natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The development of an analytical method for qualitative and quantitative determination of the test substance (including major impurities when possible) in the dosing medium and the biological material should precede the initiation of the study.
Doseeritavas aines ja bioloogilises materjalis oleva uuritava aine (sealhulgas võimaluse korral peamiste lisandite) kindlakstegemiseks kasutatav kvalitatiivne ja kvantitatiivne analüüsimeetod tuleks välja töötada enne uuringu alustamist.
All information relating to the identification, the physico-chemical properties, the purity, and behaviour of the test substance should be included in the test report.
Katsearuanne peaks hõlmama kogu teavet uuritava aine identifitseerimise, selle füüsikalis-keemiliste omaduste, selle puhtuse ja käitumise kohta.
ANIMAL CARE
LOOMADE HOOLDAMINE
Stringent control of environmental conditions and proper animal care techniques are essential in toxicity testing.
Toksilisuse uurimisel on oluline keskkonnatingimuste range kontroll ja õiged loomade hooldamise viisid.
Housing conditions
Pidamistingimused
The environmental conditions in the experimental animal rooms or enclosures should be appropriate to the test species.
Katsealuste loomade ruumide või piirdeaedade keskkonnatingimused peaksid olema katseliikide jaoks sobivad.
For rats, mice and guinea pigs, suitable conditions are a room temperature of 22 oC ± 3 oC with a relative humidity of 30 to 70 %; for rabbits the temperature should be 20 ± 3 oC with a relative humidity of 30 to 70 %.
Rottide, hiirte ja merisigade puhul on sobiv toatemperatuur 22 ± 3 oC ning suhteline õhuniiskus peaks olema 30–70 %; küülikute puhul peaks temperatuur olema 20 ± 3 oC ning suhteline õhuniiskus 30–70 %.
Some experimental techniques are particularly sensitive to temperature effects and, in these cases, details of appropriate conditions are included in the description of the test method.
Mõned uurimismeetodid on temperatuuri suhtes eriti tundlikud ning sellistel puhkudel on sobivate temperatuuritingimuste üksikasjad lisatud uurimismeetodi kirjeldusse.
In all investigations of toxic effects, the temperature and humidity should be monitored, recorded, and included in the final report of the study.
Kõikide toksilise toime uuringute puhul tuleks jälgida temperatuuri ja niiskust, samuti tuleks need andmed registreerida ning uuringu lõpparuandesse lisada.
Lighting should be artificial, the sequence being 12 hours light, 12 hours dark.
Valgustus peab olema kunstlik, 12 tundi valgust ja 12 tundi pimedust.
Details of the lighting pattern should be recorded and included in the final report of the study.
Valgustustsükli üksikasjad tuleks registreerida ja märkida uuringu lõpparuandesse.
Unless otherwise specified in the method, animals may be housed individually, or be caged in small groups of the same sex; for group caging, no more than five animals should be housed per cage.
Kui meetodis ei ole teisiti sätestatud, võib loomi pidada üksikult või väikeste rühmadena, kus emas- ja isasloomad on eraldi; kui puuris on mitu looma, ei tohiks koos olla rohkem kui viis looma.
In reports of animal experiments, it is important to indicate the type of caging used and the number of animals housed in each cage both during exposure to the chemical and any subsequent observation period.
Loomkatsete aruannetes on oluline ära märkida, millist tüüpi puure kasutati ning mitu looma igas puuris nii keemilise ainega kokkupuutumise kui ka järgneva vaatlusperioodi jooksul oli.
Feeding conditions
Söötmistingimused
Diets should meet all the nutritional requirements of the species under test.
Toiduvalik peaks vastama kõikidele katses kasutatava liigi toitainevajadustele.
Where test substances are administered to animals in their diet the nutritional value may be reduced by interaction between the substance and a dietary constituent.
Kui uuritavat ainet manustatakse loomadele toidu kaudu, võib toidu toiteväärtust vähendada vastava uuritava aine ja toidukomponendi võrra.
The possibility of such a reaction should be considered when interpreting the results of tests.
Sellise reaktsiooni võimalikkust tuleks katse tulemuste tõlgendamisel arvesse võtta.
