/05 AB Kauno of 22.2.2006, point 17.
Komisjoni 22. veebruari 2006. aasta otsus kohtuasjas N464/05 AB Kauno, punkt 17.
This was confirmed, as regards cash flow, in Commission Decisions in case C-19/2000 TGI, OJ L 62 of 5.3.2002, p. 30, point 106 and case C-30/1998 Wildauer Kurbelwelle, OJ L 287 of 14.11.2000, p. 51, point 52 and, for the 2004 guidelines, in the AB Kauno case (see footnote 12).
Seda kinnitati rahakäibe osas komisjoni otsustes kohtuasjas C-19/2000 TGI, EÜT L 62, 5.3.2002, lk 30, punkt 106 ja kohtuasjas C-30/1998 Wildauer Kurbelwelle, EÜT L 287, 14.11.2000, lk 51, punkt 52, ja 2004. aasta suuniste puhul Ab Kauno kohtuasjas (vt joonealune märkus 12).
See Commission Decision in case C-39/2000 Doppstadt, OJ L 108, 30.4.2003, p. 8, point 74 and Commission Decision in case C-33/1998 Babcock Wilcox (OJ L 67, 9.3.2002, p. 50).
Vt komisjoni otsused kohtuasjas C-39/2000 Doppstadt, ELT L 108, 30.4.2003, lk 8, punkt 74 ja kohtuasjas C-33/1998 Babcock Wilcox, EÜT L 67, 9.3.2002, lk 50.
See Commission Decision of 13 September 2006 in Case N 350/06 MSO (OJ C 280 of 18.11.2006).
Vt komisjoni 13. septembri 2006. aasta otsus kohtuasjas N 350/06 MSO, ELT C 280, 18.11.2006.
This funds were to be sourced as follows: Divestment of assets (financial and real estate) were to provide SIT 958427170. Another SIT 900000000 would come from bank loans obtained on market terms, without the support of aid. The remainder would be provided trough ‘depreciation and amortisation’ of assets (expected to amount to a total of SIT 1111786000 in 2004-2006).
Vahendid tuli hankida järgmistest allikatest: varade loovutamine (finants- ja kinnisvara) pidi andma 958427170 Sloveenia tolarit; ülejäänud 900000000 Sloveenia tolarit oleks tulnud turutingimustel saadud pangalaenudest, riigiabi toeta; ülejäänud oleks saadud varade „kulumi ja amortisatsiooni” kaudu (oodatav summa oleks kokku 1111786000 Sloveenia tolarit aastatel 2004–2006).
concerning an Italian State aid scheme to the Sardinian shipping sector C 23/96 (NN 181/95) and C 71/97 (N 144/97)
mis käsitleb Sardiinia laevandussektorile suunatud Itaalia riiklikku toetuskava C 23/96 (NN 181/95) ja C 71/97 (N 144/97)
(notified under document number C(2007) 3257)
(teatavaks tehtud numbri K(2007) 3257 all)
Having regard to the Treaty establishing the European Community, in particular the first subparagraph of Article 88(2) thereof,
võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eelkõige selle artikli 88 lõike 2 esimest lõiku,
Having, pursuant to those provisions, called on the parties concerned to submit their comments,
olles vastavalt kõnealustele sätetele kutsunud asjaomaseid isikuid üles esitama märkusi
By letter of 24 June 1996 [1], the Commission informed the Italian authorities of its decision to initiate the procedure provided for in Article 88(2) of the EC Treaty (formerly Article 93(2)) with regard to an unlawful aid scheme established by the region of Sardinia in favour of shipping companies for the construction, acquisition, conversion, modification or repair of ships (hereinafter original aid scheme).
juuni 1996. aasta kirjaga [1] teavitas komisjon Itaalia ametivõime oma otsusest algatada EÜ asutamislepingu artikli 88 lõikes 2 (endine artikli 93 lõige 2) ettenähtud menetlus seoses Sardiinia maakonnas kehtestatud ebaseadusliku laevandusettevõtjaid soosiva toetuskavaga laevade ehitamise, omandamise, rekonstrueerimise, ümberehitamise või remontimise jaoks (edaspidi „algne toetuskava”).
After the procedure was opened, the Italian Government sent its observations to the Commission in a letter dated 31 October 1996 (DG7-Transport A/23443).
Pärast menetluse algatamist saatis Itaalia valitsus oma tähelepanekud komisjonile 31. oktoobri 1996. aasta kirjaga (DG7 – Transport A/23443).
