natgillin/translations-raw huggingface dataset:
established that the employer’s undertaking or business has been definitively closed down and that the available assets are insufficient to warrant the opening of the proceedings.
teinud kindlaks, et tööandja ettevõte on lõplikult tegevuse lõpetanud ja kättesaadavast varast ei piisa menetluse algatamiseks.
This Directive is without prejudice to national law as regards the definition of the terms ‘employee’, ‘employer’, ‘pay’, ‘right conferring immediate entitlement’ and ‘right conferring prospective entitlement’.
Käesolev direktiiv ei piira siseriiklikke õigusakte mõistete „töötaja”, „tööandja”, „töötasu”, „vahetult tekkiv õigus” ja „tulevikus tekkiv õigus” määratluse osas.
However, the Member States may not exclude from the scope of this Directive:
Liikmesriigid ei tohi käesoleva direktiivi reguleerimisalast välja jätta:
part-time employees within the meaning of Directive 97/81/EC;
osalise tööajaga töötajaid direktiivi 97/81/EÜ tähenduses;
employees with a fixed-term contract within the meaning of Directive 1999/70/EC;
tähtajalise töölepinguga töötajaid direktiivi 1999/70/EÜ tähenduses;
employees with a temporary employment relationship within the meaning of Article 1(2) of Directive 91/383/EEC.
ajutise töösuhtega töötajaid direktiivi 91/383/EMÜ artikli 1 lõike 2 tähenduses.
Member States may not set a minimum duration for the contract of employment or the employment relationship in order for employees to qualify for claims under this Directive.
Liikmesriigid ei tohi sätestada töölepingu või töösuhte minimaalset kestust, et töötajatel oleks õigus nõuetele käesoleva direktiivi alusel.
This Directive does not prevent Member States from extending employee protection to other situations of insolvency, for example where payments have been de facto stopped on a permanent basis, established by proceedings different from those mentioned in paragraph 1 as provided for under national law.
Käesolev direktiiv ei takista liikmesriike laiendamast töötajate kaitset muudele maksejõuetuse juhtudele (näiteks kui maksed on de facto jäädavalt lõpetatud), mis on kehtestatud muude kui lõikes 1 nimetatud menetlustega, mis nähakse ette siseriiklike õigusaktidega.
Such procedures shall not however create a guarantee obligation for the institutions of the other Member States in the cases referred to in Chapter IV.
Sellised menetlused ei tekita IV peatükis nimetatud juhtudel tagamiskohustust teiste liikmesriikide asutustele.
PROVISIONS CONCERNING GUARANTEE INSTITUTIONS
SÄTTED GARANTIIASUTUSTE KOHTA
Member States shall take the measures necessary to ensure that guarantee institutions guarantee, subject to Article 4, payment of employees’ outstanding claims resulting from contracts of employment or employment relationships, including, where provided for by national law, severance pay on termination of employment relationships.
Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et garantiiasutused tagavad vastavalt artiklile 4 töötajate töölepingutest või töösuhetest tulenevate rahuldamata nõuete väljamaksmise, sealhulgas lahkumistoetuse töösuhte lõpetamise korral, kui siseriiklikud õigusaktid seda ette näevad.
The claims taken over by the guarantee institution shall be the outstanding pay claims relating to a period prior to and/or, as applicable, after a given date determined by the Member States.
Garantiiasutuse ülevõetavad nõuded peavad olema rahuldamata töötasunõuded seoses ajavahemikuga vastavalt olukorrale enne ja/või pärast liikmesriikide määratud kuupäeva.
Member States shall have the option to limit the liability of the guarantee institutions referred to in Article 3.
Liikmesriikidel on võimalus piirata artiklis 3 nimetatud garantiiasutuste vastutust.
If Member States exercise the option referred to in paragraph 1, they shall specify the length of the period for which outstanding claims are to be met by the guarantee institution.
Kui liikmesriigid kasutavad lõikes 1 nimetatud võimalust, täpsustavad nad ajavahemiku pikkuse, mille eest garantiiasutus peab maksma rahuldamata nõudeid.
