natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In view of the failure to build a large and profitable order book in 1997, 1998 and in the first months of 1999, the management and any investor having analysed the situation of the yard must have realised at the latest in the first months of 1999 that the yard would not have a sufficient level of activity in 1999 and 2000 to cover its costs and that in these years the yard would record large losses reducing its net equity to a small amount.
Arvestades, et 1997. ja 1998. aastal ning 1999. aasta esimestel kuudel ei õnnestunud luua suurt ja tulutoovat tellimuste paketti, oleks juhatus ja kõik investorid, kes oleks analüüsinud laevatehase olukorda, saanud hiljemalt 1999. aasta esimestel kuudel aru, et laevatehasel ei ole 1999. ja 2000. aastal piisavalt tegevust, et katta oma kulusid ning et kõnealustel aastatel teataks laevatehas suurest kahjumist, mis võib kahandada tema omakapitali väga väikeseks.
In these circumstances a return to viability could not be expected anymore.
Sellises olukorras ei saanud enam loota elujõulisuse taastumisele.
As a subsidiary element, the Commission notes that the first report performed by the Greek authorities regarding the implementation of the investment plan showed that on 30 June 1999 only a small part of the plan had been completed.
Täiendava elemendina märgib komisjon, et Kreeka ametiasutuste esimene aruanne investeerimiskava rakendamise kohta näitas, et 30. juuniks 1999 oli üksnes väike osa kavast ellu viidud.
Therefore, besides the commercial setbacks, the modernisation of the facilities was slow.
Seetõttu, lisaks majanduslikule ebaedule, oli rajatiste ajakohastamine aeglane.
Finally, the Commission notes that the looming financial difficulties caused a dispute between the independent management team of the yard (i.e. Brown & Root, which was appointed in September 1996) and the employees/shareholders.
Lõpuks märgib komisjon, et eelseisvad finantsraskused põhjustasid tüli laevatehase sõltumatu juhtkonna (st Brown & Root, mis määrati ametisse 1996. aasta septembris) ja töötajate/aktsionäride vahel.
In particular, the management insisted on the necessity to carry out additional workforce reduction due to the low level of activity.
Eelkõige nõudis juhtkond, et väikese tootmismahu tõttu tuleb tööjõudu veelgi vähendada.
The union leaders opposed to such a reform and succeeded in getting the management team ousted.
Ametiühingute liidrid olid sellise reformi vastu ning neil õnnestus juhtkond välja tõrjuda.
Such an event, creating management discontinuity and illustrating the difficulty to implement sufficient reforms in the yard, was an additional element which would have deterred a market economy investor to lend money to HSY.
Selline sündmus, mis tõi endaga kaasa juhtkonna järjepidevuse katkemise ja näitas piisavate reformide elluviimise keerukust laevatehases, oli veel üks asjaolu, mis oleks heidutanud turumajanduslikku investorit HSY-le laenu andmast.
From the foregoing, the Commission concludes that from 30 June 1999 it was not reasonable anymore to expect a return to viability.
Eeltoodust lähtuvalt märgib komisjon, et alates 30. juunist 1999 ei olnud enam mõistlik loota elujõulisuse taastumisele.
Consequently, the Commission considers that from that date no bank would have accepted to lend to the yard anymore, even at high interest rates, and no bank would have accepted to grant a guarantee anymore, even in exchange of a high guarantee fee.
Seetõttu on komisjon seisukohal, et nimetatud kuupäevast alates ei oleks ükski pank nõustunud laevatehasele laenu andma, isegi mitte kõrge intressimääraga, ja mitte ükski pank ei oleks nõustunud andma garantiid, isegi mitte kõrge garantiilõivu vastu.
Since HSY would not have received a loan or guarantee from the market, any loan or guarantee granted after 30 June 1999 automatically constitutes aid.
Kuna HSY ei oleks turult saanud ei laenu ega garantiid, kujutavad kõik laenud või garantiid pärast 30. juunit 1999 endast riigiabi.
If found incompatible and still outstanding, any guarantee has to be stopped immediately, and any loan has to be immediately reimbursed.
