natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Doubts expressed during proceeding C 71/97
Menetluse C 71/97 puhul väljendatud kahtlused
In its Decision of 14 November 1997 the Commission, while noting that the notified aid scheme no longer contained discriminatory provisions based on breach of the right to establishment, expressed serious doubts over the compatibility of the amendments with the common market for the following reasons:
Oma 14. novembri 1997. aasta otsuses kahtles komisjon tõsiselt – märkides samas, et teatavakstehtud toetuskava ei sisaldanud enam diskrimineerivaid sätteid asutamisvabaduse suhtes – muudatuste sobivuses ühisturuga järgmistel põhjustel:
risk of conflict with Community legislation on shipbuilding in force at that time [5],conflict between the aid scheme and the guidelines on State aid to maritime transport current at that time [6],existence of unlawful operating aid, granted in the form of leases on favourable terms for the acquisition of ships.
tekkis oht sattuda vastuollu tollal kehtinud, laevaehitust käsitlevate ühenduse õigusaktidega; [5]tekkis vastuolu toetuskava ja meretranspordile antava riigiabi tollal kehtinud suuniste vahel; [6]esines ebaseaduslikku tegevusabi, mida anti soodustingimusel liisinguna laevade omandamiseks.
Commission Decision of 98/95/EC
Komisjoni otsus 98/95/EÜ
In Decision 98/95/EC, the Commission, without reference to the amendments added subsequently, found the original aid scheme constituted State aid for the purposes of Article 92(1) of the EC Treaty, inasmuch as: ‘(a) the beneficiary companies are relieved of a financial burden which they would normally bear (normal commercial interest rates and other charges on loans/leases); (b) the burden is borne by State resources (the Sardinian authorities); (c) the aid is selective (being reserved to the shipping sector); and (d) the aid affects trade between Member States.’
Otsuses 98/95/EÜ leidis komisjon, viitamata varem lisatud muudatustele, et algne toetuskava oli siiski riigiabi EÜ asutamislepingu artikli 92 lõike 1 tähenduses, kuna: a) toetust saavad ettevõtted vabastatakse rahalisest koormusest, mida neil tavalisel juhul tuleks kanda (tavaline turuintressimäär ja muud laenude/liisingute kulud); b) koormus kandub riigi ressurssidele (Sardiinia ametiasutustele); c) abi on valikuline (antakse vaid laevandussektorile); ja d) abi mõjutab liikmesriikidevahelist kaubandust.
With regard to letter (d), the Decision initiating the proceedings states that ‘more than 90 % of the goods from Member States are transported towards Sardinia by sea and more than 90 % of goods from Sardinia are transported towards Member States by the same route.
Seoses punktiga d väidetakse menetluse algatamisotsuses, et „üle 90 % liikmesriikide kaupadest transporditakse Sardiiniasse meritsi ja üle 90 % Sardiinia kaupadest transporditakse liikmesriikidesse sama teed pidi”.
In light of the above, the Commission concluded that:
Ülaltoodu põhjal järeldas komisjon, et:
the financial aid granted under Law No 11/1988 constituted State aid under Article 92(1) of the Treaty (now Article 87(1)),
seaduse nr 11/1988 kohaselt antud toetus oli riigiabi vastavalt asutamislepingu artikli 92 lõikele 1 (praegu artikli 87 lõige 1);
the aid was granted in breach of Article 93(3) of the EC Treaty (Article 88(3)), and
abi anti EÜ asutamislepingu artikli 93 lõiget 3 (artikli 88 lõiget 3) rikkudes ja
in the case in point, none of the derogations provided for in Article 92 could be applied.
selle punkti puhul ei saanud kohaldada ühtegi artiklis 92 ette nähtud erandit.
The Commission therefore ordered that Italy should recover the unlawful aid granted on the basis of the 1988 aid scheme (Article 2).
Seetõttu käskis komisjon Itaalial 1988. aasta toetuskava alusel antud ebaseadusliku toetuse tagasi võtta (artikkel 2).
