natgillin/translations-raw huggingface dataset:
95 ml of settled sewage and 5 ml of water are added to the control units, and 95 ml of the settled sewage plus 5 ml of the appropriate test compound stock solution (400 mg/litre) are added to the test units.
Kontrollanumatesse lisatakse 95 ml setitatud reovett ja 5 ml vett ning katseanumatesse lisatakse 95 ml setitatud reovett koos 5 ml sobivat uuritavat ühendit sisaldava põhilahusega (400 mg/l).
Aeration is started again and continued for 23 hours.
Aeratsiooni alustatakse uuesti ja jätkatakse 23 tundi.
The sludge is then allowed to settle for 45 minutes and the supernatant drawn off and analysed for dissolved organic carbon content.
Mudal lastakse seejärel settida 45 minutit, vedelik valatakse pealt ära ja analüüsitakse sellest lahustunud orgaanilise süsiniku sisaldust.
The above fill-and-draw procedure is repeated daily throughout the test.
Eespool kirjeldatud „täida-eemalda” -protseduuri korratakse iga päev kogu katse vältel.
Before settling, it may be necessary to clean the walls of the units to prevent the accumulation of solids above the level of the liquid.
Enne sadestamist võib olla vajalik anumate seinte puhastamine, et hoida ära tahkete osakeste kuhjumist üle vedelikunivoo.
A separate scraper or brush is used for each unit to prevent cross contamination.
Ristkontaminatsiooni vältimiseks kasutatakse iga seadme jaoks eraldi kaabitsat või harja.
Ideally, the dissolved organic carbon in the supernatant liquors is determined daily, although less frequent analyses are permissible.
Ideaaljuhul tuleks lahustunud orgaanilise süsiniku sisaldust supernatantvedelikus määrata iga päev, kuigi lubatud on ka harvemad analüüsid.
Before analysis the liquors are filtered through washed 0,45 μm membrane filters or centrifuged.
Enne analüüsimist filtreeritakse vedelikud läbi pestud 0,45 μn membraanfiltrite või tsentrifuugitakse.
The temperature of the sample must not exceed 40 oC while it is in the centrifuge.
Tsentrifuugis asuva proovi temperatuur ei tohi ületada 40 oC.
The length of the test for compounds showing little or no biodegradation is indeterminate, but experience suggests that this should be at least 12 weeks in general, but not longer than 26 weeks.
Vähese või mittemääratava biodegradatsiooniga ühenditega tehtava katse pikkus on kindlaks määramata, kuid kogemuse põhjal peaks see üldiselt olema vähemalt 12 nädalat, kuid mitte kauem kui 26 nädalat.
The dissolved organic carbon values in the supernatant liquors of the test units and the control units are plotted against time.
Lahustunud orgaanilise süsiniku väärtused katse- ja kontrollanumate supernatantvedelikus kujutatakse graafikul võrdluses ajaga.
As biodegradation is achieved, the level found in the test will approach that found in the control.
Biodegradatsiooni saavutamisel läheneb uuritava aine osas sedastatud tase kontrolli puhul kindlaks tehtud näitajale.
Once the difference between the two levels is found to be constant over three consecutive measurements, such number of further measurements as are sufficient to allow statistical treatment of the data are made and the percentage biodegradation of the test compound is calculated (Dda or Dssd, see 1.2).
Kui kahe taseme vahel leitud erinevus püsib kolme järjestikuse mõõtmise puhul, tehakse veel selline arv edasisi mõõtmisi, et võimaldada andmete statistilist töötlust, ja arvutatakse uuritava ühendi protsentuaalne biodegradatsioon (Dda või Dssd, vt 1.2).
all information on the kind of sewage, the type of unit used and the experimental results concerning the tested substance, the reference substance if used, and the blank,
kogu teave, mis puudutab kasutatud reovett, seadmetüüpi, uuritava ainega seotud katsetulemusi, võrdlusainet, kui kasutati, ja põhilahust;
the temperature,
temperatuur;
removal curve with description, mode of calculation (see 1.2),
eemaldamiskõver koos kirjeldusega, arvutamisviis (vt 1.2);
date and location where the activated sludge and the sewage were sampled, status of adaptation, concentration, etc.,
kuupäev ja koht, kust võeti aktiivmuda ja reovee proovid, adaptatsiooni seisund, kontsentratsioon jne;
scientific reasons for any changes of test procedure,
kõikide uuringuprotseduuride muutuste teaduslik põhjendus;
signature and date.
allkiri ja kuupäev.