Kui oleks jõutud seisukohale, et see on kokkusobimatu ja veel välja maksmata, oleks tulnud kõik garantiid viivitamata peatada ning kõik laenud viivitamata tagasi maksta.
The reimbursement — following the normal time schedule laid down in the loan contract and following from the present decision — of any loan granted after 30 June 1999 is however not sufficient to restore the initial situation since until the reimbursement date HSY has had at its disposal a financing that it normally would not have obtained from the market.
Mis tahes laenu tagasimaksmisest – vastavalt tavapärasele ajakavale, mis on ette nähtud laenulepingus ja tulenevalt käesolevast otsusest –, mis on antud pärast 30. juunit 1999, ei piisa siiski esialgse olukorra taastamiseks, kuna tagasimaksmise tähtajani anti ettevõtja HSY käsutusse rahalisi vahendeid, mida ta tavaolukorras ei oleks turult saanud.
In order to restore the initial situation, this advantage, of which the size can only be approximated by using the interest rate of a very risky loan, should therefore also be recovered.
Esialgse olukorra taastamiseks tuleb tagasi maksta kõnealune eelis, mille suurust on võimalik hinnata üksnes ligikaudselt ja kasutada selleks eriti riskantse laenu intressimäära.
Therefore, for the period running from the pay-out of the loan to HSY until the reimbursement by HSY, the Commission has to order the recovery the difference between the interest rate actually paid by HSY and an interest rate theoretically adequate for a loan presenting a very high risk.
Ajavahemiku kohta, mis algab laenu väljamaksmisega ettevõtjale HSY ja lõpeb selle tagasimaksmisega HSY poolt, peab komisjon tegema kindlaks vahe selle intressimäära vahel, mida HSY tegelikult maksis, ja intressimäära vahel, mis on tegelikult asjakohane eriti riskantse laenu puhul.
In order to determine the latter interest rate, the Commission notes that the Commission notice on the method for setting the reference and discount rates indicates that the risk premium may be higher than 400 basis points above the reference rate ‘if no private bank would have agreed to grant the relevant loan’, which is the situation in the present case.
Viimase intressimäära kindlaksmääramise eesmärgil märgib komisjon, et komisjoni teatises viite/diskontomäärade kohta osutatakse sellele, et riskipreemia võib viitemäärast olla 400 baaspunkti võrra suurem, „kui ükski erapank ei oleks nõustunud vastavat laenu andma”, mis peab paika kõnealusel juhul.
In several decisions, the Commission has considered that a premium of 600 basis points above the reference rate was adequate minimum to reflect a situation containing a high risk.
Komisjon on mitmetes otsustes olnud seisukohal, et viitemäärast 600 baaspunkti võrra suurem riskipreemia on piisavalt minimaalne, et peegeldada kõrge riskitasemega olukorda.
The Commission considers that this constitutes the minimum for loans in the present situation.
Komisjon on seisukohal, et see määr on antud olukorra laenude puhul minimaalne.
As regards State guarantees granted after 30 June 1999, the Commission will use the same approach: for the period for the pay-out of the guaranteed loan until the termination of the guarantee — whether following the normal calendar laid down in the guarantee contract or following from the present decision — the Commission will order the recovery of the difference between the cost of the guaranteed loan (interest rate paid to the bank plus guarantee premium paid) and the reference rate for Greece increased by 600 basis points.
Pärast 30. juunit 1999 antud riigigarantiide suhtes kohaldab komisjon samasugust lähenemist: perioodi kohta, mis algab garanteeritud laenu väljamaksmisega ja lõpeb garantii kehtivuse kaotamisega – olgu siis tavapärase ajakava kohaselt, mis on ette nähtud garantiilepingus või tulenevalt käesolevast otsusest –, nõuab komisjon vahe kinnimaksmist garanteeritud laenu kulude (pangale tasutud intressimäär pluss garantiipreemia) ja Kreeka viitemäära vahel, mida on suurendatud 600 baaspunkti võrra.
In order to underpin its claim that the loans and guarantees granted by the State and ETVA could have been granted at the same terms by a private bank, HSY has submitted the first Deloitte report.
