natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It is also desirable to analyse the feed for pesticides and heavy metals.
Lisaks on soovitatav analüüsida toidus pestitsiide ja raskemetalle.
Light and temperature
Valgus ja temperatuur
The photoperiod is usually 12 to 16 hours and the temperature (± 2 °C) should be appropriate for the test species (see Appendix 2).
Valgustusperiood on tavaliselt 12 kuni 16 tundi ja temperatuur (± 2 oC) peaks olema sobilik katses kasutatavatele liikidele (vt 2. liidet).
The type and characteristics of illumination should be known.
Valgustuse tüüp ja omadused peavad olema teada.
Caution should be given to the possible phototransformation of the test substance under the irradiation conditions of the study.
Ettevaatlik peab olema uuritava aine võimaliku fototransformatsiooni suhtes katses kasutatavatel valgustustingimustel.
Appropriate illumination should be used avoiding exposure of the fish to unnatural photoproducts.
Vältimaks kalade kokkupuudet mittelooduspärase valguskiirgusega, peab kasutama sobivat valgustusallikat.
In some cases it may be appropriate to use a filter to screen out UV irradiation below 290 nm.
Osadel juhtudel võib kasutada filtrit, mis neelab ultraviolettkiirgust lainepikkusega alla 290 nm.
Fish are exposed under flow-through conditions to at least two concentrations of the test substance in water.
Kalu eksponeeritakse läbivoolu tingimustel vähemalt kahele uuritava aine kontsentratsioonile vees.
Normally, the higher (or highest) concentration of the test substance are selected to be about 1 % of its acute asymptotic LC50, and to be at least ten-fold higher than its detection limit in water by the analytical method used.
Tavaliselt valitakse uuritava aine kõrge (või kõrgeim) kontsentratsioon, mis oleks umbes 1 % selle akuutsest asümptootilisest LC50 väärtusest ja see peaks olema vähemalt 10 korda kõrgem kui selle aine määramispiir vees kasutatava analüütilise meetodiga.
The highest test concentration can also be determined by dividing the acute 96 h LC50 by an appropriate acute/chronic ratio (appropriate ratios for some chemicals can be about 3 up to 100).
Kõrgeima katses kasutatava kontsentratsiooni määramiseks võib akuutse 96 tunni LC50 väärtuse jagada sobiva akuutse ja kroonilise väärtuse suhtega (sobivad suhted võivad mõnede kemikaalide jaoks olla 3 kuni 100).
If possible, choose the other concentration(s) such that it differs from the one above by a factor of ten.
Võimaluse korral tuleb kontsentratsioonid valida nii, et nad erineksid ülaltoodust 100 korda.
If this is not possible because of the 1 % of LC50 criterion and the analytical limit, a lower factor than ten can be used or the use of 14C labelled test substance should be considered.
Kui see ei ole võimalik 1 % LC50 kriteeriumi ja analüütilise määramispiiri tõttu, siis peab kasutama väiksemat kordajat kui 100 või kaaluma 14C-märgistatud uuritava aine kasutamist.
No concentration used should be above the solubility of the test substance.
Kasutatav kontsentratsioon ei tohi olla suurem kui uuritava aine lahustuvus.
Where a solubilising agent is used its concentration should not be greater than 0,1 ml/l and should be the same in all test vessels.
Solubiliseerija kasutamisel ei tohi selle kontsentratsioon olla suurem kui 0,1 ml/l ja see peab olema ühesugune kõigis katseanumates.
Its contribution, together with the test substance, to the overall content of organic carbon in the test water should be known.
Solubiliseerija ja testaine osakaalu üldise orgaanilise süsiniku sisaldusest katses kasutatavas vees peab teadma.
However, every effort should be made to avoid the use of such materials.
Siiski tuleks tarvitusele võtta kõik meetmed, et vältida selliste kemikaalide kasutamist.
One dilution water control or if relevant, one control containing the solubilising agent should be run in addition to the test series, provided that it has been established that the agent has no effects on the fish.
Lisaks katseseeriatele tuleb teha üks lahjendusvee kontrollkatse või üks kontrollkatse solubiliseerijaga eeldusel, et kasutatav ühend ei mõjuta kalu.