The judgment of 19 October 2000 and its legal consequences
oktoobri 2000. aasta kohtuotsus ja selle õiguslikud tagajärjed
In its judgment of 19 October 2000 (Joined Cases C-15/98 and C-105/99 Italy and Sardegna Lines v Commission) [7] the Court of Justice of the European Communities annulled Decision 98/95/EC on the ground that it lacked an adequate statement of reasons with regard to the effect on Community trade.
oktoobri 2000. aasta kohtuotsusega (liidetud kohtuasjad C-15/98 ja C-105/99 Itaalia ja Sardegna Lines v komisjon) [7] tühistas Euroopa Kohus otsuse 98/95/EÜ, põhjendusel et selles ei käsitletud piisavalt ühenduse kaubandusele avaldatavat mõju.
The Court found that the Commission, in limiting itself to stating that the aid was selective and reserved to the shipping sector in Sardinia, that more than 90 % of goods transport between the mainland and Sardinia took place by sea and that 65 % of tourist transport (passengers with cars) was carried out by shipping companies, failed to provide any information on the competition between the Sardinian shipping companies and companies established in other Member States.
Kohus leidis, et komisjon – piirdudes oma väidetes vaid sellega, et abi oli valikuline ja mõeldud vaid Sardiinia laevandussektorile, et üle 90 % mandri ja Sardiinia vahelisest kaubatranspordist toimub meritsi ning et 65 % turistide liikumisest (reisijad ja autod) korraldavad laevandusettevõtted – ei suutnud anda teavet Sardiinia laevandusettevõtete ja muudes liikmesriikides asutatud ettevõtete vahelise konkurentsi kohta.
According to the Court, the Commission failed to take into account, in that respect, the fact that, until 1 January 1999, island cabotage in the Mediterranean was excluded from the liberalisation of maritime transport service within Member States.
Kohtu sõnutsi ei suutnud komisjon võtta sellega seoses arvesse asjaolu, et 1. jaanuaril 1999. aastal jäeti Vahemere saarekabotaaž liikmesriikidevaheliste meretransporditeenuste liberaliseerimisest välja.
The Court also noted that the Commission, despite pointing out that the aid scheme to the Sardinian shipping companies was in breach of the fundamental principles of freedom of establishment and the prohibition of discrimination on grounds of nationality, failed to use this breach as grounds for demonstrating the distortion of trade between Member States.
Samuti märkis kohus, et kuigi komisjon juhtis tähelepanu Sardiinia laevandusettevõtete toetuskava vastuolule asutamisvabaduse põhimõtetega ja keeluga diskrimineerida rahvuse tõttu, ei suutnud ta seda rikkumist liikmesriikidevahelise kaubanduse moonutamise tõestamisel aluseks võtta.
In consequence of the judgment of 19 October 2000 the formal investigation procedure initiated by the decision of 24 June 1996 has been reopened.
oktoobri 2000. aasta kohtuotsuse tulemusel alustati uuesti 24. juuni 1996. aasta otsusega algatatud ametlikku uurimismenetlust.
The Commission must therefore adopt a new final decision.
Seetõttu peab komisjon uue lõpliku otsuse vastu võtma.
In addition to adopting a new Decision following the Court’s annulment of Decision 98/95/EC, the Commission must also decide as to the amendment to be made to the scheme introduced by Law No 9/1996, in respect of which the investigation procedure of 14 November 1997 was initiated.
Lisaks uue otsuse vastuvõtmisele pärast otsuse 98/95/EÜ kohtupoolset tühistamist peab komisjon otsustama ka seadusega nr 9/1996 loodud toetuskavasse – millega seoses algatati 14. novembril 1997. aastal uurimismenetlus – tehtavate muudatuste üle.
Although at the time it had decided to examine both schemes separately, the Commission must now examine these schemes jointly in the present Decision in order to determine their overall implications.
Ehkki tollal otsustas komisjon kumbagi toetuskava eraldi vaadelda, peab ta nüüd neid kavu käesolevas otsuses ühiselt vaatlema, et määrata kindlaks nende üldised mõjud.
COMMENTS BY ITALY
ITAALIA ESITATUD MÄRKUSED
Observations on the original aid scheme submitted in the context of procedure C 23/96
Menetlusega C 23/96 seoses esitatud tähelepanekud algse toetuskava kohta
In procedure C 23/96, the Italian authorities informed the Commission in a letter of 31 October 1996 of changes that they had made to the original aid scheme to make it, in their opinion, compatible with Community law.