Since the substance to be tested by this method will not be readily biodegradable, any removal of DOC due solely to biodegradation will normally be gradual over days or weeks, except in such cases where acclimatisation is sudden as indicated by an abrupt disappearance occurring after some weeks.
Kuna sellisel meetodil uuritud aine ei ole täielikult biolagundatav, eemaldub LOS ainult biodegradatsiooni tõttu normaalsel juhul järk-järgult päevi ja nädalaid, v.a juhtudel, kui aklimatsioon on toimunud äkki (näidatud äkki kadumisena mõne nädala möödumisel).
However, physico-chemical adsorption can sometimes play an important role; this is indicated when there is complete or partial removal of the added DOC at the outset.
Mõnikord võib olulist rolli mängida füüsikalis-keemiline adsorptsioon. See on näidatud juhul, kui esineb täielik või osaline lisatud LOS-eemaldamine alguses.
What happens subsequently depends on factors such as the degrees of adsorption and the concentration of suspended solids in the discarded effluent.
Edasine käik sõltub sellistest faktoritest nagu adsorptsiooni ulatus ja suspendeeritud kuivaine sisaldus väljavoolu vees.
Usually the difference between the concentration of DOC in the control and test supernatant liquors gradually increases from the initial low value and this difference then remains at the new value for the remainder of the experiment, unless acclimatisation takes place.
Tavaliselt suureneb erinevus LOS-kontsentratsioonide vahel kontrollis ja proovi supernatantvedelikus järk-järgult algselt madalalt tasemelt ja see erinevus jääb seejärel uuele tasemele ülejäänud eksperimendiks, v.a aklimatisatsiooni korral.
If a distinction is to be drawn between biodegradation (or partial biodegradation) and adsorption, further tests are necessary.
Kui biodegradatsiooni (või osalise biodegradatsiooni) ja adsorptsiooni tuleb eristada, on vajalikud täiendavad katsed.
This can be done in a number of ways, but the most convincing is to use the supernatant liquor, or sludge, as inoculum in a base-set test (preferably a respirometric test).
Seda saab teha mitmel erineval viisil, kuid kõige usaldusväärsem on supernatantvedeliku või muda kasutamine inokulaadina baasuuringu raames (eelistatult respiromeetriline uuring).
Test substances giving high, non-adsorptive removal of DOC in this test should be regarded as potentially biodegradable.
Selles uuringus tuleks kõrgeid, adsorptsiooni teel mitteeemaldatavaid LOS-tulemusi pidada potentsiaalselt biolagundatavateks.
Low, or zero removals of DOC may be due to inhibition of microorganisms by the test substance and this may also be revealed by lysis and loss of sludge, giving turbid supernatants.
LOS-eemaldamise madalate või null-näitajate põhjuseks võib olla mikroorganismide pärssimine uuritava aine poolt ja selle võib vallandada ka muda lõhustamine või kadu, mis tekitab häguse supernatandi.
The use of a specific analytical method or of 14C-labelled test substance may allow greater sensitivity.
Spetsiifilise analüütilise meetodi või 14C-märgistatud uuritava aine kasutamine võib anda suurema tundlikkuse.
When results are also given in terms of primary biodegradation, an explanation should, if possible, be given on the chemical structure change that leads to the loss of response of the parent test substance.
Kui tulemusi antakse ka primaarse biodegradatsiooni kohta, tuleks võimaluse korral anda selgitus keemilise struktuuri muutustele, mis viib uuritava eellasühendi vastusreaktsiooni kadumisele.
OECD, Paris, 1981, Test Guideline 302 A, Decision of the Council C(81) 30 final.
OECD, Paris, 1981, Test Guideline 302 A, Decision of the Council C(81) 30 final.