If not, both controls should be set up.
Kui ühendi mõju pole kindel, siis peab tegema mõlemad kontrollkatsed.
Frequency of water quality measurements
Vee kvaliteedi mõõtmise sagedus
During the test, dissolved oxygen, TOC, pH and temperature should be measured in all vessels.
Katse ajal peaks kõikides kambrites mõõtma lahustunud hapniku, TOC, pH ja temperatuuri väärtusi.
Total hardness and salinity, if relevant, should be measured in the controls and one vessel at the higher (or highest) concentration.
Vajaduse korral peaks mõõtma lisaks üldkaredust ja soolsust kontrollkatsetes ja ühes kõrge (või kõrgeima) kontsentratsiooniga kambris.
As a minimum, dissolved oxygen and salinity, if relevant, should be measured three times — at the beginning, around the middle and end of the uptake period — and once a week in the depuration period.
Minimaalselt peaks lahustunud hapnikku ja soolsust mõõtma kolm korda – seondumisperioodi alguses, keskel ja lõpus ning puhastumisperioodi ajal korra nädalas.
TOC should be measured at the beginning of the test (24 h and 48 h prior to test initiation of uptake phase) before addition of the fish and at least once a week, during both uptake and depuration phases.
TOC peaks mõõtma katse alguses (24 tundi ja 48 tundi enne seondumisfaasi algust), enne kalade lisamist ja korra nädalas nii seondumis- kui ka puhastumisfaaside ajal.
Temperature should be measured daily, pH at the beginning and end of each period and hardness once each test.
Temperatuuri peaks mõõtma iga päev, pH-d iga perioodi alguses ja lõpus ning karedust üks kord iga katse ajal.
Temperature should preferably be monitored continuously in at least one vessel.
Eelistatult peaks temperatuuri jälgima pidevalt vähemalt ühes katseanumas.
Sampling and analysis of fish and water
Kalade ja vee proovide võtmine ning analüüs
Fish and water sampling schedule
Kalade ja vee proovivõtmise ajakava
Water from the test chambers for the determination of test substance concentration is sampled before addition of the fish and during both uptake and depuration phases.
Katsekambritest võetakse veeproove uuritava aine kontsentratsiooni määramiseks enne kalade sisselaskmist ning seondumis- ja puhastumisfaaside ajal.
As a minimum, the water is sampled at the same time as the fish and before feeding.
Minimaalselt võetakse veeproove samal ajal kalaproovidega ning enne toitmist.
During the uptake phase, the concentrations of test substance are determined in order to check compliance with the validity criteria.
Seondumisfaasi ajal määratakse uuritava aine kontsentratsiooni selleks, et kontrollida vastavust valideerimisnõuetele.
Fish is sampled on at least five occasions during the uptake phase and at least on four occasions during the depuration phase.
Kalaproove võetakse vähemalt viiel korral seondumisfaasi ajal ja vähemalt neljal korral puhastumisfaasi ajal.
Since on some occasions it will be difficult to calculate a reasonably precise estimate of the BCF value based on this number of samples, especially when other than simple first-order depuration kinetics are indicated, it may be advisable to take samples at a higher frequency in both periods (see Appendix 4).
Kuna osadel juhtudel on keeruline arvutada rahuldava täpsusega BCF väärtuse hinnangut sellise arvu proovide põhjal, eriti kui tegemist ei ole esimest järku puhastumiskineetikaga, siis on soovitatav sagedasem proovivõtmine mõlema perioodi ajal (vt 4. liidet).
The extra samples are stored and analysed only if the results of the first round of analyses prove inadequate for the calculation of the BCF with the desired precision.
Lisaproove säilitatakse ja analüüsitakse vaid siis, kui esimese ringi analüüsitulemused ei ole piisavad BCF arvutamiseks soovitud täpsusega.
An example of an acceptable sampling schedule is given in Appendix 4.
Vastuvõetava proovivõtu ajakava näide on toodud 4. liites.
Other schedules can readily be calculated using other assumed values of Pow to calculate the exposure time for 95 % uptake.
Muid ajakavasid saab hõlpsasti arvutada, kasutades Pow oletatavaid väärtusi, et arvutada 95 % seondumiseks vajaminevat ekspositsiooniaega.