The Sardinian regional authorities sent their observations in letters dated 11 October 1996 (DG7-Transport A/21870) and 22 January 1997.
Sardiinia piirkondlikud ametiasutused saatsid oma tähelepanekud 11. oktoobri 1996. aasta kirjaga (DG7 – Transport A/21870) ja 22. jaanuari 1997. aasta kirjaga.
No other Member States or interested third parties sent their observations within the time limit of one month after publication of the decision to open the procedure.
Menetluse algatamise otsuse teatavakstegemisele järgnenud ühekuise tähtaja jooksul ei esitanud oma tähelepanekuid ükski teine liikmesriik ega kolmas huvitatud isik.
It should be noted, however, that some third parties submitted comments outside this deadline.
Tuleb aga märkida, et mõned kolmandad huvitatud isikud esitasid oma märkused väljaspool kõnealust tähtaega.
On 21 October 1997, the Commission adopted Decision 98/95/EC, which establishes the incompatibility with the common market of the aid scheme in question [2].
oktoobril 1997. aastal võttis komisjon vastu otsuse 98/95/EÜ, millega kinnitatakse kõnealuse toetuskava mittevastavust ühisturule.
On 12 November 1997 (SG (97) D/9375), the Italian authorities were informed of this decision.
[2]12. novembril 1997. aastal (SG (97) D/9375) teavitati Itaalia ametivõime sellest otsusest.
In a letter of 14 November 1997, the Commission informed the Italian authorities of its decision to initiate the procedure set out in Article 88(2), of the EC Treaty (formerly Article 93(2)) with regard to Sardinian Regional Law No 9 of 15 February 1996 which amends the original aid scheme implemented for the benefit of shipping companies [3].
novembri 1997. aasta kirjaga teavitas komisjon Itaalia ametiasutusi oma otsusest algatada EÜ asutamislepingu artikli 88 lõikega 2 (endine artikli 93 lõige 2) ettenähtud menetlus seoses Sardiinia maakonna 15. veebruari 1996. aasta seadusega nr 9, millega muudetakse laevandusettevõtete kasuks kehtestatud algset toetuskava.
The Italian authorities submitted their comments on 16 January 1998 (DG7-Transport A/1221) and 23 December 1997 (DG7-Transport A/144).
Itaalia ametiasutused esitasid oma märkused 16. jaanuaril 1998. aastal (DG7 – Transport A/1221) ja 23. detsembril 1997. aastal (DG7 – Transport A/144).
No other Member States or interested third parties sent their observations within the time limit of one month after publication of the decision to initiate the procedure.
Menetluse algatamise otsuse teatavakstegemisele järgnenud ühekuise tähtaja jooksul ei esitanud oma tähelepanekuid ükski teine liikmesriik ega kolmas huvitatud isik.
In its judgment of 19 October 2000 (Joined Cases C-15/98 and C-105/99 Italy and Sardegna Lines v Commission) [4] the Court of Justice of the European Communities annulled Decision 98/95/EC on the grounds that it lacked an adequate statement of reasons with regard to the effect on Community trade.
oktoobri 2000. aasta kohtuotsusega (liidetud kohtuasjad C-15/98 ja C-105/99 Itaalia ja Sardegna Lines v komisjon) [4] tühistas Euroopa Kohus otsuse 98/95/EÜ, põhjendusel et selles ei käsitletud piisavalt ühenduse kaubandusele avaldatavat mõju.
Following a letter from the Commission dated 23 November 2006 (D 2006 224962) requesting information from the Italian authorities, a response was sent by e-mail on 8 March 2007 (TRENA/26193).
Komisjoni 23. novembri 2006. aasta kirjale (D 2006 224962), milles küsiti Itaalia ametiasutustelt teavet, saabus vastus e-posti teel 8. märtsil 2007 (TRENA/26193).
The original scheme
Algne kava
Following a complaint lodged in 1993, the Commission learned of an aid scheme set up by the region of Sardinia for shipping companies intending to build, purchase, convert or repair ships.
aastal esitatud kaebusest sai komisjon teada Sardiinia maakonnas laevafirmadele sisse seatud toetuskavast laevade ehitamiseks, ostmiseks, rekonstrueerimiseks või remontimiseks.
It took the specific form of loans and leases granted on favourable terms that were agreed initially only with companies whose head office, domicile for taxation purposes and port of register were situated in the region of Sardinia.