Conventional laboratory diets may be used with an unlimited supply of drinking water.
Kasutada võib ka tavapärast katseloomadele mõeldud toitu ning joogivee hulk peab olema piiramatu.
The choice of the diet may be influenced by the need to ensure a suitable admixture of a test substance when administered by this method.
Toidu valikut võib mõjutada vajadus tagada sobiv segu, mis võimaldab uuritava aine manustamist koos toiduga.
Dietary contaminants which are known to influence the toxicity should not be present in interfering concentrations.
Toksilisust mõjutavaid toidu saasteaineid ei tohiks olla sellises kontsentratsioonis, et see segaks katse tegemist.
ALTERNATIVE TESTING
ALTERNATIIVSED KATSED
The European Union is committed to promoting the development and validation of alternative techniques which can provide the same level of information as current animal tests, but which use fewer animals, cause less suffering or avoid the use of animals completely.
Euroopa Liit püüab edendada alternatiivmeetodite väljatöötamist ja kinnitamist, mis annaksid loomkatsetest saadud teabega tasemelt samaväärset teavet, kuid kus kasutataks vähem loomi ja mis põhjustaksid vähem kannatusi või milles välditakse üldse loomade kasutamist.
Such methods, as they become available, must be considered wherever possible for hazard characterisation and consequent classification and labelling for intrinsic hazards and chemical safety assessment.
Selliste meetodite olemasolu korral tuleb neid kasutada igal võimalusel ohu kirjeldamisel ja seejärel loomuomase ohtlikkuse liigitamisel ja märgistamisel.
EVALUATION AND INTERPRETATION
HINNANG JA TÕLGENDAMINE
When tests are evaluated and interpreted, limitations in the extent to which the results of animal and in vitro studies can be extrapolated directly to man must be considered and therefore, evidence of adverse effects in humans, where available, may be used for confirmation of testing results.
Katsete hindamisel ja tõlgendamisel tuleb arvesse võtta seda, millisel määral on loomkatsete ja in vitro uuringute tulemusi võimalik ekstrapoleerida vahetult inimesele, ning seetõttu võib võimaluse korral kasutada katse tulemuste kinnitamiseks tõendeid kahjulikust toimest inimese tervisele.
LITERATURE REFERENCES
VIITED KIRJANDUSELE
Most of these methods are developed within the framework of the OECD programme for Testing Guidelines, and should be performed in conformity with the principles of Good Laboratory Practice, in order to ensure as wide as possible ‘mutual acceptance of data’.
Enamik nendest meetoditest on töötatud välja OECD programmi „Testing Guidelines” raames ning neid tuleks kasutada kooskõlas heade laboritavadega, et tagada võimalikult laialdane „andmete vastastikune heakskiitmine”.
Additional information may be found in the references listed in the OECD guidelines and the relevant literature published elsewhere.
Lisateavet võib leida OECD suunistes olevatest viidetest ja muust asjakohasest kirjandusest.
This test method is equivalent to OECD TG 420 (2001)
Käesolev katsemeetod on samaväärne OECD TG 420ga (2001).
Traditional methods for assessing acute toxicity use death of animals as an endpoint.
Traditsioonilised ägeda mürgisuse hindamise meetodid kasutavad loomade surma lõpetamiskriteeriumina.
In 1984, a new approach to acute toxicity testing was suggested by the British Toxicology Society based on the administration at a series of fixed dose levels (1).
aastal soovitas British Toxicology Society uut lähenemist ägeda mürgisuse katsetamisele, mis põhineb aine manustamisel kindla annusemääraga seeriana (1).
The approach avoided using death of animals as an endpoint, and relied instead on the observation of clear signs of toxicity at one of a series of fixed dose levels.
See lähenemine vältis loomade surma kasutamist lõpetamiskriteeriumina ja tugines selle asemel selgete mürgisuse nähtude vaatlemisele ühel seeriast valitud kindlal annusemääral.
Following UK (2) and international (3) in vivo validation studies the procedure was adopted as a testing method in 1992.