However, this may not be shorter than a period covering the remuneration of the last three months of the employment relationship prior to and/or after the date referred to in the second paragraph of Article 3.
See ei tohi olla lühem kui ajavahemik, mis hõlmab töösuhte kolme viimase kuu tasu enne ja/või pärast artikli 3 teises lõigus nimetatud kuupäeva.
Member States may include this minimum period of three months in a reference period with a duration of not less than six months.
Liikmesriigid võivad selle minimaalse kolmekuulise ajavahemiku hõlmata võrdlusperioodiga, mille kestus on vähemalt kuus kuud.
Member States having a reference period of not less than 18 months may limit the period for which outstanding claims are met by the guarantee institution to eight weeks.
Liikmesriigid, kus võrdlusperiood on vähemalt 18 kuud, võivad piirata ajavahemikku, mille eest garantiiasutus maksab rahuldamata nõudeid, kaheksa nädalani.
In this case, those periods which are most favourable to the employee shall be used for the calculation of the minimum period.
Sel juhul kasutatakse minimaalse ajavahemiku arvutamiseks töötajale kõige soodsamaid ajavahemikke.
Member States may set ceilings on the payments made by the guarantee institution.
Liikmesriigid võivad kehtestada garantiiasutuse maksete ülemmäärad.
These ceilings must not fall below a level which is socially compatible with the social objective of this Directive.
Need ei tohi olla väiksemad kui käesoleva direktiivi ühiskondliku eesmärgiga ühiskondlikult kokkusobiv tase.
If Member States exercise this option, they shall inform the Commission of the methods used to set the ceiling.
Kui liikmesriigid seda võimalust kasutavad, teatavad nad komisjonile ülemmäära kehtestamisel kasutatud meetoditest.
Member States shall lay down detailed rules for the organisation, financing and operation of the guarantee institutions, complying with the following principles in particular:
Liikmesriigid sätestavad üksikasjalikud eeskirjad garantiiasutuste organiseerimise, rahastamise ja töö kohta, järgides eelkõige järgmisi põhimõtteid:
the assets of the institutions must be independent of the employers’ operating capital and be inaccessible to proceedings for insolvency;
garantiiasutuste vara ei sõltu tööandja käibekapitalist ning sellele ei või pöörata sissenõuet maksejõuetuse menetluse käigus;
employers must contribute to financing, unless it is fully covered by the public authorities;
tööandjad osalevad garantiiasutuste rahastamises, kui riigiasutused ei kata seda täies ulatuses;
the institutions’ liabilities must not depend on whether or not obligations to contribute to financing have been fulfilled.
garantiiasutuste vastutus ei sõltu sellest, kas rahastamiskohustus on täidetud või mitte.
PROVISIONS CONCERNING SOCIAL SECURITY
SOTSIAALKINDLUSTUST KÄSITLEVAD SÄTTED
Member States may stipulate that Articles 3, 4 and 5 shall not apply to contributions due under national statutory social security schemes or under supplementary occupational or inter-occupational pension schemes outside the national statutory social security schemes.
Liikmesriigid võivad sätestada, et artikleid 3, 4 ja 5 ei kohaldata sissemaksete suhtes, mida tehakse vastavalt riiklikele sotsiaalkindlustusskeemidele või täiendavatele tööandja või tööandjatevahelistele pensioniskeemidele, mis ei kuulu riiklikesse sotsiaalkindlustusskeemidesse.
Member States shall take the measures necessary to ensure that non-payment of compulsory contributions due from the employer, before the onset of his insolvency, to their insurance institutions under national statutory social security schemes does not adversely affect employees’ benefit entitlement in respect of these insurance institutions in so far as the employees’ contributions have been deducted at source from the remuneration paid.
Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et riiklike sotsiaalkindlustusskeemide kohaselt kohustuslike sissemaksete tasumata jätmine kindlustusasutustele tööandja poolt enne tema maksejõuetuse tekkimist ei kahjustaks töötajate õigust saada hüvitisi nendelt kindlustusasutustelt niivõrd, kuivõrd töötajate sissemaksed on töötasust maha arvatud.