See võttis konkreetse vormi soodsatel tingimustel antavate laenude ja liisingutena, mida kokkuleppe kohaselt anti ainult ettevõtetele, mille peakontor, maksukohustuslase alaline asukoht ja registreerimissadam asuvad Sardiinia maakonnas.
Regional Law No 20 of 15 May 1951 amended by Law No 15 of 11 July 1954
Maakonnaseadus nr 20, 15. mai 1951, muudetud seadusega nr 15, 11. juuli 1954
The scheme in question was set up by Sardinian Regional Law No 20 of 15 May 1951 (hereinafter Law No 20/1951), subsequently amended by Regional Laws No 15 of 11 July 1954 (hereinafter Law No 15/1954) and No 11 of 4 June 1988 (hereinafter Law No 11/1988).
Kõnealune kava seati sisse Sardiinia 15. mail 1951. aasta maakonnaseadusega nr 20 (edaspidi „seadus nr 20/1951”), mida on seejärel muudetud 11. juuli 1954. aasta maakonnaseadusega nr 15 (edaspidi „seadus nr 15/1954”) ja 4. juuni 1988. aasta maakonnaseadusega nr 11 (edaspidi „seadus nr 11/1988”).
Law No 20/1951, amended by Law No 15/1954, provided for the setting up of a fund for loans to shipping companies intending to build, purchase, convert or repair ships.
Seadusega nr 20/1951, mida on muudetud seadusega nr 15/1954, nähti ette laevu ehitada, osta, ümber ehitada või remontida kavatsevatele laevandusettevõtetele laenu andva fondi loomine.
These loans were to be agreed only with companies with their head office, country of domicile for tax purposes and port of register within the region of Sardinia.
Kokkuleppe kohaselt anti laene ainult ettevõtetele, mille peakontor, maksukohustuslase alaline asukoht ja registreerimissadam asuvad Sardiinia maakonnas.
Such loans could not exceed 20 % of the investment in cases of building, conversion or repair works for which the applicant had already received aid under national legislation in force at that time.
Kui taotleja oli ehitamise, rekonstrueerimise või remondiga seotud tööde jaoks tollal kehtinud riigi õigusaktide alusel juba abi saanud, ei tohtinud laenud ületada 20 % investeeringust.
Where no such aid under national legislation had been awarded, loans could not exceed 60 % of investment costs.
Kui riigi õigusaktide kohast abi ei olnud saadud, ei tohtinud laenud ületada 60 % investeeringukuludest.
Under Law No 20/1951, interest, commission and other charges related to the loan could not exceed 4,5 % per year of the loan where aid had already been received under national legislation, and 3,5 % in all other cases (an average interest rate subsidy of 10-12 percentage points).
Vastavalt seadusele nr 20/1951 ei tohtinud intress, komisjonitasu ja muud laenuga seotud kulud ületada 4,5 % aastas, kui laenu puhul oli saadud ka riiklike õigusaktide kohast abi, ja muudel juhtudel 3,5 % aastas (keskmine intressitoetus 10–12 protsenti).
The capital was to be repaid in not more than 12 annual instalments commencing from the third year following entry into service of the ship for which the loan had been granted.
Raha pidi tagasi makstama kuni kaheteistkümne iga-aastase osamaksena, alates kolmandast aastast pärast selle laeva kasutussevõttu, mille ehitamiseks laen anti.
Regional Law No 11 of 4 June 1988
Maakonnaseadus nr 11, 4. juuni 1988
Articles 99 and 100 of Law No 11/1988 introduced substantive amendments to the aid scheme, but said changes were not notified to the Commission.
Seaduse nr 11/1988 artiklitega 99 ja 100 tehti toetuskavas olulisi muudatusi, aga nendest muudatustest ei teavitatud komisjoni.
Since the aid scheme had been amended, it therefore constituted non-notified aid.
Kuna toetuskava oli muudetud, kujutas see endast nüüd teatamata abi.