Sampling is continued during the uptake phase until a steady-state has been established or for 28 days, whichever is the shorter.
Proovivõtmist jätkatakse seondumisfaasi ajal kuni püsioleku saavutamiseni või 28 päeva möödumiseni, vastavalt kumb on lühem ajavahemik.
If the steady-state has not been reached within 28 days sampling continues until a steady-state has been attained or for 60 days, whichever is shorter.
Kui püsiolekut ei saavutata 28 päeva jooksul, siis peab seondumisfaasi pikendama kuni püsioleku saavutamiseni või 60 päeva möödumiseni, sõltuvalt kumb neist esimesena saavutatakse.
Before beginning the depuration phase the fish are transfered to clean tanks.
Enne puhastumisfaasi viiakse kalad puhastesse mahutitesse.
Sampling and Sample Preparation
Proovivõtt ja proovi ettevalmistus
Water samples for analysis are obtained e.g. by siphoning through inert tubing from a central point in the test chamber.
Analüüsimiseks imetakse veeproov sifooniga läbi inertse torustiku katsekambri keskosast.
Since neither filtration nor centrifuging appear always to separate the non-bioavailable fraction of the test substance from that which is bioavailable (especially for super-lipophilic chemicals i.e. those chemicals with a log Pow > 5) (1) (5), samples may not be subjected to those treatments.
Kuna filtrimine või tsentrifuugimine ei lahuta alati uuritava aine mitte-biosaadavat fraktsiooni biosaadavast osast (eriti superlipofiilsed kemikaalid, näiteks mille log Pow > 5) (1) (5), siis alati ei tohi neid meetodeid kasutada.
Instead, measures should be taken to keep the tanks as clean as possible and the content of total organic carbon should be monitored during both the uptake and depuration phases.
Selle asemel peab kasutama meetmeid mahutite hoidmiseks võimalikult puhtana ja orgaanilise süsiniku sisaldust peaks jälgima nii seondumis- kui ka puhastumisfaaside ajal.
An appropriate number of fish (normally a minimum of four) is removed from the test chambers at each sampling time.
Iga proovivõtuga eemaldatakse katsekambritest sobiv arv kalu (tavaliselt minimaalselt neli).
The sampled fish are rinsed quickly with water, blot ‘dry’, killed instantly using the most appropriate and humane method, and then weighed.
Proovivõtu käigus püütud kalu loputatakse kiiresti veega, kuivatatakse, tapetakse kohe kõige sobivamal ja humaansemal viisil ning seejärel kaalutakse.
It is preferable to analyse fish and water immediately after sampling in order to prevent degradation or other losses and to calculate approximate uptake and depuration rates as the test proceeds.
Eelistatult analüüsitakse kalu ja vett kohe pärast proovivõtmist, et vältida lagunemist või muid kadusid, ja katse jätkudes arvutatakse umbkaudsed seondumis- ja puhastumiskiirused.
Immediate analysis also avoids delay in determining when a plateau has been reached.
Kohene analüüs hoiab ära ka viivituse platoo saavutamise kindlaksmääramisel.
Failing immediate analysis, samples are stored by an appropriate method.
Kui kohene analüüs ei ole võimalik, siis säilitatakse proove sobival meetodil.
Before the beginning of the study, information on the proper method of storage for the particular test substance — for example, deep-freezing, holding at 4 0C, duration of storage, extraction, etc. are obtained.
Enne uuringu algust tehakse kindlaks sobiv meetod uuritava aine säilitamiseks, näiteks sügavkülmutamine, 4 oC juures hoidmine, säilitamise kestus, ekstraktsioon jms.
Quality of Analytical method
Analüüsimeetodi kvaliteet
Since the whole procedure is governed essentially by the accuracy, precision and sensitivity of the analytical method used for the test substance, check experimentally that the precision and reproducibility of the chemical analysis, as well as recovery of the test substance from both water and fish are satisfactory for the particular method.
Kuna kogu protseduuri täpsuse määrab peamiselt ära uuritava aine määramiseks kasutatava analüüsimeetodi mõõtetäpsus, kordustäpsus ja tundlikkus, siis peab eksperimentaalselt kontrollima, kas keemilise analüüsi täpsus ja korratavus ning uuritava aine eraldamine veest ja kaladest rahuldab selle meetodi tingimusi.