Member States shall ensure that the necessary measures are taken to protect the interests of employees and of persons having already left the employer’s undertaking or business at the date of the onset of the employer’s insolvency in respect of rights conferring on them immediate or prospective entitlement to old-age benefits, including survivors’ benefits, under supplementary occupational or inter-occupational pension schemes outside the national statutory social security schemes.
Liikmesriigid tagavad vajalike meetmete võtmise, et kaitsta töötajate ja isikute huve, kes olid tööandja ettevõttest lahkunud selleks kuupäevaks, kui tekkis tööandja maksejõuetus, seoses nende töötajate vahetult või tulevikus tekkiva õigusega saada vanadushüvitist, sealhulgas toitjakaotushüvitist, vastavalt täiendavatele tööandja või tööandjatevahelistele pensioniskeemidele, mis ei kuulu riiklikesse sotsiaalkindlustusskeemidesse.
PROVISIONS CONCERNING TRANSNATIONAL SITUATIONS
SÄTTED RIIKIDEVAHELISTE OLUKORDADE KOHTA
If an undertaking with activities in the territories of at least two Member States is in a state of insolvency within the meaning of Article 2(l), the institution responsible for meeting employees’ outstanding claims shall be that in the Member State in whose territory they work or habitually work.
Kui vähemalt kahes liikmesriigis tegutsev ettevõtja on maksejõuetu artikli 2 lõike 1 tähenduses, vastutab töötajate rahuldamata nõuete maksmise eest selle liikmesriigi asutus, kelle territooriumil nad töötavad või tavaliselt töötavad.
The extent of employees’ rights shall be determined by the law governing the competent guarantee institution.
Töötajate õiguste ulatuse määrab pädevat garantiiasutust reguleeriv õigus.
Member States shall take the measures necessary to ensure that, in the cases referred to in paragraph 1 of this Article, decisions taken in the context of insolvency proceedings referred to in Article 2(1), which have been requested in another Member State, are taken into account when determining the employer’s state of insolvency within the meaning of this Directive.
Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et käesoleva artikli lõikes 1 nimetatud juhtudel võetakse tööandja maksejõuetuse määramisel käesoleva direktiivi tähenduses arvesse teises liikmesriigis taotletud artikli 2 lõikes 1 nimetatud maksejõuetusmenetlusega seoses tehtud otsuseid.
For the purposes of implementing Article 9, Member States shall make provision for the sharing of relevant information between their competent administrative authorities and/or the guarantee institutions mentioned in the first paragraph of Article 3, making it possible in particular to inform the guarantee institution responsible for meeting the employees’ outstanding claims.
Artikli 9 rakendamisel sätestavad liikmesriigid asjakohase teabevahetuse oma pädevate asutuste ja/või artikli 3 esimeses lõigus nimetatud garantiiasutuste vahel, võimaldades eelkõige töötajate rahuldamata nõuete eest vastutava garantiiasutuse teavitamist.
Member States shall notify the Commission and the other Member States of the contact details of their competent administrative authorities and/or guarantee institutions.
Liikmesriigid teatavad komisjonile ja teistele liikmesriikidele oma pädevate haldusasutuste ja/või garantiiasutuste kontaktandmed.
The Commission shall make that information publicly accessible.
Komisjon teeb need teatised avalikkusele kättesaadavaks.
This Directive shall not affect the option of Member States to apply or introduce laws, regulations or administrative provisions which are more favourable to employees.
Käesolev direktiiv ei piira liikmesriikide õigust kohaldada või kehtestada töötajate jaoks soodsamaid õigus- või haldusnorme.
Implementation of this Directive shall not under any circumstances be sufficient grounds for a regression in relation to the current situation in the Member States and in relation to the general level of protection of employees in the area covered by it.
Käesoleva direktiivi rakendamisega ei või mingil juhul põhjendada liikmesriikides valitseva olukorra halvenemist seoses töötajate kaitse üldise tasemega selle direktiivi reguleerimisalas.