Oma väite tõestamiseks, et riigi ja ETVA antud laene ja garantiisid oleks samadel tingimustel andnud samuti erapank, esitas HSY esimese Deloitte’i aruande.
In the section 5 of this report, Deloitte analyses the creditworthiness of HSY in 1999 and in the following years.
Selle aruande 5. jaos analüüsib Deloitte ettevõtja HSY krediidivõimet 1999. aastal ja järgnevatel aastatel.
It concludes that ‘the Company could have alternatively borrowed or received letters of guarantee from another non-affiliated financial institution (i.e. with no other relationship, apart from the regular commercial collaboration) during the period under examination’.
Ta järeldab, et „vaatlusalusel perioodil oleks ettevõte võinud saada laenu või garantiikirju mõnelt teiselt mitteseotud asutuselt (st üksnes asutuselt, kellega on tavapärases ärilises koostöösuhtes)”.
The Commission observes that the report does not explain how this conclusion can be reconciled with the fact that HSY’s attempts to raise funds from other financial institutions have failed.
Komisjon märgib, et aruandes ei selgitata, kuidas kõnealust järeldust saab ühitada asjaoluga, et HSY katsed saada rahalisi vahendeid teistelt finantsinstitutsioonidelt ebaõnnestusid.
In addition, the Commission notes that the analysis contains a series of errors, which significantly bias the conclusion.
Lisaks märgib komisjon, et analüüs sisaldab mitmeid vigu, mis mõjutavad oluliselt otsuse tegemist.
Intra-group analysis
Kontsernisisene analüüs
All the loans and guarantees subject to the current procedure were granted by ETVA or by the State.
Kõik laenud ja garantiid, mis on hõlmatud käesoleva menetlusega, olid antud ETVA või riigi poolt.
The Greek authorities claim that since ETVA and the Greek State (through ETVA) were shareholders of HSY, the loans and guarantees could be seen as intra-group transactions.
Kreeka ametiasutused väidavad, et kuna ETVA ja Kreeka riik (ETVA kaudu) olid HSY aktsionärid, siis tuleks laene ja garantiisid käsitleda kontsernisiseste tehingutena.
In this context, Greece makes two claims:
Selles kontekstis esitab Kreeka kaks väidet:
First, that it is normal for a mother company to lend at favourable conditions to its subsidiary.
esiteks on täiesti tavaline, et emaettevõtja laenab tütarettevõtjale soodsatel tingimustel.
Indeed, the advantage granted to the subsidiary increases the value of the shares held by the mother company.
Tõepoolest suurendab tütarettevõtjale antud eelis emaettevõtja valduses olevate aktsiate väärtust.
Therefore, even if the Commission would consider that ETVA and the State granted loans and guarantees at a price below the market price, this would have been acceptable to a market economy investor in a similar situation.
Seetõttu, isegi kui komisjon on seisukohal, et ETVA ja riigi antud laenud ja garantiid on turuhinnast väiksemad, oleks see turumajanduslikule investorile olnud sarnases olukorras vastuvõetav.
Consequently, these loans and guarantees would not constitute aid,
Seega ei kujuta nimetatud laenud ja garantiid endast abi;
Second, it is normal for a mother company to lend to its subsidiary in difficulty.
teiseks on tavaline, et emaettevõtja annab laenu raskustes olevale tütarettevõtjale.
Indeed, such lending aims at preserving the value of the shareholding held by the mother company.
Tõepoolest on sellise laenu eesmärk säilitada emaettevõtja valduses olevate aktsiate väärtus.
Therefore, even if the Commission should consider that no private bank would have lend to HSY during a certain period because the yard’s situation was too bad, loans and guarantees granted by ETVA and by the State should nevertheless be considered as acceptable for a private investor in similar circumstances.
Seetõttu, isegi kui komisjon oleks olnud seisukohal, et mitte ükski erapank ei oleks HSY-le teatava perioodi jooksul laenu andnud, kuna laevatehase olukord oli liiga halb, tuleb ETVA ja riigi antud laene ja garantiisid pidada erainvestorile sarnastes tingimustes vastuvõetavaks.
These loans and guarantees would therefore not constitute aid.
Seega ei kujuta nimetatud laenud ja garantiid endast abi.