Also, check that the test substance is not detectable in the dilution water used.
Lisaks peab kontrollima, et lahjendusvees ei oleks uuritavat ainet määramispiiri ületavas koguses.
If necessary, the values of Cw and Cf obtained from the test are corrected for the recoveries and background values of controls.
Vajaduse korral parandatakse katsest saadud Cw ja Cf väärtusi kontrollkatsetest saadud saagise ja foonilise kontsentratsiooni väärtustega.
Fish and water samples are handled throughout in such a manner as to minimise contamination and loss (e.g. resulting from adsorption by the sampling device).
Kala ja vee proove käsitletakse nii, et saastumine ja kaod (näiteks adsorptsioon proovivõtuseadmesse) oleks võimalikult väikesed.
Analysis of Fish Sample
Kalaproovide analüüs
If radiolabelled materials are used in the test, it is possible to analyse for total radio label (i.e. parent and metabolites) or, the samples may be cleaned up so that parent compound can be analysed separately.
Kui katses kasutatakse radiomärgistatud aineid, siis on võimalik analüüsida kogu radioaktiivsust (st lähteainete ja metaboliitide) või puhastada proovi nii, et lähteainet saaks eraldi analüüsida.
Also, the major metabolites may be characterised at steady-state or at the end of the uptake phase, whichever is the sooner.
Peamisi metaboliite võib määrata püsiolekus või seondumisfaasi lõpus, sõltuvalt kumb neist saabub varem.
If the BCF in terms of total radiolebelled residues is ≥ 1000 %, it may be advisable, and for certain categories of chemicals such as pesticides strongly recommended, to identify and quantify degradates representing ≥ 10 % of total residues in fish tissues at steady state.
Kui BCF on üldiste radiomärgistatud jääkide osas ≥ 1000 %, siis võib olla mõistlik (osade kemikaalide kategooriate, nagu pestitsiidide jaoks tungivalt soovitatav) nende laguproduktide identifitseerimine ja kvantitatiivne analüüs, mis moodustavad püsiolekus ≥ 10 % kogu jääkidest kala kudedes.
If degradates representing ≥ 10 % of total radiolabelled residues in the fish tissue are identified and quantified, then it is also recommended to identify and quantify degradates in the test water.
Laguproduktide, mis moodustavad ≥ 10 % kõikidest radiomärgistatud jääkidest kala kudedes, identifitseerimisel ja kvantitatiivsel analüüsil on soovitatav identifitseerida ja määrata nende kogus ka katsevees.
The concentration of the test substance should usually be determined for each weighed individual fish.
Igas kaalutud kalas peab määrama uuritava aine kontsentratsiooni.
If this is not possible, pooling of the samples on each sampling occasion may be done but pooling does restrict the statistical procedures which can be applied to the data.
Kui see ei ole võimalik, siis võib iga proovivõtmise proovid liita (puulida), kuid selline liitmine piirab andmetega tehtavaid statistilisi arvutusi.
If a specific statistical procedure and power are important considerations, then an adequate number of fish to accommodate the desired pooling procedure and power should be included in the test (6) (7).
Kui teatud statistilisi arvutusi ja suurt andmehulka peetakse tähtsaks, siis peab katses kasutama piisaval arvul kalu, et rahuldada soovitud liitmisprotseduuri ja andmehulga nõudeid (6, 7).
BCF should be expressed both as a function of total wet weight and, for high lipophilic substances, as a function of the lipid content.
BCF esitatakse kogu märgkaalu funktsioonina ja kõrge lipofiilsusega ainete jaoks rasvasisalduse funktsioonina.
Lipid content of the fish is determined on each sampling occasion if possible.
Kalade rasvasisaldus määratakse võimaluse korral iga proovivõtu käigus.
Suitable methods should be used for determination of lipid content (ref. 8 and 2 of Appendix 3).
Rasvasisalduse määramiseks kasutatakse sobivaid meetodeid (3. liites viiteid 8 ja 2).
Chloroform/methanol extraction technique may be recommended as standard method (9).