This Directive shall not affect the option of Member States:
Käesolev direktiiv ei piira liikmesriikide õigust:
to take the measures necessary to avoid abuses;
võtta vajalikke meetmeid kuritarvituste vältimiseks;
to refuse or reduce the liability referred to in the first paragraph of Article 3 or the guarantee obligation referred to in Article 7 if it appears that fulfilment of the obligation is unjustifiable because of the existence of special links between the employee and the employer and of common interests resulting in collusion between them;
loobuda artiklis 3 nimetatud kohustusest või vähendada seda või loobuda artiklis 7 nimetatud garantiikohustusest või vähendada seda, kui ilmneb, et kohustuse täitmine on põhjendamatu töötaja ja tööandja vaheliste eriliste sidemete ja ühiste huvide tõttu, mis tulenevad nendevahelisest salajasest kokkuleppest;
to refuse or reduce the liability referred to in the first paragraph of Article 3 or the guarantee obligation referred to in Article 7 in cases where the employee, on his or her own or together with his or her close relatives, was the owner of an essential part of the employer’s undertaking or business and had a considerable influence on its activities.
keelduda artiklis 3 nimetatud kohustusest või artiklis 7 nimetatud tagamiskohustusest või neid vähendada juhtudel, kui töötaja ise või koos oma lähisugulastega oli tööandja ettevõtte olulise osa omanik ja mõjutas oluliselt selle tegevust.
Member States shall notify the Commission and the other Member States of the types of national insolvency proceedings falling within the scope of this Directive, and of any amendments relating thereto.
Liikmesriigid teatavad komisjonile ja teistele liikmesriikidele käesoleva direktiivi reguleerimisalasse jäävate siseriiklike maksejõuetusmenetluste tüübid ning kõik nendega seostuvad muudatused.
The Commission shall publish these communications in the Official Journal of the European Union.
Komisjon avaldab need teatised Euroopa Liidu Teatajas.
Member States shall communicate to the Commission the text of the laws, regulations and administrative provisions which they adopt in the field covered by this Directive.
Liikmesriigid esitavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastu võetud õigus- ja haldusnormide teksti.
By 8 October 2010 at the latest, the Commission shall submit to the European Parliament and to the Council a report on the implementation and application in the Member States of Articles 1 to 4, 9 and 10, Article 11, second paragraph, Article 12, point (c), and Articles 13 and 14.
Hiljemalt 8. oktoobril 2010 esitab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande artiklite 1 kuni 4, 9 ja 10, artikli 11 teise lõigu, artikli 12 punkti c ning artiklite 13 ja 14 rakendamise ning kohaldamise kohta liikmesriikides.
Directive 80/987/EEC, as amended by the acts listed in Annex I, is repealed, without prejudice to the obligations of the Member States relating to the time-limits for transposition into national law and application of the Directives set out in Annex I, Part C.
Direktiiv 80/987/EMÜ, mida on muudetud I lisas loetletud õigusaktidega, tunnistatakse kehtetuks; see ei mõjuta liikmesriikide kohustusi, mis on seotud I lisa C osas esitatud direktiivide ülevõtmise ja kohaldamise tähtpäevadega.
References to the repealed Directive shall be construed as references to this Directive and shall be read in accordance with the correlation table in Annex II.
Viiteid kehtetuks tunnistatud direktiivile tõlgendatakse viidetena käesolevale direktiivile ning neid loetakse vastavalt II lisas esitatud vastavustabelile.
OJ C 161, 13.7.2007, p. 75.
ELT C 161, 13.7.2007, lk 75.
Opinion of the European Parliament of 19 June 2007 (OJ C 146 E, 12.6.2008, p. 71) and Council Decision of 25 September 2008.
Euroopa Parlamendi 19. juuni 2007.aasta arvamus (ELT C 146 E, 12.6.2008, lk 71) ja nõukogu 25. septembri 2008 aasta otsus.
See Annex I, Parts A and B.