The Commission consider that Greece’s conclusions are not correct.
Komisjon on seisukohal, et Kreeka järeldused ei ole korrektsed.
First, the Commission notes the two following elements.
Esiteks teeb komisjon kaks tähelepanekut.
In first instance, no market economy investor would have found itself in the situation of ETVA.
Esimese näite puhul ei oleks turumajanduslik investor seadnud end ETVA olukorda.
Indeed, it is recalled for instance that when ETVA purchased HSY in 1985, it was a development bank, acting upon order of the government, in order to avoid the closure of a company of significant importance for the Greek economy.
Tõepoolest tuletatakse meelde, et kui ETVA 1985. aastal HSY ostis, oli ta arengupank, mis tegutses valitsuse korralduse kohaselt, et vältida Kreeka majanduse jaoks tähtsa ettevõtte sulgemist.
In order to keep HSY alive, ETVA made in 1986 a capital injection, which was found to constitute aid by the Commission .
HSY elushoidmiseks tegi ETVA 1986. aastal kapitalisüsti, mida komisjon pidas riigiabiks .
In 1995, ETVA kept ‘a 51 % majority holding’ in HSY because Greece claimed it was ‘justified by defence interest’, in accordance with Article 10 of Directive 90/684/EEC.
aastal säilitas ETVA „51 % enamusosaluse” HSYs, kuna Kreeka väitis, et see on „põhjendatud kaitse huvides” vastavalt direktiivi 90/684/EMÜ artiklile 10.
In second instance, the Commission observes, when all the measures implemented by the State (including the measures implemented by ETVA, since, as will be demonstrated later in this Decision, they are imputable to the State) in favour of HSY are taken into account — and in particular the repeated and large State aids granted to HSY in the period until 2002 —, it appears clearly that, during the period until 2002, the State has not acted as a market economy investor.
Teise näite puhul märgib komisjon, et kui võtta arvesse kõiki riigi rakendatud meetmeid (sealhulgas ETVA rakendatud meetmeid, kuna neid saab – nagu käesolevas otsuses hiljem tõestatud – seostada riigiga) HSY kasuks, eriti korduvat ja suurt riigiabi, mida anti HSY-le kuni 2002. aastani, selgub, et kuni 2002. aastani ei käitunud riik turumajandusliku investorina.
It has constantly provided the large financial support necessary to keep HSY alive, what has been highly costly.
Ta andis pidevalt suurt rahalist toetust, mis oli vajalik HSY elushoidmiseks, ja see oli väga kulukas.
In conclusion, since the State (through ETVA) found itself in the situation of being the shareholder of HSY only because it acted as a public authority willing to preserve the activities of HSY at all costs and since it has never acted like a market economy investor who wants to make money thanks to its shareholding in HSY, the claim that ETVA and the State acted in a way acceptable for a market economy investor because the too low interest rates (or guarantee fee) charged on the financing (loans and guarantees) which they granted to HSY was compensated by an increase of the value of the share of HSY lacks credibility.
Järelikult, kuna riik (ETVA kaudu) pidas ennast antud olukorras HSY aktsionäriks ainult seetõttu, et käitus riigiasutusena, kes soovis säilitada HSY tootmismahu iga hinna eest ja kuna ta ei käitunud kunagi turumajandusliku investorina, kes soovib teenida raha osaluse kaudu ettevõtjas HSY, ei kõla usutavalt väide, justkui oleksid ETVA ja riik tegutsenud turumajanduslikule investorile vastuvõetaval viisil, sest ebapiisavad intressimäärad (või garantiilõivud) rahaliste vahendite eest (laenud ja garantiid), mida nad andsid ettevõtjale HSY, tasakaalustas HSY aktsiate väärtuse suurenemine.
Since the State (included ETVA) has never acted like an investor trying to make profit but conversely accepted to keep HSY alive at that high price, Greece and HSY should have at least underpinned their claim by a detail analysis showing that, as shareholder of HSY, the State and ETVA could really expect a capital gain (i.e. an increase of the value of the shares) higher than the ‘foregone revenues’ (i.e. the insufficient interest rate or the insufficient guarantee premium).