Standardmeetodina võib soovitada kloroformi/metanooli ekstraktsioonitehnikat (9).
The various methods do not give identical values (10), so it is important to give details of the method used.
Kuna erinevad meetodid ei anna samaseid tulemusi (10), siis on tähtis viidata kasutatavale meetodile.
When possible, the analysis for lipid should be made on the same extract as that produced for analysis for the test substance, since the lipids often have to be removed from the extract before it can be analysed chromatographically.
Võimaluse korral peaks rasvasisaldust analüüsima samas ekstraktis, mida kasutatakse uuritava aine analüüsiks, kuna lipiidid eemaldatakse sageli ekstraktist enne kromatograafilist analüüsi.
The lipid content of the fish (as mg/kg wet weight) at the end of the experiment should not differ from that at the start by more ± 25 %.
Kala rasvasisaldus (mg/kg, märgkaal) ei tohiks katse lõpus erineda katse alguse väärtusest mitte rohkem kui ± 25 %.
The tissue percent solids should also be reported to allow conversion of lipid concentration from a wet to a dry basis.
Kudede tahke jäägi sisalduse peab samuti ära märkima, et rasva kontsentratsiooni märgkaalus oleks võimalik ümber arvutada kala kuivkaalu kohta.
The uptake curve of the test substance is obtained by plotting its concentration in/on fish (or specified tissues) in the uptake phase against time on arithmetic scales.
Uuritava aine seondumiskõver saadakse seondumisfaasi kontsentratsiooni kalas või kala pinnal (või kindlaksmääratud kudedes) ja aja funktsioonina aritmeetilises skaalas.
as steady-state (mean)
püsioleku Cw (keskmine)
When no steady-state is reached, it may be possible to calculate a BCFss of sufficient precision for hazard assessment from a ‘steady-state’ at 80 % (1,6/k2) or 95 % (3,0/k2) of equilibrium.
Kui püsiolekut ei saavutata, siis on võimalik ohtlikkuse hindamiseks arvutada BCFSS piisava täpsusega „püsiolekust”, mis on 80 % tasakaaluolekust (1,6/k2) või 95 % tasakaaluolekust (3,0/k2).
Also the concentration factor (BCFK) is determined, as the ratio k1/k2, the two first-order kinetic constants.
Lisaks saab määrata biokontsentratsiooni teguri (BCFk) kahe esimest järku kineetiliste konstantide k1/k2 suhtena.
The depuration rate constant (k2) is usually determined from the depuration curve (i.e. a plot of the decrease in test substance concentration in the fish with time).
Puhastumise kiiruskonstant (k2) määratakse tavaliselt puhastumiskõveralt (st testaine kontsentratsiooni vähenemine kalades aja jooksul).
The uptake rate constant (k1) is then calculated given k2 and a value of Cf which is derived from the uptake curve (see also Appendix 5).
Seondumise kiiruskonstant (k1) arvutatakse k2 ja Cf väärtuse järgi, mis leitakse seondumiskõveralt (vt 5. liidet).
If the depuration curve is obviously not first-order, then more complex models should be employed (see references in Appendix 3) and advice from a biostatistician sought.
Kui puhastumiskõver ei ole ilmselgelt esimest järku, siis peab kasutama keerulisemaid mudeleid (vt 3. liites viiteid) ja biostatistika spetsialistide abi.
The results should be interpreted with caution where measured concentrations of test solutions occur at levels near the detection limit of the analytical method.
Tulemuste tõlgendamisel peab olema ettevaatlik, kui uuritava lahuse mõõdetud kontsentratsioonitasemed on analüüsimeetodi määramispiiri ligidal.
Clearly defined uptake and loss curves are an indication of good quality bioconcentration data.
Selgelt määratletud seondumis- ja puhastumiskõverad viitavad hea kvaliteediga biokontsentratsiooni andmetele.
The variation in uptake/depuration constants between the two test concentrations should be less than 20 %.
Seondumis- ja puhastumiskonstantide varieerumine kahe uuritava kontsentratsiooni vahel ei tohiks ületada 20 %.
Observed significant differences in uptake/depuration rates between the two applied test concentrations should be recorded and possible explanations given.