Vt I lisa A ja B osa.
OJ L 14, 20.1.1998, p. 9.
EÜT L 14, 20.1.1998, lk 9.
OJ L 175, 10.7.1999, p. 43.
EÜT L 175, 10.7.1999, lk 43.
(referred to in Article 16)
(osutatud artiklis 16)
Council Directive 80/987/EEC
Nõukogu direktiiv 80/987/EMÜ
(OJ L 283, 28.10.1980, p. 23).
(EÜT L 283, 28.10.1980, lk 23).
Council Directive 87/164/EEC
Nõukogu direktiiv 87/164/EMÜ
(OJ L 66, 11.3.1987, p. 11).
(EÜT L 66, 11.3.1987, lk 11).
Directive 2002/74/EC of the European Parliament and of the Council
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/74/EÜ
(OJ L 270, 8.10.2002, p. 10).
(EÜT L 270, 8.10.2002, lk 10).
Non-repealed amending act
Muutev õigusakt, mida ei tunnistata kehtetuks
Time-limits for transposition into national law and application
Siseriiklikku õigusesse ülevõtmise ja kohaldamise tähtpäevad
Date of application
Kohaldamise tähtpäev
80/987/EEC
80/987/EMÜ
23 October 1983
oktoober 1983
87/164/EEC
87/164/EMÜ
7 October 2005
oktoober 2005
Directive 80/987/EEC
Direktiiv 80/987/EMÜ
Directive 2008/95/EC of the European Parliament and of the Council
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2008/95/EÜ,
to approximate the laws of the Member States relating to trade marks
kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta
The content of Council Directive 89/104/EEC of 21 December 1988 to approximate the laws of the Member States relating to trade marks [3] has been amended [4].
Nõukogu 21. detsembri 1988. aasta direktiivi 89/104/EMÜ kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta [3] on sisuliselt muudetud.
The trade mark laws applicable in the Member States before the entry into force of Directive 89/104/EEC contained disparities which may have impeded the free movement of goods and freedom to provide services and may have distorted competition within the common market.
Enne direktiivi 89/104/EMÜ jõustumist liikmesriikides kohaldatud kaubamärke käsitlevad õigusaktid sisaldasid erinevusi, mis võisid takistada kaupade vaba liikumist ja teenuste osutamise vabadust ning moonutada konkurentsi ühisturul.
It was therefore necessary to approximate the laws of the Member States in order to ensure the proper functioning of the internal market.
Seepärast oli siseturu rajamist ja toimimist silmas pidades vaja liikmesriikide õigusaktid ühtlustada.
It is important not to disregard the solutions and advantages which the Community trade mark system may afford to undertakings wishing to acquire trade marks.
Kõrvale ei tohi jätta lahendusi ja eeliseid, mida ühenduse kaubamärgisüsteem võib pakkuda ettevõtjatele, kes soovivad kaubamärke omandada.
It does not appear to be necessary to undertake full-scale approximation of the trade mark laws of the Member States.
Tundub, et ei ole vaja võtta ette liikmesriikide kaubamärke käsitlevate õigusaktide täiemahulist ühtlustamist.
It will be sufficient if approximation is limited to those national provisions of law which most directly affect the functioning of the internal market.
Piisab sellest, kui ühtlustamisel piirdutakse nende siseriikliku õiguse sätetega, mis mõjutavad siseturu toimimist kõige otsesemalt.
This Directive should not deprive the Member States of the right to continue to protect trade marks acquired through use but should take them into account only in regard to the relationship between them and trade marks acquired by registration.
Käesolev direktiiv ei tohiks võtta ära liikmesriikide õigust jätkuvalt kaitsta kasutamise käigus omandatud kaubamärke, vaid peaks neid arvesse võtma ainult nende ja registreerimise teel omandatud kaubamärkide vahelise suhte puhul.
Member States should also remain free to fix the provisions of procedure concerning the registration, the revocation and the invalidity of trade marks acquired by registration.