SCAS test: example of results
SCAS test: tulemuste näidised
Ct - Cc
Ct–Cc
Percentage biodegradition,
Protsentuaalne biodegradatsioon
(days)
(päevades)
4-acetyl aminobenzene sulphonate
4-atsetüülaminobenseensulfonaat
Tetra propylene benzene sulphonate
Tetrapropüleenbenseensulfonaat
4-nitrophenol
4-nitrofenool
Cyclopentane tetra carboxylate
Tsüklopentaantetrakarboksülaat
Example of test apparatus
Uuringuseadme näidis
Figure 1 Air
Õhk
Volume 50 ml
kogus 50 ml
This bioconcentration method is a replicate of the OECD TG 305 (1996).
Käesolev biokontsentratsiooni meetod on OECD katsejuhendi nr 305 (1996) koopia.
This method describes a procedure for characterising the bioconcentration potential of substances in fish under flow-through conditions.
Käesolev meetod kirjeldab ainete biokontsentratsiooni potentsiaali hindamist kalades läbivoolava vee tingimustes.
Although flow-through test regimes are much to be preferred, semi-static regimes are permissible, provided that the validity criteria are satisfied.
Kuigi kindlalt tuleb eelistada läbivoolutingimustega katseid, on katsetes lubatav kasutada ka poolseisva vee tingimusi eeldusel, et valideerimisnõuded on täidetud.
The method gives sufficient details for performing the test while allowing adequate freedom for adapting the experimental design to the conditions in particular laboratories and for varying characteristics of test substances.
Meetodi kirjeldus on piisavalt üksikasjalik katse tegemiseks, võimaldades samas küllaldast vabadust katse kohandamiseks vastavalt konkreetsetele laboritingimustele ja uuritavate ainete omadustele.
It is most validly applied to stable organic chemicals with log Pow values between 1,5 and 6,0 (1) but may still be applied to superlipophilic substances (having log Pow > 6,0).
Meetod sobib kõige paremini stabiilsete orgaaniliste ainete hindamiseks, mille log Pow väärtus on 1,5 kuni 6,0 (1), kuid seda saab kasutada ka superlipofiilsete ainete jaoks, mille log Pow > 6,0.
The pre-estimate of the bioconcentration factor (BCF), sometimes denoted as KB, for such superlipophilic substances will presumably be higher than the steady-state bioconcentration factor (BCFSS) value expected to be obtained from laboratory experiments.
Biokontsentratsiooni teguri (BCF) eelhinnang, mida tähistatakse ka kui KB, on selliste superlipofiilsete ainete jaoks eeldatavasti kõrgem kui laborikatsetest saadud püsioleku biokontsentratsiooni tegur (BCFSS).
Preestimates of the bioconcentration factor for organic chemicals with log Pow values up to about 9,0 can be obtained by using the equation of Bintein at al (2).
Biokontsentratsiooni teguri eelhinnanguid orgaaniliste kemikaalide jaoks, mille log Pow väärtused on kuni 9,0, saadakse Bintein et al (2) võrranditest.
The parameters which characterise the bioconcentration potential include the uptake rate constant (k1), the depuration rate constant (k2) and the BCFss.
Biokontsentratsiooni potentsiaali iseloomustavad parameetrid on seondumise kiiruskonstant (k1) puhastumise kiiruskonstant (k2) ja BCFSS.
Radio-labelled test substances can facilitate the analysis of water and fish samples and may be used to determine whether degradate identification and quantification should be made.
Radiomärgistatud katseained lihtsustavad vee- ja kalaproovide analüüsimist ning neid võib kasutada otsustamisel, kas on vaja teha laguproduktide identifitseerimist ja kvantitatiivset analüüsi.
If total radioactive residues are measured (e.g. by combustion or tissue solubilisation), the BCF is based on the parent compound, any retained metabolites and also assimilated carbon.
Kogu radioaktiivse jäägi mõõtmisel (näiteks põletamisel või kudede lahustamisel) saadud BCF põhineb lähteainel, mis tahes säilinud metaboliitidel ja samuti assimileerunud süsinikul.
BCFs based on total radioactive residues may not, therefore, be directly comparable to a BCF derived by specific chemical analysis of the parent compound only.
Seetõttu ei ole kogu radioaktiivse jäägi mõõtmisel põhinev BCF otseselt võrreldav BCFiga, mis on saadud ainult lähteaine analüüsil teatud keemiliste meetoditega.