Protseduur kiideti katsemeetodina heaks 1992. aastal Ühendkuningriigi (2) ja rahvusvaheliste (3) in vivo valideerimiste põhjal.
Subsequently, the statistical properties of the Fixed Dose Procedure have been evaluated using mathematical models in a series of studies (4)(5)(6).
Seejärel hinnati kindla annuse protseduuri statistilisi omadusi matemaatiliste mudelite abil mitmetes uuringutes (4, 5, 6).
Together, the in vivo and modelling studies have demonstrated that the procedure is reproducible, uses fewer animals and causes less suffering than the traditional methods and is able to rank substances in a similar manner to the other acute toxicity testing methods.
In vivo ja mudeluuringud on tõestanud, et protseduur on korratav, et selles kasutatakse vähe loomi ja et see põhjustab vähem kannatusi kui traditsioonilised meetodid ning et selle abil saab klassifitseerida ained nii nagu muude ägeda mürgisuse katsemeetoditega.
Guidance on the selection of the most appropriate test method for a given purpose can be found in the Guidance Document on Acute Oral Toxicity Testing (7).
Juhised antud eesmärgi saavutamiseks kõige sobivama katsemeetodi valimiseks võib leida ägeda suukaudse mürgisuse katsete juhisdokumendist („Guidance Document on Acute Oral Toxicity Testing” (7)).
This guidance document also contains additional information on the conduct and interpretation of Testing Method B.1bis.
Nimetatud juhisdokument sisaldab samuti lisateavet katsemeetodi B.1a kasutamise ja tõlgendamise kohta.
It is a principle of the method that in the main study only moderately toxic doses are used, and that administration of doses that are expected to be lethal should be avoided.
Meetodi põhimõte on, et põhiuuringus kasutatakse üksnes mõõdukalt mürgiseid annuseid ja et tõenäoliselt surmavate annuste manustamist tuleks vältida.
Also, doses that are known to cause marked pain and distress, due to corrosive or severely irritant actions, need not be administered.
Samuti ei tohiks manustada annuseid, mis teatavasti põhjustavad märkimisväärset valu või kannatusi sööbivate või tõsiselt ärritavate mõjude tõttu.
Moribund animals, or animals obviously in pain or showing signs of severe and enduring distress shall be humanely killed, and are considered in the interpretation of the test results in the same way as animals that died on test.
Suremas olevad loomad ja loomad, kes kannatavad ilmselgelt valu või kellel ilmnevad tõsiste või kestvate kannatuste tunnused, tuleks surmata humaanselt; need loomad võetakse arvesse katsetulemuste tõlgendamisel samamoodi nagu katse käigus surnud loomi.
Criteria for making the decision to kill moribund or severely suffering animals, and guidance on the recognition of predictable or impending death, are the subject of a separate Guidance Document (8).
Eraldi juhisdokumendis (8) on esitatud kriteeriumid, mille põhjal tehakse otsus suremas või raskelt kannatavate loomade surmamiseks, ja juhised prognoositava või ähvardava surma kindlakstegemiseks.
The method provides information on the hazardous properties and allows the substance to be ranked and classified according to the Globally Harmonised System (GHS) for the classification of chemicals which cause acute toxicity (9).
Meetod annab teavet ohtlike omaduste kohta ning võimaldab reastada ja klassifitseerida ainet ägedat mürgisust põhjustavate kemikaalide klassifitseerimiseks vastavalt globaalselt harmoneeritud süsteemile (Globally Harmonised System – GHS (9)).
The testing laboratory should consider all available information on the test substance prior to conducting the study.
Katselaboratoorium võtab arvesse kogu katseaine kohta kättesaadava teabe enne uuringu tegemist.
Such information will include the identity and chemical structure of the substance; its physico-chemical properties; the results of any other in vitro or in vivo toxicity tests on the substance; toxicological data on structurally related substances; and the anticipated use(s) of the substance.
Selline teave sisaldab aine nimetust ja keemilist struktuuri, selle füüsikalis-keemilisi omadusi, muude ainega in vitro või in vivo tehtud mürgisuskatsete tulemusi, struktuurilt samalaadsete ainete toksikoloogilisi andmeid ja aine eeldatavat otstarvet.
This information is necessary to satisfy all concerned that the test is relevant for the protection of human health, and will help in the selection of an appropriate starting dose.
Selline teave on vajalik kõikide asjaosaliste veenmiseks, et katse on tähtis inimeste tervise kaitsmiseks, ja aitab valida sobivat lähteannust.
Acute oral toxicity: refers to those adverse effects occurring following oral administration of a single dose of a substance or multiple doses given within 24 hours.
Äge suukaudne mürgisus – viitab sellistele kahjulikele mõjudele, mis ilmnevad pärast aine suukaudselt manustamist ühekordse annuse või seeriaviisiliste annustena 24 tunni jooksul.
Delayed death: means that an animal does not die or appear moribund within 48 hours but dies later during the 14-day observation period.
Edasilükkunud surm – loom ei sure ega näi olevat suremas 48 tunni jooksul, kuid sureb hiljem, 14päevase jälgimisperioodi jooksul. Annus – manustatava katseaine kogus.
Dose: is the amount of test substance administered.
Annus – manustatava katseaine kogus.
Dose is expressed as weight of test substance per unit weight of test animal (e.g. mg/kg).
Annust väljendatakse katseaine massina katselooma massiühiku kohta (nt mg/kg).
Evident toxicity: is a general term describing clear signs of toxicity following the administration of test substance (see (3) for examples) such that at the next highest fixed dose either severe pain and enduring signs of severe distress, moribund status (criteria are presented in the Humane Endpoints Guidance Document (8)), or probable mortality in most animals can be expected.
Ilmne mürgisus – üldine mõiste, mis kirjeldab katseaine manustamise järel ilmnenud selgeid mürgisuse tunnuseid (vt näiteid viitest 3).
GHS: Globally Harmonised Classification System for Chemical Substances and Mixtures.
Suuruselt järgmine kindel annus võib põhjustada enamikul loomadest tõenäoliselt kas tugevat valu ja kestva tugeva kannatuse tunnuseid, surmaeelset seisundit (kriteeriumid on toodud humaanseid lõpetamiskriteeriume käsitlevas juhisdokumendis (8)) või tõenäoliselt surma.
Signs indicative of this state in rodents could include convulsions, lateral position, recumbence and tremor.
Ähvardav surm – loom on suremas või sureb tõenäoliselt enne järgmist kavandatud jälgimisperioodi.
(See the Humane Endpoint Guidance Document (8) for more details).
Ennustatav surm – selliste kliiniliste tunnuste olemasolu, mis viitavad sellele, et surm saabub teatud aja möödumisel enne katse kavandatavat lõppu, näiteks suutmatus tarbida vett või toitu (vt üksikasjalikumaid andmeid humaanseid lõpetamiskriteeriume käsitlevas juhisdokumendis (8)).
LD50(median lethal dose): is a statistically derived single dose of a substance that can be expected to cause death in 50 % of animals when administered by the oral route.
LD50(surmava annuse mediaan) – aine statistiliselt määratletud ühekordne annus, mis tõenäoliselt põhjustab suukaudsel manustamisel surma 50 %-l loomadest.
The LD50 value is expressed in terms of weight of test substance per unit weight of test animal (mg/kg).
väärtust väljendatakse katseaine massina katselooma massiühiku kohta (mg/kg).
Limit dose: refers to a dose at an upper limitation on testing (2000 or 5000 mg/kg). Moribund status: being in a state of dying or inability to survive, even if treated.
Piirannus – vastab katses kasutatavale maksimaalsele annusele (2000 või 5000 mg/kg).
(See the Humane Endpoint Guidance Document (8) for more details). Predictable death: presence of clinical signs indicative of death at a known time in the future before the planned end of the experiment, for example: inability to reach water or food.
Surmaeelne seisund – loomad, kes on suremas või kes ei suuda ellu jääda ravist hoolimata (vt üksikasjalikumaid andmeid humaanseid lõpetamiskriteeriume käsitlevas juhisdokumendis (8)).
Groups of animals of a single sex are dosed in a stepwise procedure using the fixed doses of 5, 50, 300 and 2000 mg/kg (exceptionally an additional fixed dose of 5000 mg/kg may be considered, see Section 1.6.2).