Menetluses C 23/96 teavitasid Itaalia ametiasutused komisjoni oma 31. oktoobri 1996. aasta kirjaga algsesse toetuskavasse tehtud muudatustest, et viia kava nende arvamuse kohaselt kooskõlla ühenduse õigusega.
The main amendment was the adoption of Regional Law No 9/1996 that removed discriminatory provisions based on nationality and also provisions that were in breach of freedom of establishment.
Peamine muudatus oli maakonnaseaduse nr 9/1996 vastuvõtmine, millega eemaldati rahvuse tõttu diskrimineerivad sätted ning ka sätted, mis olid vastuolus asutamisvabadusega.
The authorities also notified the Commission that they had introduced a direct control mechanism to rule out the possibility of aid being granted twice (by the national authorities and by the regional authorities).
Samuti teavitasid ametiasutused komisjoni otsese kontrollisüsteemi kasutuselevõtmisest, millega välistatakse võimalus anda abi ühele ettevõttele kaks korda (riigiasutustelt ja piirkondlikelt asutustelt).
In its letters of 11 October 1996 and 22 January 1997, the regional authorities justified the need for measures arising out of amendments to Law No 9/1996, inter alia, by the difficult economic conditions in Sardinia, which is an ‘Objective I’ region.
oktoobri 1996. aasta kirjas ja 22. jaanuari 1997. aasta kirjas põhjendasid piirkondlikud ametiasutused vajadust seaduse nr 9/1996 muudatustest tulenevate meetmete järele muuhulgas ka Sardiinia raskete majandustingimustega, kuna see on „eesmärgi 1” piirkond.
Observations on the modified aid scheme submitted in the context of procedure C 71/97
Menetlusega C 71/97 seoses esitatud tähelepanekud muudetud toetuskava kohta
As to the observations submitted in the context of procedure C 71/97, the Italian authorities pointed out, first, that they had no way of knowing the Community law referred to by the Commission in its decision to initiate the investigation procedure, arguing that Council Regulation (EC) No 3094/95 [8], amended by Council Regulation No 1904/96, and the Community Guidelines on State aid to Maritime Transport of 1997 had been published after the adoption of Law No 9/1996.
Menetluse C 71/97 käigus esitatud märkustes juhtisid Itaalia ametiasutused tähelepanu sellele, et esiteks ei saanud nad kuidagi olla teadlikud komisjoni uurimismenetluse algatamisotsuses viidatud ühenduse õigusaktist, väites, et nõukogu määrus (EÜ) nr 3094/95, [8] muudetud nõukogu määrusega nr 1904/96, ja ühenduse 1997. aasta suunised meretranspordile antava riigiabi kohta olid avaldatud alles pärast seaduse nr 9/1996 vastuvõtmist.
Secondly, Italy emphasised that the measures envisaged by Law No 9/1996 had not been implemented and that no financial commitments had been assumed with third parties.
Teiseks rõhutas Itaalia, et seadusega nr 9/1996 ettenähtud meetmeid ei olnud rakendatud ning et kolmandad isikud ei olnud võtnud veel ühtegi rahalist kohustust.
Italy also claimed that the specified measures were necessary to allow for the absence of economies of scale in the goods and passenger maritime transport sector in an island region such as Sardinia.
Samuti väitis Itaalia, et teatud meetmed olid vajalikud saarepiirkonna – nagu Sardiinia – kaupade ja reisijate meretranspordisektori mastaabisäästu puudumise kompenseerimiseks.
In their conclusion, the Italian authorities declared themselves willing to amend the legislation and to respect all Community laws in force.
Oma järeldustes kinnitasid Itaalia ametiasutused, et on valmis õigusakte muutma ja järgima kehtivaid ühenduse õigusakte.
Assessment of the original scheme applicable during the period 1988-96
Perioodil 1988–1996 kohaldatud algse toetuskava hindamine
Existence of an unlawful new State aid
Uue ebaseadusliku riigiabi olemasolu
The Commission considers that, by failing to notify the aid scheme in question in favour of companies registered in Sardinia intending to build, acquire, convert, modify or repair ships, the Italian authorities failed to fulfil their obligations under Article 88(3) of the Treaty (formerly Article 93(3)).