Clean-up procedures may be employed in radiolabelled studies in order to determine BCF based on the parent compound, and the major metabolites may be characterised if deemed necessary.
Radiomärgistamisega uuringutes võib lähteainel põhineva BCF määramisel kasutada puhastamismenetlust ja vajaduse korral iseloomustada peamiseid metaboliite.
It is also possible to combine a fish metabolism study with a bioconcentration study by analysis and identification of the residues in tissues.
Lisaks on võimalik kombineerida kalade metabolismi uuringut biokontsentratsiooni uuringuga, analüüsides ja identifitseerides kudedes jääke.
Bioconcentration/Bioaccumulation is the increase in concentration of the test substance in or on an organism (specified tissues thereof) relative to the concentration of test substance in the surrounding medium.
Biokontsentratsioon/bioakumulatsioon on uuritava aine kontsentratsiooni kasv organismis või selle pinnal (teatud kudedes) võrreldes uuritava aine kontsentratsiooniga ümbritsevas keskkonnas.
The bioconcentration factor (BCF or KB) at any time during the uptake phase of this accumulation test is the concentration of test substance in/on the fish or specified tissues thereof (Cf as μg/g (ppm)) divided by the concentration of the chemical in the surrounding medium (Cw as μg/ml (ppm)).
Biokontsentratsiooni tegur (BCF või KB) akumulatsioonikatse seondumisfaasi mis tahes ajahetkel on uuritava aine kontsentratsioon kalades (kala pinnal) või teatud kudedes (Cf, ühik μg/g (ppm)) jagatuna uuritava aine kontsentratsiooniga ümbritsevas keskkonnas (Cw, ühik μg/ml (ppm)).
The steady-state bioconcentration factor (BCFss or KB) does not change significantly over a prolonged period of time, the concentration of the test substance in the surrounding medium being constant during this period of time.
Püsioleku biokontsentratsiooni tegur (BCFSS või KB) ei muutu märkimisväärselt pikemaajalise ajavahemiku vältel, kui uuritava aine kontsentratsioon ümbritsevas keskkonnas on selle ajavahemiku vältel konstantne.
A plateau or steady-state is reached in the plot of test substance in fish (Cf) against time when the curve becomes parallel to the time axis and three successive analyses of Cf made on samples taken at intervals of at least two days are within ± 20 % of each other, and there are no significant differences among the three sampling periods.
Platoo või püsiolek saavutatakse kalades sisalduva uuritava aine kontsentratsiooni (Cf) ja aja funktsiooni esitaval kõveral siis, kui see saab paralleelseks ajateljega ja vähemalt kahepäevaste intervallidega võetud proovide kolm järjestikust Cf analüüsi tulemust on üksteise suhtes ± 20 % ja kolme proovivõtmisperioodi vahel ei ole märkimisväärseid erinevusi.
Bioconcentration factors calculated directly from kinetic rate constants (k1/k2) are termed kinetic concentration factor, BCFK.
Kineetilistest kiiruskonstantidest (k1/k2) otse arvutatud biokontsentratsiooni tegurit nimetatakse kineetiliseks biokontsentratsiooni teguriks BCFk.
The octanol-water partition coefficient (Pow) is the ratio of a chemical's solubility in n-octanol and water at equilibrium (Method A.8) also expressed as Kow.
Jaotuskoefitsient oktanool/vesi (Pow) on aine lahustuvuse suhe n-oktanoolis ja vees tasakaalutingimustel (meetod A.8), seda tähistakse ka Kow.
The logarithm of Pow is used as an indication of a chemical's potential for bioconcentration by aquatic organisms.
Pow logaritmi kasutatakse kemikaali biokontsentratsiooni potentsiaali tähistamiseks veeorganismides.
The exposure or uptake phase is the time during which the fish are exposed to the test chemical.
Ekspositsiooni- või seondumisfaas on aeg, mille jooksul kala puutub kokku uuritava ainega.
The uptake rate constant (k1) is the numerical value defining the rate of increase in the concentration of test substance in/on test fish (or specified tissues thereof) when the fish are exposed to that chemical (k1 is expressed in day-1).
Seondumise kiiruskonstant (k1) on numbriline väärtus, mis iseloomustab uuritava aine kontsentratsiooni kasvu kiirust kalas või kala pinnal (või teatud kudedes), kui kala puutub kokku selle ainega (k1 ühik on päev–1).