Liikmesriikidele peaks jääma vabadus määratleda registreerimise teel omandatava kaubamärgi registreerimise, lõppenuks tunnistamise ja tühiseks tunnistamise kord.
They can, for example, determine the form of trade mark registration and invalidity procedures, decide whether earlier rights should be invoked either in the registration procedure or in the invalidity procedure or in both and, if they allow earlier rights to be invoked in the registration procedure, have an opposition procedure or an ex officio examination procedure or both.
Näiteks võivad liikmesriigid määrata kindlaks kaubamärgi registreerimise ja tühiseks tunnistamise vormi, otsustada, kas varasematele õigustele tuleks toetuda registreerimiskorra või tühiseks tunnistamise korra või mõlema puhul ning, kui nad lubavad varasematele õigustele toetuda registreerimiskorra puhul, otsustada, kas kasutada vaidlustamismenetlust või ametiülesande korras läbivaatamist või mõlemat.
Member States should remain free to determine the effects of revocation or invalidity of trade marks.
Liikmesriikidele peaks jääma vabadus määrata kindlaks kaubamärkide lõppenuks tunnistamise ja tühiseks tunnistamise mõju.
This Directive should not exclude the application to trade marks of provisions of law of the Member States other than trade mark law, such as the provisions relating to unfair competition, civil liability or consumer protection.
Käesolev direktiiv ei tohiks välistada liikmesriikide muude õigusnormide kui kaubamärke käsitlevate õigusnormide, näiteks kõlvatut konkurentsi, tsiviilvastutust või tarbijakaitset käsitlevate õigusnormide kohaldamist kaubamärkide suhtes.
Attainment of the objectives at which this approximation of laws is aiming requires that the conditions for obtaining and continuing to hold a registered trade mark be, in general, identical in all Member States.
Käesoleva õigusaktide ühtlustamise eesmärkide saavutamine eeldab, et registreeritud kaubamärkide omandamise ja valdamise tingimused oleksid üldiselt kõigis liikmesriikides identsed.
To this end, it is necessary to list examples of signs which may constitute a trade mark, provided that such signs are capable of distinguishing the goods or services of one undertaking from those of other undertakings.
Selleks on vaja loetleda nende märkide näidised, mis võivad moodustada kaubamärgi, tingimusel, et sellised märgid võivad eristada ühe ettevõtja kaupu või teenuseid teiste ettevõtjate omadest.
The grounds for refusal or invalidity concerning the trade mark itself, for example, the absence of any distinctive character, or concerning conflicts between the trade mark and earlier rights, should be listed in an exhaustive manner, even if some of these grounds are listed as an option for the Member States which should therefore be able to maintain or introduce those grounds in their legislation.
Kaubamärgi andmisest keeldumise või kaubamärgi tühiseks tunnistamise põhjustest, mis on seotud kaubamärgi endaga, näiteks eristatavuse puudumine, või mis on seotud kaubamärgi ja varasemate õiguste vaheliste vastuoludega, tuleks koostada ammendav loetelu isegi juhul, kui mõningad neist põhjendustest on loetletud võimalusena liikmesriikide jaoks, kes sellest johtuvalt säilitavad või kehtestavad need põhjendused oma õigusnormides.
Member States should be able to maintain or introduce into their legislation grounds of refusal or invalidity linked to conditions for obtaining and continuing to hold a trade mark for which there is no provision of approximation, concerning, for example, the eligibility for the grant of a trade mark, the renewal of the trade mark or rules on fees, or related to the non-compliance with procedural rules.
Liikmesriikidel peaks olema võimalik oma õigusnormides säilitada või nendega kehtestada kaubamärgi andmisest keeldumise või selle tühiseks tunnistamise põhjendusi, mis on seotud kaubamärgi omandamise ja jätkuva valdamise tingimustega, mille jaoks ei ole ühtlustamissätteid, mis käsitlevad näiteks vastavust kaubamärgi andmise tingimustele, kaubamärgi pikendamist või lõive käsitlevaid eeskirju või on seotud menetlusnõuete täitmatajätmisega.