The following conditions were added to those provided for by Law No 20/1951 for the granting of aid to beneficiary companies:
Seaduses nr 20/1951 soodustatud ettevõtetele ettenähtud abiandmistingimustele lisati järgmised tingimused.
that the undertaking should have its head office, administrative headquarters and shipping business and, where applicable, its main stores, depots and accessory equipment permanently in one of the ports of the region;
ettevõtte peakontor, halduskontorid ja mereveondustegevus ning asjakohasel juhul ka selle pealaod, depood ja lisavarustus peavad asuma alaliselt ühes maakonna sadamatest;
all the vessels owned by the undertaking should be in the registry of one of the ports of the region;
kõik ettevõttele kuuluvad laevad peavad olema registreeritud ühes maakonna sadamatest;
the undertaking should use the ports of the region as the centre of its shipping activities, making them a normal port of call as part of those activities and, where regular services are operated, these should terminate or regularly call at one or more of those ports;
ettevõtted peavad kasutama maakonna sadamaid oma mereveonduse keskustena, külastades neid sadamaid tavapärase veondustegevuse käigus, ning korrapäraste veoteenuste osutamise puhul peavad need veod kas lõppema ühes või enamas mainitud sadamas või läbima seda sadamat/neid sadamaid;
the undertaking should commit itself to carrying out refitting work in the ports of the region, provided that shipyards have the operational capacity and that there are no grounds of force majeure, unavoidable chartering requirements or obvious economic or time constraints;
ettevõte kohustub maakonna sadamates ise tegema remonttöid, eeldusel et laevatehasel on vastav tegevusvõime ja et ei esine vääramatut jõudu, vältimatuid prahtimisnõudeid või ilmselgeid majanduslikke või ajalisi piiranguid;
as regards the crewing of vessels with a gross tonnage of more than 250 tonnes, the undertaking should establish a special complement, comprising all the seafarer categories needed to crew the vessel for which it was requesting aid, using solely crew members registered in the general duty roster of the port of registry, and to take from those rosters all the crew required, whether general or special, the only restrictions being those laid down by the national regulations on the employment of seafarers …’
üle 250-tonnise kogumahutavusega laevade mehitamise puhul peab ettevõte moodustama laevale, mille jaoks laenu taotletakse, kõiki vajalikke kategooriaid esindavatest meremeestest koosneva spetsiaalse laevapere, värvates üksnes registreerimissadama üldnimekirjas registreeritud meeskonnaliikmeid ning moodustades vajaliku meeskonna vaid nende nimekirjade, kas siis üld- või erinimekirjade alusel, kusjuures ainsateks piiranguteks on meremeeste värbamist käsitlevates riigi õigusaktides määrustes kehtestatud piirangud.”
Law No 11/1988 also introduced the option whereby the Sardinian authorities could grant a contribution to the costs of a lease where a shipping company had opted for a lease instead of a loan.
Samuti loodi seadusega nr 11/1988 Sardiinia ametiasutustele võimalus anda abi ka liisingukulude puhul, kui laevandusettevõte oli otsustanud laenu asemel liisingu kasuks.
The contribution is equal to the difference between the interest actually owed on a loan, corresponding to the annual amortisation rate, calculated at the commercial reference interest rate for shipping in Italy and the interest payable on the same loan calculated at 5 % (an average interest rate subsidy of about 10 percentage points).
Antav abi on võrdne laenu puhul Itaalia laevanduse turuintressi viitemäära alusel arvutatud tegelikult võlgnetava intressi – vastavalt aastasele kulumimäärale – ja sama laenu puhul makstava 5 % juures arvutatud intressi vahega (keskmine intressitoetus ligikaudu 10 protsenti).
At the end of the contract, the ship for which the contribution was paid may be purchased by the leasee by paying an amount equal to 1 % of the purchase price.
Lepingu lõppemisel saab liisinguvõtja osta laeva, mille jaoks toetust maksti, tasudes selle eest 1 % suuruse summa ostuhinnast.
According to the Italian authorities, (letter of 5.6.1988 and reply of 1.7.1998), no lease was signed under Law No 11/1988.
Itaalia ametiasutuste andmetel (5.6.1988. aasta kiri ja 1.7.1998. aasta vastus) ei allkirjastatud ühtegi seaduse nr 11/1988 kohast liisingulepingut.
According to information in the possession of the Commission, loans amounting to the sum of ITL 12697450000 (approximately EUR 6,5 million) have been granted since the entry into force of the original aid scheme.
Komisjonile teadaolevalt on algse toetuskava jõustumisest alates antud laene 12697450000 Itaalia liirini (ligikaudu 6,5 miljoni euroni) küündiva summa ulatuses.
The last financing decision was taken in December 1991.
Viimane rahastamisotsus võeti vastu detsembris 1991.