The post-exposure or depuration (loss) phase is the time, following the transfer of the test fish from a medium containing test substance to a medium free of that substance, during which the depuration (or the net loss) of the substance from the test fish (or specified tissue thereof) is studied.
Ekspositsioonijärgne või puhastumise (kao) faas on aeg, mis järgneb kala viimisele uuritavat ainet sisaldavast keskkonnast ilma selle aineta keskkonda, mille kestel uuritakse selle aine puhastumist (või summaarset kadu) kalast (või teatud kudedest).
The depuration (loss) rate constant (k2) is the numerical value defining the rate of reduction in the concentration of the test substance in the test fish (or specified tissues thereof) following the transfer of the test fish from a medium containing the test substance to a medium free of that substance (k2 is expressed in day-1).
Puhastumise (kao) kiiruskonstant (k2) on numbriline väärtus, mis iseloomustab uuritava aine kontsentratsiooni vähenemise kiirust kalas (või teatud kudedes) pärast kala viimist uuritavat ainet sisaldavast keskkonnast seda ainet mittesisaldavasse keskkonda (k2 ühik on päev-1).
The test consists of two phases: the exposure (uptake) and post-exposure (depuration) phases.
Katse koosneb kahest faasist: ekspositsiooni (seondumise) faas ja ekspositsioonijärgne (puhastumise) faas.
During the uptake phase, separate groups of fish of one species are exposed to at least two concentrations of the test substance.
Seondumisfaasi ajal viiakse sama liiki kalade erinevad rühmad kokku uuritava aine vähemalt kahe kontsentratsiooniga.
They are then transferred to a medium free of the test substance for the depuration phase.
Seejärel viiakse kalad puhastumisfaasi jaoks uuritava aine vabasse keskkonda.
A depuration phase is always necessary unless uptake of the substance during the uptake phase has been insignificant (e.g. the BCF is less than 10).
Puhastumisfaas on alati vajalik, välja arvatud juhul, kui aine seondumine seondumisfaasis oli tähtsusetu (näiteks BCF < 10).
The concentration of the test substance in/on the fish (or specified tissue thereof) is followed through both phases of the test.
Uuritava aine kontsentratsiooni kalas või kala pinnal (või teatud kudedes) jälgitakse katse mõlema faasi kestel.
In addition to the two test concentrations, a control group of fish is held under identical conditions except for the absence of the test substance, to relate possible adverse effects observed in the bioconcentration test to a matching control group and to obtain background concentrations of test substance.
Lisaks kahele katses kasutatud kontsentratsioonile hoitakse kontrollrühma kalu samalaadsetes tingimustes ilma uuritava aineta, et võrrelda biokontsentratsiooni katse vältel täheldatud võimalikke ebasoodsaid mõjusid vastava kontrollrühmaga ja teha kindlaks uuritava aine foonilist (mõju mitte avaldavat) kontsentratsiooni.
The uptake phase is run for 28 days unless it is demonstrated that equilibrium has been reached earlier.
Seondumisfaas kestab 28 päeva või vähem, kui on võimalik tõestada, et tasakaal püstitus varem.
A prediction of the length of the uptake phase and the time to steady-state can be made from equation in Appendix 3.
Seondumisfaasi pikkust ja püsioleku saavutamiseks kuluvat aega saab hinnata 3. liites toodud võrrandi abil.
The depuration period is then begun by transferring the fish to the same medium but without the test substance in another clean vessel.
Puhastumisperiood algab kala üleviimisega puhtasse nõusse, milles on sama keskkond, kuid mis ei sisalda uuritavat ainet.
Where possible the bioconcentration factor is calculated preferably both as the ratio (BCFss) of concentration of the fish (Cf) and in the water (Cw) at apparent steady-state and as a kinetic bioconcentration factor, BCFK as the ratio of the rate constants of uptake (k1) and depuration (k2) assuming first-order kinetics.
Võimaluse korral arvutatakse biokontsentratsiooni tegur nii kalas (Cf) ja vees (Cw) sisalduva uuritava aine kontsentratsiooni suhtena näivas püsiolekus (BCFSS) kui ka kineetilise biokontsentratsiooni tegurina (BCFk) seondumise kiiruskonstandi (k1) ja puhastumise kiiruskonstandi (k2) suhtest eeldades, et protsessid on esimest järku kineetikaga.