Kuna riik (sealhulgas ETVA) ei käitunud kunagi investorina, kes püüab teenida kasumit, vaid vastupidi nõustus iga hinna eest hoidma ettevõtjat HSY elus, oleksid Kreeka ja HSY pidanud oma väidet kinnitama vähemalt üksikasjaliku analüüsiga, mis oleks näidanud, et HSY aktsionärina oleksid riik ja ETVA tegelikult oodanud kapitalikasumit (st aktsiate väärtuste suurenemist), mis oleks olnud suurem kui „saamatajäänud tulu” (st ebapiisav intressimäär või ebapiisav garantiipreemia).
Since such an analysis has not been provided and since HSY and Greece made that doubtful and hypothetical claim without any supporting evidence, the Commission dismisses without further analysis their claim that the State (including ETVA) acted as a market economy investor since the financing granted at favourable terms triggered an increase of the value of HSY shares which was sufficiently important to compensate the ‘foregone revenues’.
Kuna sellist analüüsi ei tehtud ning kuna HSY ja Kreeka esitasid oma kahtlased ja hüpoteetilised väited ilma asjakohaste tõenditeta, lükkab komisjon ilma täiendava analüüsita tagasi nende väite, justkui oleks riik (sealhulgas ETVA) käitunud turumajandusliku investorina, kuna soodsatel tingimustel antud rahalised vahendid suurendasid HSY aktsiate väärtust, mis oli piisavalt oluline kompenseerimaks „saamatajäänud tulu”.
Second, even if the foregoing reasoning were dismissed and the intra-group aspects should be analysed (i.e. the potential increase of the value of HSY’s shares), there are ample evidence that the transactions carried out by ETVA would have not been acceptable for a market economy investor which would have hold a 51 % shareholding in HSY.
Teiseks, isegi kui ülalmainitud selgitused lükati tagasi ja kontsernisiseseid aspekte tuleks analüüsida (st HSY aktsiate väärtuse potentsiaalset suurenemist), on küllaldaselt tõendeid selle kohta, et ETVA tehingud ei oleks olnud vastuvõetavad turumajanduslikule investorile, kellele kuuluks 51 % HSY aktsiatest.
At the end of 1995, 49 % of the ownership of HSY was transferred to the employees of HSY.
aasta lõpus anti 49 % HSY aktsiatest üle HSY töötajatele.
The price that the employees would pay to purchase this 49 % stake was decided at that moment.
Hinna üle, mida töötajad pidid maksma nimetatud 49 % ostmise eest, otsustati sel hetkel.
Therefore, in the following years, when ETVA and the State were providing financing to HSY at a price below what a (non-affiliated) private bank would have charged, 49 % of the increase of the value of HSY resulting from this savings (i.e. HSY was paying lower interest rates) was benefiting the other shareholders of HSY.
Seetõttu said järgnevatel aastatel, kui ETVA ja riik andsid ettevõtjale HSY rahalisi vahendeid väiksema hinnaga sellest, mida oleks nõudnud (mitteseotud) erapank, said ülejäänud aktsionärid kasu 49 % HSY aktsiate väärtuse suurenemisest kõnealuse kokkuhoiu abil (st HSY maksis väiksemat intressimäära).
Only 51 % of the advantage (reduction of the interest rates charged and of the guarantee premiums charged) granted by ETVA and the State to HSY was returning to them in the form of an increase of the value of HSY.
ETVA ja riik said ettevõtjale HSY antud eelisest (nõutud intressimäärade ja nõutud garantiipreemiate vähendamine) tagasi üksnes 51 % seeläbi, et HSY väärtus suurenes.
No market economy investor would have accepted to make such a gift to the other shareholders of HSY.
Mitte ükski turumajanduslik investor ei oleks nõustunud sellise kingituse tegemisega teistele HSY aktsionäridele.
In order to avoid losing money in favour of these other shareholders, a market economy investor would have charged an interest rate similar to the one charged by (non affiliated) private banks.
Vältimaks raha kaotamist teistele aktsionäridele, oleks turumajanduslik investor küsinud intressimäära, mis on võrdväärne (mitteseotud) erapankade küsitava intressimääraga.