Komisjoni arvates ei suutnud Itaalia ametiasutused täita asutamislepingu artikli 88 lõikes 3 (endine artikli 93 lõige 3) ettenähtud kohustusi, jättes teatamata kõnealusest Sardiinias registreeritud ettevõtteid (mis kavandasid laevu ehitada, omandada, rekonstrueerida, ümber ehitada või remontida) soosivast toetuskavast.
Even though the scheme had been set up before the entry into force of the Treaty, Law No 11/1988 substantially amended the aid scheme introduced by Laws No 20/1951 and No 15/1954.
Isegi kui toetuskava oli sisse seatud enne asutamislepingu jõustumist, muudeti seadustega nr 20/1951 ja nr 15/1954 loodud toetuskava oluliselt seadusega nr 11/1988.
The amendments introduced in 1988 should have therefore been notified to the Commission and therefore constitute new non-notified aids.
Seetõttu oleks aastal 1988 tehtud muudatustest tulnud teavitada komisjoni ja seetõttu kujutas see abi endast uut teatamata abi.
Since this characterisation was not contested by the Italian authorities in their comments following the initiation of the procedure on 24 June 1996 it is therefore confirmed in this Decision.
Kuna aga Itaalia ametivõimud ei vaidlustanud kõnealust iseloomustust 24. juunil 1996. aastal algatatud menetluse järel esitatud märkustes, kinnitatakse see käesoleva otsusega.
The Commission finds that the measure in question constitutes State aid within the meaning of Article 87(1) of the Treaty.
Komisjon leiab, et kõnealune meede on riigiabi asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses.
The Sardinian companies effectively benefited from interest rates more favourable than market rates and a reduction in costs relating to the loans and leases; they were therefore relieved of a financial burden that they would normally have had to bear.
Sardiinia ettevõtted on tublisti kasu saanud turumääradega võrreldes soodsamatest intressimääradest ning laenude ja liisingutega seotud kulude vähendamisest; sellega vabastati nad rahalisest koormusest, mida nad tavajuhul oleksid pidanud kandma.
The financial burden was borne by public resources and the aid was selective because it was reserved to companies operating within the shipping sector and established in Sardinia.
Koormus kandus riigi ressurssidele ja abi oli valikuline, kuna seda anti vaid laevandussektoris tegutsevatele ettevõtetele, mis olid asutatud Sardiinias.
The Commission also observes that the measure affected trade between the Member States.
Samuti märgib komisjon, et meede mõjutas liikmesriikidevahelist kaubandust.
The scheme implemented by the Italian authorities concerns Sardinian shipping companies in general, whether involved in cabotage activities or international transport.
Itaalia ametiasutuste rakendatud kava puudutab Sardiinia laevandusettevõtteid üldiselt, nii kabotaažitoimingutega kui rahvusvahelise transpordiga tegelevaid ettevõtteid.
While it is true that regulation No 3577/92 [9], which liberalised the maritime cabotage service market within the Community, excluded the liberalisation of cabotage with Mediterranean islands until 1 January 1999, it is also true that this Regulation did not exclude from its scope changes in trade in the maritime service market between different Member States, in particular between France, Spain and mainland Italy.
Ehkki vastab tõele, et määrusega nr 3577/92, [9] millega liberaliseeriti ühenduse merekabotaaži teenuste turg, jäeti välja Vahemere saarte kabotaaži liberaliseerimine kuni 1. jaanuarini 1999, vastab ka tõele, et kõnealuse määruse kohaldamisalast ei jäetud välja muudatusi kaubavahetuses mereveoteenuste turul liikmesriikide, eeskätt Prantsusmaa, Hispaania ja Itaalia mandriosa vahel.
It should be noted in this regard that the aid in question was not limited to cabotage, i.e. to maritime services carried out within Italian territorial waters, liberalised from 1.1.1999, but also concerned Sardinian shipping companies that carried out international maritime transport services, which had already been liberalised in 1986 [10], so that such companies could therefore operate in competition with other Community operators.
Sellega seoses tuleb märkida, et kõnealune abi ei piirdunud kabotaažiga, st Itaalia territoriaalvetes toimuvate mereveoteenustega, mis liberaliseeriti 1. jaanuaril 1999, vaid see puudutas ka rahvusvahelisi meretransporditeenuseid osutavaid Sardiinia laevandusettevõtteid, kusjuures need teenused olid liberaliseeritud juba aastal 1986, [10] nii et kõnealused ettevõtted said seega osaleda konkurentsis muude ühenduse ettevõtetega.
Information in the possession of the Commission [11] shows that between 1992 and 1997, maritime traffic existed in the form of merchant shipping (and cruise shipping) leaving and entering Sardinian ports, to and from other EU and non-EU destinations.
Komisjoni valduses olevast teabest [11] nähtub, et ajavahemikul 1992–1997 toimus mereliiklus kaubanduslike meresõitudena (ja reisilaevandusena), mis väljusid Sardiinia sadamatest teistesse ELi ja EL-välistesse sadamatesse ning saabusid Sardiinia sadamatesse teistest ELi ja ELi-välistest sadamatest.
In particular, a French company operated out of Toulon bound for Sardinia and two Italian companies operated from Corsica to Sardinia.
Eelkõige tegutses Prantsusmaa ettevõte liinil Toulon–Sardiinia ja kaks Itaalia ettevõtet tegutses liinil Korsika–Sardiinia.
These circumstances show that during that period (between 1988 and 1996) there was an effect on international maritime transport services trade between Italy and certain Member States.
Need asjaolud näitavad, et vaadeldaval perioodil (1988–1996) ilmnes mõju rahvusvaheliste meretransporditeenuste kaubandusele Itaalia ja teatud liikmesriikide vahel.
In their final letter of 8.3.2007, the Italian authorities claimed that the finance granted under Law No 11/1988 concerned ‘the purchase of vessels with gross tonnage between 24 and 138 tonnes’; these ships were reportedly mainly used for the purpose of coastal maritime transport activities within a market that was not at the time open to competition.
Oma viimases kirjas kuupäevaga 8. märts 2007 kinnitasid Itaalia ametiasutused, et seaduse nr 11/1988 alusel antud rahaline toetus puudutas „24–138tonniste laevade ostmist”; väidetavalt leidsid need laevad kasutust peamiselt rannikuäärse meretranspordi tegevustes turul, mis ei olnud tollal konkurentsiks avatud.
However, in at least two cases the scheme was applied for the purposes of acquiring ferries used for transporting passengers and vehicles between Sardinia and the mainland, which were able to compete with other national and Community operators.
Siiski aidati toetuskavaga vähemalt kahel juhul omandada praame, mida kasutati reisijate ja sõidukite vedamiseks Sardiinia ja mandri vahel; sel puhul oleks olnud võimalik konkurents teiste Itaalia ja ühenduse ettevõtjate vahel.
The Italian authorities stated that they were not in possession of any information on goods and passenger traffic between Sardinia and the rest of Italy and between Sardinia and other Community countries for the period in question.
Itaalia ametiasutused väitsid, et nende valduses ei olnud teavet kaupade ja reisijate transpordi kohta Sardiinia ja muu Itaalia vahel ega Sardiinia ja muude ühenduse riikide vahel vaadeldava ajavahemiku jooksul.
It should also be noted that Regulation No 3577/92 on cabotage did not rule out the existence of competition between companies in the maritime transport market operating between Sardinia and the Italian mainland during the period prior to 1 January 1999 because foreign companies were entitled to carry out maritime cabotage services in Italy, subject to registering their ship there, but were not able to benefit from the aid schemes reserved for Sardinian shipping companies.
Samuti tuleb märkida, et määrusega nr 3577/92 kabotaaži kohta ei välistatud konkurentsi olemasolu meretransporditurul tegutsevate ettevõtjate vahel, mis tegutsesid Sardiinia ja Itaalia mandriosa vahel enne 1. jaanuari 1999, kuna välismaistel ettevõtjatel oli küll lubatud osutada merekabotaaži teenuseid Itaalias, eeldusel et nad olid seal registreeritud, kuid nad ei saanud kasu Sardiinia laevandusettevõtetele mõeldud toetuskavadest.
This scheme therefore had the effect of discouraging shipping companies from other Member States from opening branches in Italy to carry out maritime cabotage services with Sardinia, in view of the fact that they would have been unable to benefit from the aid while having to compete with other operators who were able to obtain this aid.
Seetõttu oli kõnealusel kaval heidutav mõju muude liikmesriikide laevandusettevõtjatele, kes soovinuks Itaalias avada Sardiiniale merekabotaaži teenuseid osutavaid haruettevõtteid, pidades silmas asjaolu, et nemad ei oleks saanud abi taotleda, samas kui nad oleksid pidanud konkureerima abi saavate ettevõtetega.
Non-applicability of the derogations provided for in Article 87(2) and (3)
Artikli 87 lõigetes 2 ja 3 ettenähtud erandite kohaldamatus
For the following reasons, none of the derogations provided for in Article 87(2) and (3) (formerly Article 92(2) and (3)) may be applied.
Ühtegi artikli 87 lõigetes 2 ja 3 (endised artikli 92 lõiked 2 ja 3) ettenähtud erandit ei saa kohaldada järgmistel põhjustel.
The Italian authorities stated that the aid was required to allow the development of a region beset by difficult economic circumstances.
Itaalia ametiasutuste väitel oli abi vajalik raskete majandustingimuste käes vaevleva piirkonna arengu võimaldamiseks.
Although Sardinia is a region eligible for regional aid, the derogation provided for in Article 87(3)(a), of the Treaty cannot be applied because the aid in question was not granted for the purpose of promoting regional development but simply to benefit shipping companies.
Kuigi Sardiinial on õigus saada piirkondlikku abi, ei saa kohaldada asutamislepingu artikli 87 lõike 3 punktis a ettenähtud erandit, kuna kõnealust toetust ei antud mitte regionaalarengu edendamise eesmärgil, vaid pelgalt laevandusettevõtete huvides.
The Italian authorities failed to demonstrate sufficiently how the aid schemes benefiting Sardinia shipping companies enabled development of the region under the terms of Community laws applicable at that time, i.e. the Commission communication on the method of application of Article 92(3)(a) and (c) to regional aid [12].
Itaalia ametiasutused ei suutnud piisavalt näidata, kuidas Sardiinia laevandusettevõtteid soosivad toetuskavad edendasid regionaalarengut vastavalt tollal kehtinud ühenduse õigusaktidele, st vastavalt komisjoni teatisele artikli 92 lõike 3 punktide a ja c kohaldamismeetodi kohta piirkondliku abi suhtes.
Although the region of Sardinia was included in the list of proposed regions for the purpose of Article 92(3)(a), (see Annex I to the above mentioned Communication), it has not been shown that the measure was necessary as an aid to initial investment or to job creation, or that it could be considered a short-term operational aid to compensate for particular or permanent regional disadvantages, allowing sustainable and balanced development without giving rise to excess capacity in the sector in question.
Kuigi Sardiinia maakond oli nende regioonide loendis, mille kohta oli tehtud ettepanek pidada neid artikli 92 lõike 3 punktile a vastavate regioonideks (vt ülalmainitud teatise I lisa), ei ole tõendatud, et meede oli vajalik algsete investeeringute või töökohtade loomise abistamiseks või et seda oleks saanud pidada lühiajaliseks tegevusabiks konkreetsete või püsivate piirkondlike halvemuste kompenseerimiseks, võimaldades järjepidevat ja tasakaalustatud arengut, põhjustamata seejuures kõnealuse sektori ülemäärast mahtu.
The communication also states that any regional aid should respect the Community guidelines laid down for given industrial sectors such as the shipbuilding sector, which is not the case in the aid scheme in question, as will be shown below.
Samuti väidetakse teatises, et mis tahes piirkondliku abi puhul tuleb järgida ühenduse suuniseid konkreetsete tööstussektorite kohta, näiteks laevaehitussektori kohta, aga kõnealuse toetuskava puhul ei ole seda tehtud, nagu allpool näidatud.