In their latest letter of 8.3.2007, the Italian authorities claimed that financing granted on the basis of the 1988 law concerned the acquisition of ships of gross tonnage between 24 and 138 tonnes.
Oma viimases, 8. märtsi 2007. aasta kirjas väitsid Itaalia ametiasutused, et 1988. aasta seaduse alusel antud rahaline abi puudutas 24–138 tonnise kogumahutavusega laevade omandamist.
These ships were said to be mainly for the purpose of costal maritime transport within a market that had not yet been opened up for competition at the time.
Nende laevade eesmärgiks väideti olevat peamiselt rannikuäärne meretransport turul, mis ei olnud tollal veel konkurentsiks avatud.
Doubts raised over the original aid scheme subject to procedure C 23/96
Menetluses C 23/96 oleva algse toetuskava suhtes tekkinud kahtlused
In the document initiating the procedure on 24 June 1996, the Commission expressed serious doubts over the compatibility of the aid with the common market on the basis of information available to it for the following reasons:
Menetluse algatanud dokumendis (24. juuni 1996) väljendas komisjon talle saadaolevale teabele tuginedes tõsiseid kahtlusi abi vastavuse üle ühisturunõuetele järgmistel põhjustel:
the aid scheme contained provisions which involved discrimination on the grounds of nationality in that ship operators were obliged, inter alia, as an effective condition of aid, to employ Sardinian seafarers on board their vessels,
toetuskava sisaldas rahvuse tõttu diskrimineerivaid sätteid; muuhulgas olid laevaomanikud abi saamiseks kehtestatud tingimuse järgi kohustatud värbama oma laevadele ainult Sardiinia meremehi;
the scheme conflicted with the principle of freedom of establishment inasmuch as the aid was conditional, inter alia, on operators having their head office in Sardinia,
kava läks vastuollu asutamisvabaduse põhimõttega, kuna abi saamiseks seati laevaomanikele muuhulgas tingimus, et peakontor peab asuma Sardiinias;
the scheme involved aid to encourage investment in ships in a way which is liable to infringe Community law.
kavaga nähti ette abi laevadesse investeerimise julgustamiseks viisil, mis võib minna vastuollu ühenduse õigusega.
The scheme amended by Law No 9 of 15 February 1996
veebruari 1996. aasta seadusega nr 9 muudetud kava
To make Law No 20/1951 compatible with Community law and the relevant Directives, the regional authorities amended the original aid scheme by means of Regional Law No 9 of 15 February 1996 (hereinafter Law No 9/1996) as follows:
Seaduse nr 20/1951 viimiseks vastavusse ühenduse õigusega ja asjakohaste direktiividega muutsid piirkondlikud ametiasutused algset toetuskava 15. veebruari 1996. aasta seadusega nr 9 (edaspidi „seadus nr 9/1996”) järgmisel viisil:
the provisions which involved discrimination on the grounds of nationality were removed;
rahvuse tõttu diskrimineerivad sätted jäeti välja;
a new condition was introduced whereby a preference for innovative, high technology vessels was agreed;
lisati uus tingimus, mille kohaselt lepiti kokku innovatiivsete, kõrgtehnoloogiliste laevade eelistamine;
technical changes were introduced: the loan/lease duration could not exceed 12 years and had to be for 70 % less than the envisaged cost, with a ceiling of ITL 40 billion (approximately EUR 20 million) per ship.
tehti tehnilisi muudatusi: laen/liising ei tohtinud kesta üle 12 aasta ja pidi olema 70 % väiksem kui ettenähtud kulud, piirmääraga kuni 40 miljardit Itaalia liiri (ligikaudu 20 miljonit eurot) laeva kohta.
The aid was granted in the form of a contribution on the interest equal to the difference between the repayment instalment calculated at the reference rate for loans to the shipping sector in Italy and the instalment calculated at a rate equal to 36 % of the same reference rate.
Abi anti intressitoetusena, mis võrdus Itaalia laevandussektori laenude viitemäära alusel arvutatud tagastatava osamakse ja sama viitemäära alusel 36 % määraga arvutatud osamakse vahega;
a system was introduced to check that the aid was not granted twice (by the national authorities and by the regional authorities) for the same loans/leases.
kasutusele võeti süsteem kontrollimaks, et ühtede ja samade laenude/liisingute puhul ei makstaks toetust kaks korda (riigiasutustelt ja piirkondlikelt ametiasutustelt).