Täheldatud märkimisväärsed erinevused kahe kontsentratsiooni seondumis- ja puhastumiskiiruste vahel peab üles märkima ja andma võimalikud seletused.
Generally the confidence limit of BCFs from well-designed studies approach ± 20 %.
Üldiselt läheneb BCF usalduspiir hästi kavandatud uuringutes ± 20 %.
TEST SUBSTANCE:
UURITAV AINE:
chemical identification data (including the organic carbon content, if appropriate),
keemilised identifitseerimisandmed (sealhulgas vajaduse korral orgaanilise süsiniku sisaldus);
if radio labelled, the precise position of the labelled atom(s) and the percentage of radioactivity associated with impurities.
radiomärgistatud ühendite puhul märgistatud aatomite täpne asukoht ja lisanditega seotud radioaktiivsuse protsent.
TEST SPECIES
KATSES KASUTATAVAD LIIGID:
scientific name, strain, source, any pre-treatment, acclimation, age, size-range, etc.
teaduslik nimetus, liin, allikas, olemasolul eeltöötlused, aklimatiseerumine, suuruste vahemik jms.
TEST CONDITIONS:
KATSETINGIMUSED:
test procedure used (e.g. flow-through or semi-static),
kasutatav katsemenetlus (läbivoolava või poolseisva veega);
type and characteristics of illumination used and photoperiod(s),
kasutatava valgustuse tüüp ja omadused ning valgustuse kestus(ed);
test design (e.g. number and size of test chambers, water volume replacement rate, number of replicates, number of fish per replicate, number of test concentrations, length of uptake and depuration phases, sampling frequency for fish and water samples,
katse ülesehitus (näiteks katsekambrite arv ja suurus, vee vahetumise kiirus, paralleelkatsete arv, kalade arv paralleelkatsetes, uuritud kontsentratsioonide arv, seondumis- ja puhastumisfaaside pikkus, vee ja kala proovide võtmise sagedus);
method of preparation of stock solutions and frequency of renewal (the solubilizing agent, its concentration and its contribution to the organic carbon content of test water must be given, when used),
põhilahuste valmistamismeetod ja uuendamise sagedus (solubiliseerija kasutamisel peab tooma selle kontsentratsiooni ja mõju orgaanilise süsiniku sisaldusele katsevees);
the nominal test concentrations, the means of the measured values and their standard deviations in the test vessels and the method by which these were attained,
nominaalsed uuritud kontsentratsioonid, mõõdetud väärtuste keskmised ja nende standardhälbed katsenõudes ning nende saamismeetod;
source of the dilution water, description of any pre-treatment, results of any demonstration of the ability of test fish to live in the water, and water characteristics: pH, hardness, temperature, dissolved oxygen concentration, residual chlorine levels (if measured), total organic carbon, suspended solids, salinity of the test medium (if appropriate) and any other measurements made,
lahjendusvee allikas, eeltöötluse kirjeldus, tõendid selle kohta, et kalad suudavad selles vees elada, ja vee omadused: pH, karedus, temperatuur, lahustunud hapniku kontsentratsioon, kloori jääksisaldus (kui mõõdeti), üldine orgaaniline süsinik, hõljuvained, katsekeskkonna soolsus (kui on asjakohane) ja muud sooritatud mõõtmised;
water quality within test vessels, pH, hardness, TOC, temperature and dissolved oxygen concentration,
vee kvaliteet katseanumates, pH, karedus, TOC, temperatuur ja lahustunud hapniku kontsentratsioon;
detailed information on feeding (e.g. type of food, source, composition — at least lipid and protein content if possible, amount given and frequency),
üksikasjalik informatsioon kalade toitmise kohta (toidu tüüp, allikas, koostis (kui võimalik, siis vähemalt rasva- ja valgusisaldus), toidu kogus ja toitmise sagedus);
information on the treatment of fish and water samples, including details of preparation, storage, extraction and analytical procedures (and precision) for the test substance and lipid content (if measured).
andmed kala ja vee proovide töötlemise kohta, sealhulgas valmistamise üksikasjad, säilitamine, ekstraktsioon ning testaine ja rasvasisalduse (kui mõõdeti) analüütilised protseduurid (ja täpsus).
RESULTS:
TULEMUSED: