natgillin/translations-raw huggingface dataset:
With regard to the condition in the 2004 guidelines linked to the existence of serious social difficulties, BA stressed that the insolvency of Alitalia would not cause serious disruption to passengers, owing to the existence of competitors on both national and international routes.
aasta suunistes sätestatud tingimuse kohta, mis on seotud tõsiste sotsiaalsete raskuste olemasoluga, rõhutab BA, et Alitalia maksejõuetus ei põhjusta reisijaid kahjustavaid tõsiseid häireid, kuna nii riigisisestel liinidel kui ka rahvusvahelistel lendudel tegutsevad ka konkureerivad ettevõtjad.
As for adverse spillover effects on its competitors, these resulted from the preservation of Alitalia on the market despite its financial difficulties, the increase in its number of routes, particularly from Rome and Milan to Los Angeles, and the reduction in its fares.
Kahjulikud mõjud Alitalia konkurentide olukorrale tulenevad Alitalia turul hoidmisest finantsraskustest hoolimata, Alitalia teenindatavate liinide arvu suurendamisest, eelkõige suunal Roomast ja Milanost Los Angelesse, ning Alitalia piletihindade alandamisest.
These commercial decisions were not rational given the company’s financial situation and demonstrated its wish to increase its market share as compared to those of its competitors not in receipt of State aid (paragraph 25(b) of the 2004 guidelines).
Alitalia ärivalikud ei tundu tema finantsolukorda arvestades ratsionaalsed ning annavad tunnistust tema soovist oma turuosa riigiabi mittesaavate konkurentide ees suurendada (2004. aasta suuniste punkti 25 alapunkt b).
Moreover, the measure in question was not granted to Alitalia for a period limited to six months, as required by the 2004 guidelines (paragraph 25(c)).
Muu hulgas ei antud kõnealust abimeedet Alitaliale kuue kuuga piiritletud ajavahemikuks, nagu seda nõutakse 2004. aasta suunistega (punkti 25 alapunkt c).
Lastly, BA pointed out that, as this commercial strategy was characterised by non-essential expenses being incurred, it could not be guaranteed that the aid in question was limited to the amount needed to keep the company in business for the period for which it was authorised, as this amount had to be based on the liquidity needs of the company stemming from losses (paragraph 25(d) of the 2004 guidelines).
Lõpetuseks väidab BA, et äripoliitika puhul, mida iseloomustab ebaoluliste kulude tegemine, ei saa olla tagatud, et kõnealune abi piirduks summaga, mis on vajalik äriühingu tegevuse jätkamiseks ajavahemikul, milleks abi on lubatud, kuna see summa peab muu hulgas põhinema kahjumis äriühingu likviidsusvajadustel (2004. aasta suuniste punkti 25 alapunkt d).
Ryanair criticised the Commission for not having already demanded the immediate suspension of the measure and asked that Alitalia be required to immediately repay the EUR 300 million that had already been granted to it by Italy.
Ryanair heidab komisjonile ette, et too ei ole kõnealuse meetme viivitamatut peatamist siiani nõudnud ning soovib, et Alitalialt nõutaks talle Itaalia poolt antud 300 miljoni euro viivitamatut tagasimaksmist.
Ryanair also stressed that, contrary to the claims of the Italian authorities, no motive of public order and territorial continuity could be invoked to justify the granting of the measure in question to Alitalia.
Samuti rõhutab Ryanair, et vastupidiselt Itaalia ametiasutuste väidetule ei saa kõnealuse abimeetme Alitalia suhtes rakendamise põhjendamiseks tuua ühtegi riiklikku ja territoriaalse järjepidevusega seotud põhjust.
In this context, Ryanair referred to the reduction in Alitalia’s market share on certain routes.
Sellega seoses viitab Ryanair Alitalia turuosade vähendamisele teatavatel liinidel.
By contrast, the European Travel Agents’ and Tour Operators’ Associations (ECTAA) and the Guild of European Business Travel Agents (GEBTA) considered that granting the measure in question aimed at preventing Alitalia’s bankruptcy was likely to protect consumers in the absence of legislation protecting passengers in the event of the company going bankrupt.
ECTAA (European Travel Agents’ and Tour Operators’ Associations) ja GEBTA (Guild of European Business Travel Agents) seevastu leiavad, et kõnealuse meetme puhul, mille eesmärk on vältida Alitalia pankrotti, on selle rakendamine mõeldud reisijaid kaitsva õigusakti puudumisel tarbijate kaitsmiseks ettevõtte pankroti korral.
ECTAA and GEBTA added that granting the loan in question was the only reasonable solution to avoid Alitalia going bankrupt and to help it in its privatisation process.
ECTAA ja GEBTA lisavad, et kõnealuse laenu andmine oli ainus mõistlik lahendus, et vältida Alitalia pankrotti ning aidata teda erastamisprotsessi lõpetamisel.
Given the prospects for relaunching the company reported in the press, granting this loan was economically justified in order to lead to a complete restructuring of Alitalia with a view to future profits.
Arvestades ettevõtte taaskäivitamise väljavaateid, millest on kirjutatud ajakirjanduses, on selle laenu andmine majanduslikult põhjendatud, et alustada tulevast kasu silmas pidades Alitalia täielikku ümberkorraldamist.
SUMMARY OF PAST COMMISSION DECISIONS CONCERNING ALITALIA
ÜLEVAADE KOMISJONI OTSUSTEST ALITALIA KOHTA
For the purposes of analysing the measure in question, it is worth recalling here that the Commission has previously taken the following Decisions in relation to Alitalia:
Käesolevas kontekstis ja kõnealuse meetme analüüsimiseks tuleks meenutada, et komisjon on Alitalia kohta varem vastu võtnud järgmised otsused:
Commission Decision of 15 July 1997 concerning the recapitalisation of Alitalia [11]: in this Decision, the Commission considered that, subject to certain undertakings being met, the recapitalisation of Alitalia in the form of a capital injection of 2750 billion Italian lire was State aid compatible with the common market under Article 87(3)(c) of the EC Treaty.
komisjoni 15. juuli 1997. aasta otsus Alitalia rekapitaliseerimise kohta: [11] selles otsuses leidis komisjon, et Alitalia rekapitaliseerimine 2750 miljardi Itaalia liiri suuruse kapitalitoetusena on teatavatest kohustustest kinnipidamise korral riigiabi, mis sobib EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 3 punkti c kohaselt kokku ühisturuga;
Commission Decision of 18 July 2001 concerning the recapitalisation of Alitalia [12]: since its Decision of 15 July 1997 had been annulled by the Court of First Instance [13], the Commission adopted a new Decision concerning the same recapitalisation.
komisjoni 18. juuli 2001. aasta otsus Alitalia rekapitaliseerimise kohta: [12] kuna esimese astme kohus tühistas komisjoni 15. juuli 1997. aasta otsuse, [13] võttis komisjon sama rekapitaliseerimise kohta vastu uue otsuse.
In this Decision, the Commission reached the same conclusion as in its Decision of 15 July 1997, namely that the recapitalisation of Alitalia was State aid compatible with the common market [14].Commission Decision of 19 June 2002, C 54/96 and N 318/02 — Third instalment of aid for the restructuring of Alitalia approved by the Commission on 18 July 2001 and new recapitalisation of EUR 1,4 billion [15]: with this Decision, the Commission approved the abovementioned third instalment (EUR 129 million) and considered that the new recapitalisation was not State aid within the meaning of Article 87(1) of the Treaty.Commission Decision of 20 July 2004, N 279/04 — Urgent measures in support of the restructuring and relaunch of Alitalia (rescue aid) [16]: with this Decision, the Commission authorised rescue aid in the form of a State guarantee for a bridging loan of EUR 400 million [17].
Selles otsuses jõudis komisjon samale järeldusele nagu oma 15. juuli 1997. aasta otsuses, nimelt et Alitalia rekapitaliseerimise puhul oli tegemist ühisturuga kokkusobiva riigiabiga; [14]komisjoni 19. juuni 2002. aasta otsus, C 54/96 ja N 318/02 – „Kolmas osa ettevõtjale Alitalia antavast ümberkorraldusabist, mille komisjon kiitis heaks 18. juulil 2001, ning uus rekapitaliseerimine 1,4 miljardi euro ulatuses”: [15] selle otsusega kiitis komisjon heaks eespool osutatud kolmanda osa ümberkorraldusabist (129 miljonit eurot) ning leidis, et uus rekapitaliseerimine ei ole riigiabi EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses;komisjoni 20. juuli 2004. aasta otsus, N 279/2004 – „Kiireloomulised meetmed Alitalia ümberkorraldamiseks ja taaskäivitamiseks (ettevõtte päästmisabi)” [16] selle otsusega lubas komisjon anda päästmisabi riigitagatise kujul 400 miljoni euro suurusele sildlaenule; [17]
Commission Decision 2006/176/EC of 7 June 2005 on Alitalia’s industrial restructuring plan [18]: in this Decision, the Commission considered that the measures in question did not constitute State aid within the meaning of Article 87(1) of the Treaty.7.
komisjoni 7. juuni 2005. aasta otsus, C 2/2005, mis käsitleb Alitalia struktuuri ümberkorraldamise kava: [18] selles otsuses leidis komisjon, et kõnealuste meetmete puhul ei ole tegemist riigiabiga EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses.7.
ASSESSMENT OF THE MEASURE IN THE LIGHT OF ARTICLE 87(1) OF THE TREATY
MEETME HINDAMINE EÜ ASUTAMISLEPINGU ARTIKLI 87 LÕIKE 1 SUHTES
Following the formal investigation procedure initiated on the basis of Article 88(2) of the Treaty, and taking account of the arguments submitted in this connection by the Italian authorities and the interested parties, the Commission believes that the measure in question, namely the EUR 300 million loan granted to Alitalia, the value of which can be counted as part of the company’s capital, constitutes State aid which is incompatible with the common market within the meaning of Article 87(1) of the Treaty and unlawful within the meaning of Article 88(3) of the Treaty.
Pärast ametliku uurimismenetluse algatamist EÜ asutamislepingu artikli 88 lõike 2 alusel ning arvestades Itaalia ametiasutuste ja huvitatud isikute sellega seoses esitatud argumente, leiab komisjon, et kõnealune meede, nimelt Alitaliale antud 300 miljoni euro suurune laen, mille võib arvestada ettevõtte omakapitali hulka, on riigiabi, mis on EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses ühisturuga kokkusobimatu ning artikli 88 lõike 3 tähenduses ebaseaduslik.
According to Article 87(1) of the Treaty, ‘any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, in so far as it affects trade between Member States, be incompatible with the common market’.
EÜ asutamislepingu artikli 87 lõikes 1 on sätestatud, et „igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik missugusel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, on ühisturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust”.
Classifying a national measure as State aid presupposes that the following cumulative conditions are met: 1. the measure in question confers an advantage through State resources; 2. the advantage is selective; and 3. the measure distorts or threatens to distort competition and is capable of affecting trade between Member States [19].
Riikliku meetme liigitamine riigiabiks eeldab järgmiste kumulatiivsete tingimuste täitmist: 1) kõnealuse meetmega antakse eelis riigi ressursside abil; 2) see eelis on valikuline ning 3) kõnealune meede kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi ning võib mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust. [19]
It is appropriate to set out the factors which allow the Commission to consider, at this stage, that the measure in question satisfies these cumulative conditions.
Tuleks esitada põhjused, mis võimaldavad komisjonil menetluse käesolevas etapis leida, et kõnealuse meetme puhul on need kumulatiivsed tingimused täidetud.
The existence of an advantage conferred through State resources
Riigi ressursside abil antud eelise olemasolu
It should first be pointed out that the measure in question is a loan, the value of which can be counted as part of Alitalia’s capital [20], directly granted to the company by the Italian State, and thus involving the transfer of State resources.
Ühest küljest tuleks märkida, et kõnealune meede on laen, mille summa võib arvestada Alitalia omakapitali hulka, [20] mille andis ettevõtjale otseselt Itaalia riik ning mis seega seisneb riigi ressursside ülekandmises.
Moreover, this measure is the responsibility of the Italian State, since the decision to grant the loan was adopted by the Italian Council of Ministers on 22 April 2008 and supplemented by Decree-Law No 93 of 27 May 2008.
Samuti on selle abimeetme andmine omistatav Itaalia riigile, kuna kõnealuse laenu andmise otsuse võttis 27. mai 2008. aasta dekreetseadusega täiendatud kujul 22. aprillil 2008 vastu Itaalia ministrite nõukogu.
As for whether there is an economic advantage, it should be assessed whether, in similar circumstances, a private investor could have been led to provide a capital injection such as that in the case in point.
Kuna teisest küljest on tegemist majandusliku eelise olemasoluga, tuleks hinnata, kas sarnastel tingimustel oleks suudetud erainvestorit veenda tegema sama suurt kapitalitoetust kui kõnealusel juhul. Sellega seoses täpsustas Euroopa Kohus, et erainvestori käitumine, millega tuleb võrrelda majanduspoliitika eesmärke silmas pidava avalik-õigusliku investori sekkumist, ei pea tingimata olema tavalise investori käitumine, kes teeb kapitalipaigutusi nende vähem või rohkem lühiajalist tasuvust silmas pidades, kuid see peab olema vähemalt eraõigusliku valdusettevõtja või struktuuri-, globaalset või sektoripoliitikat järgiva ning investeeritud kapitali pikaajalise tasuvuse väljavaadetest juhinduva eraõigusliku kontserni käitumine.
The Court has also ruled that a private shareholder may reasonably provide the capital necessary to secure the survival of an undertaking which is experiencing temporary difficulties but is capable of becoming profitable again, possibly after restructuring.
Samuti leidis Euroopa Kohus, et eraosanik võib mõistuspäraselt tegutsedes anda ajutistes raskustes ettevõtja püsimajäämiseks vajaliku kapitali, kui see ettevõtja on pärast ümberkorraldust võimeline oma kasumlikkust taastama.
However, when injections of capital by a public investor disregard any prospect of profitability, even in the long term, such provision of capital must be regarded as aid within the meaning of Article 87 of the Treaty [22].
Kuid kui avalik-õigusliku investori kapitalipaigutustes ei peeta silmas mingit kasumlikkuse eesmärki isegi mitte pikaajalises perspektiivis, tuleb selliseid kapitalipaigutusi käsitada riigiabina EÜ asutamislepingu artikli 87 tähenduses. [22]
It should also be pointed out that, according to settled case-law, both the existence and the amount of aid must be assessed in the light of the situation prevailing at the time it was granted [23].
Samuti tuleks meelde tuletada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb hinnata nii riigiabi olemasolu kui ka selle olulisust, võttes arvesse olukorda selle andmise hetkel. [23]
In the case in point, for the purposes of applying the private investor criterion and the abovementioned principles, it is necessary to take account of Alitalia’s financial situation and the characteristics of the State intervention in question.
Käesoleval juhul tuleks erainvestori kriteeriumi ja eespool osutatud põhimõtete kohaldamiseks võtta arvesse Alitalia finantsolukorda ning kõnealuse riikliku sekkumise asjaolusid.
Alitalia’s financial situation
Alitalia finantsolukord
With regard to the financial situation of Alitalia, the Commission notes that it was very precarious at the time of granting of the loan in question and adoption of Decree-Law No 93.
Alitalia finantsolukorra kohta leiab komisjon, et see oli kõnealuse laenu andmise ja dekreetseaduse nr 93 vastuvõtmise ajal tõsiselt kahjustatud.
Indeed, Alitalia recorded consolidated losses of EUR 626 million for the 2006 financial year and EUR 495 million for the 2007 financial year [24].
Alitalia registreeris 2006. eelarveaasta kohta kogukahjumiks 626 miljonit eurot ja 2007. aasta eelarveaasta kohta 495 miljonit eurot. [24]
This situation is shown equally clearly by Decree-Law No 80, which states, inter alia, that granting the loan in question should make possible the recovery of the company and allow it to meet its immediate liquidity needs (see recitals 57 and 58 above).
See asjaolu ilmneb selgelt ka dekreetseaduse nr 80 põhjal, milles on eelkõige märgitud, et kõnealuse laenu andmine peab võimaldama ettevõtet saneerida ning aitama tal rahuldada kiireloomulisi sularahavajadusi (vt põhjendused 57 ja 58 eespool).
In their reply of 30 May 2008 to the Commission, the Italian authorities also stated that Decree-Law No 93 was adopted as a result of the worsening financial situation of the company and was intended to enable it to safeguard its value and ensure that it remained in business.
Peale selle väitsid Itaalia ametiasutused oma 30. mail 2008 komisjonile saadetud vastuses, et dekreetseaduse nr 93 vastuvõtmist põhjendas ettevõtte finantsolukorra halvenemine ning selle eesmärk oli võimaldada ettevõttel oma väärtust säilitada ning tagada seega oma tegevuse jätkamine.
In this context, they indicated that the measures taken were aimed at ensuring that its losses did not make share capital and reserves fall below the legal limit, thereby preventing insolvency proceedings (procedura concorsuale) and the placing of the company in liquidation.
Sellega seoses märgivad Itaalia ametiasutused, et võetud meetmete eesmärk on vältida kahjumist tulenevat aktsiakapitali ja reservide vähenemist allapoole seaduslikku piiri, mis tooks kaasa maksejõuetusmenetluse (procedura concorsuale) algatamise ja ettevõtte likvideerimise.
On 3 June 2008, the Italian authorities adopted Decree-Law No 97 [26], which also referred to the financial situation of Alitalia described above and substantiated this analysis.
Itaalia ametiasutused võtsid 3. juunil 2008 vastu dekreetseaduse nr 97, [26] milles samuti osutatakse eespool kirjeldatud Alitalia finantsolukorrale ning mis seda analüüsi kinnitab.
In this context, the Commission also considers it appropriate to point out that Alitalia’s financial situation has worsened since 1997 and been very precarious since 2001, as demonstrated by the description of the company’s financial situation in the Commission Decisions of 18 July 2001, 20 July 2004 and 7 June 2005 (previously cited, see recital 47 above).
Samuti peab komisjon sellega seoses kohaseks meelde tuletada, et Alitalia finantsolukord on alates 1997. aastast halvenenud ning on alates 2001. aastast olnud väga raske, nagu see ilmneb ka ettevõtte finantsolukorra kirjeldusest komisjoni 18. juuli 2001. aasta, 20. juuli 2004. aasta ja 7. juuni 2005. aasta otsustes (eespool osutatud otsused, vt põhjendus 47).
The State support measures which the company has benefited from since 1997 provide ample proof that the difficulties encountered by the company for almost ten years have been overcome repeatedly through the intervention of the State as shareholder.
Riiklikud abimeetmed, mida alates 1997. aastast on ettevõtte suhtes rakendatud, näitavad piisaval määral, et ettevõtte juba peaaegu kümne aasta jooksul tekkinud raskusi on korduvalt kõrvaldatud avalik-õigusliku aktsionäri sekkumise teel.
Characteristics of the State intervention
Riigi sekkumise asjaolud
With regard to the conditions for granting of the measure in question, the Commission notes, firstly, that, according to Decree-Law No 80, the interest rate applicable is that indicated in the Commission notice on current State aid recovery interest rates and reference/discount rates for 25 Member States applicable as from 1 January 2008 and, with effect from 1 July 2008, the rate indicated in the Communication from the Commission on the revision of the method for setting the reference and discount rates [28].
Kõnealuse abimeetme andmise tingimuste kohta märgib komisjon eelkõige, et dekreetseaduse nr 80 järgi on kohaldatav intressimäär see määr, millele on osutatud komisjoni teatises 25 liikmesriigile kehtivate riigiabi tagastamise intressimäärade ja viite/diskontomäärade kohta kehtivusega alates 1. jaanuarist 2008, ning alates 1. juulist 2008 intressimäär, mis on kindlaks määratud kooskõlas Euroopa Komisjoni teatisega viite- ja diskontomäärade kindlaksmääramise meetodi läbivaatamise kohta.
This rate was increased by 1 % by Decree-Law No 93 [29].
Seda määra suurendati 1 % võrra dekreetseadusega 93. [29]
With regard to the Commission notice on current State aid recovery interest rates and reference/discount rates for 25 Member States applicable as from 1 July 2008 [30], it is important to note that the rates therein are supposed to reflect the average level of the interest rates in force in the various Member States for medium- and long-term loans (five to ten years) where normal security is provided.
Komisjoni teatise kohta, mis käsitleb 25 liikmesriigile kehtivate riigiabi tagastamise intressimäärasid ja viite/diskontomäärasid kehtivusega alates 1. juuli 2008, [30] on oluline märkida, et seal esitatud määrad peaksid kajastama nende intressimäärade keskmist taset, mis eri liikmesriikides kehtivad keskmise pikkusega ja pikaajalistele laenudele (viis kuni kümme aastat) koos tavaliste tagatistega.
The Commission considers that, even increased by 1 %, these rates cannot be considered appropriate, since the financial situation of the company in question is very precarious.
Seega leiab komisjon, et tõsiselt kahjustatud finantsolukorras ettevõtte puhul ei saa neid määrasid pidada asjakohaseks isegi siis, kui neid 1 % võrra suurendada.
Furthermore, this notice is based on the 1997 Commission notice on the method for setting the reference and discount rates [31], which states that ‘the reference rate thus determined is a floor rate which may be increased in situations involving a particular risk (for example, an undertaking in difficulty, or where the security normally required by banks is not provided).
Kõnealune teatis põhineb komisjoni 1997. aasta teatisel viite- ja diskontomäärade kehtestamise meetodi kohta, [31] milles on märgitud, et „sel viisil kindlaks tehtud viitemäär on baasmäär, mida võib suurendada erilise riskiga olukordades (näiteks raskustes ettevõte või pankade poolt harilikult nõutava tagatise puudumine).
In such cases, the premium may amount to 400 basis points or more if no private bank would have agreed to grant the relevant loan’.
Sellistel juhtudel võib preemia olla 400 baaspunkti või rohkem, kui ükski eraõiguslik pank ei oleks sarnast laenu andma nõustunud.”
The Commission believes that even a premium on the reference rate of 100 basis points, as provided for by Decree-Law No 93, does not take sufficient account of the particularly precarious situation of Alitalia at the time of granting of the measure.
Komisjon leiab, et viitemäära suurendamisel isegi 100 baaspunkti võrra, nagu see on ette nähtud dekreetseadusega nr 93, ei võeta adekvaatselt arvesse erakordselt rasket olukorda, milles Alitalia abimeetme rakendamise ajal oli.
Accordingly, on the basis of the foregoing, the Commission believes that, even if a private investor in a similar situation to that of the Italian State in the case in point had agreed to granting the measure in question to Alitalia, it would not have accepted the interest rate being that applicable to a company in a normal financial situation, even with a premium of 100 basis points.
Seega leiab komisjon eespool esitatud andmetele tuginedes, et kui erainvestor oleks olnud sarnases olukorras kui Itaalia riik käesoleval juhul, ei oleks ta isegi siis, kui ta oleks nõustunud kõnealust abi Alitaliale andma, olnud nõus sellega, et kohaldatavaks intressimääraks, isegi kui seda 100 baaspunkti võrra suurendada, on tavalises finantsolukorras oleva ettevõtte suhtes kohaldatav intressimäär.