If first-order kinetics are obviously not obeyed, more complex models should be employed (Appendix 5).
Kui ilmselgelt ei ole tegemist esimest järku kineetikaga, siis peab kasutama keerulisemaid mudeleid (5. liide).
If a steady-state is not achieved within 28 days, the uptake phase should be extended until steady-state is reached, or 60 days, whichever comes first; the depuration phase is then begun.
Kui püsiolekut ei saavutata 28 päeva jooksul, siis peab seondumisfaasi pikendama kuni püsioleku saavutamiseni või 60 päeva pikkuseni, sõltuvalt kumb neist esimesena saavutatakse, misjärel alustatakse puhastumisfaasi.
The uptake rate constant, the depuration (loss) rate constant (or constants, where more complex models are involved), the bioconcentration factor, and where possible, the confidence limits of each of these parameters are calculated from the model that best describes the measured concentrations of test substance in fish and water.
Seondumise kiiruskonstant, puhastumise (kao) kiiruskonstant (või konstandid keerulisemate mudelite korral), biokontsentratsiooni tegur ja kus võimalik, iga nimetatud parameetri usalduspiirid arvutatakse mudelist, mis kirjeldab kõige paremini uuritava aine mõõdetud kontsentratsioone kalades ja vees.
The BCF is expressed as a function of the total wet weight of the fish.
BCF esitatakse kalade märgkaalu funktsioonina.
However, for special purposes, specified tissues or organs (e.g. muscle, liver), may be used if the fish are sufficiently large or the fish may be divided into edible (fillet) and non-edible (viscera) fractions.
Siiski võib erieesmärgil kasutada teatud kudesid või organeid (näiteks lihased, maks), kui kala on piisavalt suur või kui kala võib jagada söödavaks (filee) ja mittesöödavaks (sisikond) osaks.
Since, for many organic substances, there is a clear relationship between the potential for bioconcentration and lipophilicity, there is also a corresponding relationship between the lipid content of the test fish and the observed bioconcentration of such substances.
Kuna paljude orgaaniliste ainete potentsiaalse biokontsentratsiooni ja lipofiil-ipofiilsuse vahel on selge seos, siis on ka uuritava kala rasvasisalduse ja nende ainete vaadeldava biokontsentratsiooni vahel vastav seos.
Thus, to reduce this source of variability in test results for those substances with high lipophilicity (i.e. with log Pow > 3), bioconcentration should be expressed in relation to lipid content in addition to whole body weight.
Seetõttu peaks kõrge lipofiilsusega ainete (näiteks log Pow > 3) biokontsentratsiooni väljendama lisaks kogukaalule ka rasvasisalduse suhtes, et vähendada katsetulemuste varieeruvust.
The lipid content should be determined on the same biological material as is used to determine the concentration of the test substance, when feasible.
Võimaluse korral peaks rasvasisaldust määrama samast bioloogilisest materjalist, millest määrati uuritava aine kontsentratsioon.
Before carrying out the test for bioconcentration, the following information for the test substance should be known:
Enne biokontsentratsiooni katse tegemist peab uuritava aine kohta teadma järgmisi andmeid:
solubility in water
lahustuvus vees;
octanol-water partition coefficient Pow (denoted also as Kow, determined by an HPLC method in A.8)
jaotuskoefitsient oktanool/vesi Pow (tähistatakse ka kui Kow ja määratakse HPLC meetodiga vastavalt punktile A.8);
hydrolysis
hüdrolüüs;
phototransformation in water determined under solar or simulated solar irradiation and under the irridiation conditions of the test for bioconcentration (3)
fototransformatsioon vees, määratakse päikesekiirguse või simuleeritud päikesekiirguse abil biokontsentratsiooni katse kiiritustingimustel (3);
surface tension (i.e. for substances where the log Pow cannot be determined)
pindpinevus (ainete jaoks, mille log Pow väärtust ei saa määrata);
vapour pressure
aururõhk;
ready biodegradability (where appropriate)
kohene biolagunduvus (vajaduse korral),