The first claim of the Greek authorities is therefore unfounded.
Seetõttu ei ole Kreeka ametiasutuste esimene väide põhjendatud.
As regards the period after 30 June 1999, at a time when no private bank would have provided financing to HSY because the risk of bankruptcy was too high, the same reasoning applies.
Perioodi puhul, mis algab pärast 30. juunit 1999 ehk siis ajal, kui ükski erapank ei oleks ettevõtjale HSY andnud rahalisi vahendeid, kuna pankrotioht oli liiga suur, kehtib sama arutluskäik.
In particular, a rational investor holding only 51 % of a firm would have at least asked the other shareholders to provide financing in proportion to their shareholding in HSY.
Eelkõige oleks mõistlik investor, kellele kuulub üksnes 51 % ettevõttest, palunud teistel aktsionäridel eraldada rahalisi vahendeid proportsionaalselt nende osalusega ettevõtjas HSY.
If these other shareholders did not have the resources to provide this financing, a rational investor would have at least negotiated the provision of financing to HSY against a higher shareholding in HSY.
Kui teistel aktsionäridel ei oleks selleks olnud rahalisi vahendeid, oleks mõistlik investor pidanud vähemalt läbirääkimisi ettevõtjale HSY rahaliste vahendite andmise üle suurema osaluse vastu ettevõtjas HSY.
Providing significant financing to HSY without co-financing or without concessions by the other shareholders was similar to put one’s own money at high risk to save the value of the shares held by someone else.
Märkimisväärsete rahaliste vahendite andmine ettevõtjale HSY ilma teiste aktsionäride poolse kaasrahastamiseta või kontsessioonideta võrdub samaga, kui seada oma raha suurde ohtu selleks, et päästa kellegi teise aktsiate väärtust.
No market economy investor in similar circumstances would have accepted to make such a gift to the other shareholders.
Mitte ükski turumajanduslik investor ei oleks nõustunud sarnastes tingimustes sellise kingituse tegemisega teistele aktsionäridele.
The second claim of the Greece authorities has therefore to be rejected.
Seetõttu tuleb Kreeka ametiasutuste teine väide tagasi lükata.
Horizontal issue 2: Imputability of ETVA’s behaviour to the State
horisontaalküsimus: riigi seotus ETVA käitumisega
Several of the 16 measures analysed in the present decision were not granted directly by the State.
Paljusid nendest kuueteistkümnest meetmest, mida analüüsitakse käesolevas otsuses, ei andnud otseselt riik.
They were granted by the State-owned bank ETVA.
Need andis riigile kuuluv pank ETVA.
Since Greece, HSY and TKMS/GNSH contest the imputability to the State of these measures while Elefsis and Piraeus Bank confirm it, this issue has to be analysed.
Kuna Kreeka, HSY ja TKMS/GNSH vaidlustavad riigi seotuse nende meetmetega ning samas Elefsis ja Piraeus Bank kinnitavad seda, tuleb kõnealust küsimust analüüsida.
ETVA, whose initials stand for Industrial Development Bank of Greece, was founded in 1964 following the merger of three organisations (the Industrial Development Organisation, the Economic Development Financing Organisation and the Tourist Credit Organisation).
ETVA, mille nimetähed tähistavad Kreeka tööstusarengu panka, asutati 1964. aastal kolme organisatsiooni ühinemisel (Tööstusarengu Organisatsioon, Majandusarengu Rahastamisorganisatsioon ja Turismikrediidi Organisatsioon).
It was converted into a corporation by Law 1369/1973.
ETVA muudeti korporatsiooniks seadusega nr 1369/1973.
Since 1973 it has therefore operated as a State-owned bank.
Alates 1973. aastast on ETVA tegutsenud riigile kuuluva pangana.
According to Greece, ‘The main purpose stated in the statue of ETVA as a development bank was promotion of the development of the country through the financing of production activities in the Greek economy (tourism, industrial production, etc.)’.
Kreeka andmetel on „põhikirja järgi ETVA kui arengupanga peamine eesmärk soodustada riigi arengut tootmistegevuse rahastamise abil Kreeka majanduses (turism, tööstustoodang jne)”.