Ühesooliste loomade rühmadele annustatakse katseainet järk-järgult 5, 50, 300 ja 2000 mg/kg kindlate annustena (erandkorras võidakse kasutada 5000 mg/kg kindlat lisaannust, vt punkti 1.6.2).
The initial dose level is selected on the basis of a sighting study as the dose expected to produce some signs of toxicity without causing severe toxic effects or mortality.
Esialgne annusemäär valitakse eelkatse põhjal annusena, mis eeldatavasti põhjustab mõningaid mürgisuse nähte, kuid ei põhjusta tõsiseid toksilisi mõjusid või suremust.
Clinical signs and conditions associated with pain, suffering, and impending death, are described in detail in a separate OECD Guidance Document (8).
Valu, kannatuse ja ähvardava surmaga seotud kliinilisi tunnuseid ja tingimusi kirjeldatakse üksikasjalikult OECD juhisdokumendis (8).
Further groups of animals may be dosed at higher or lower fixed doses, depending on the presence or absence of signs of toxicity or mortality.
Järgnevatele loomarühmadele võib annustada kaitseaine suuremaid või väiksemaid kindlaid annuseid sõltuvalt sellest, kas neil on olemas või puuduvad märgid mürgisuse või suremuse kohta.
This procedure continues until the dose causing evident toxicity or no more than one death is identified, or when no effects are seen at the highest dose or when deaths occur at the lowest dose.
Käesolevat protseduuri jätkatakse seni, kuni on kindlaks tehtud tõenäoliselt mürgisust põhjustav annus või surmajuhtum, või kui suurim annus ei avalda mõju või kui väikseim annus põhjustab surma.
Selection of animal species
Loomaliigi valimine
The preferred rodent species is the rat, although other rodent species may be used.
Närilistest eelistatakse rotte, kuigi kasutada võib ka teisi närilisi.
Normally females are used (7).
Tavaliselt kasutatakse emasloomi (7).
This is because literature surveys of conventional LD50 tests show that usually there is little difference in sensitivity between the sexes, but in those cases where differences are observed, females are generally slightly more sensitive (10).
Selle põhjuseks on, et tavapäraseid LD50 katseid käsitlevad kirjandusülevaated näitavad, et sugupoolte tundlikkuses on vähe erinevusi, kuid neil juhtudel, kui erinevusi on täheldatud, on emasloomad üldiselt veidi tundlikumad (10).
However, if knowledge of the toxicological or toxicokinetic properties of structurally related chemicals indicates that males are likely to be more sensitive then this sex should be used.
Kui struktuurselt samalaadsete kemikaalide toksikoloogilisi või toksikokineetilisi omadusi käsitlevatest andmetest nähtub, et isasloomad on tõenäoliselt tundlikumad, siis kasutatakse neid.
When the test is conducted in males, adequate justification should be provided.
Kui katse tehakse isasloomadega, tuleks esitada piisav põhjendus.
Healthy young adult animals of commonly used laboratory strains should be employed.
Kasutatakse noorte tervete täiskasvanud loomade enim kasutatavaid laboritüvesid.
Females should be nulliparous and non-pregnant.
Emasloomad ei tohi olla poeginud ega tiined.
Each animal, at the commencement of its dosing, should be between eight and 12 weeks old and its weight should fall in an interval within ± 20 % of the mean weight of any previously dosed animals.
Iga loom peaks annustamise alustamisel olema 8–12 nädalat vana ning tema mass ei tohiks erineda rohkem kui ± 20 % varem annuse saanud loomade keskmisest massist.
Housing and feeding conditions
Pidamis- ja söötmistingimused
The temperature of the experimental animal room should be 22 oC (± 3 oC).
Loomade katseruumi temperatuur peaks olema 22 oC (± 3 oC).
Although the relative humidity should be at least 30 % and preferably not exceed 70 % other than during room cleaning the aim should be 50-60 %.
Kuigi suhteline niiskus peaks olema vähemalt 30 % ja soovitavalt mitte üle 70 %, välja arvatud ruumi koristamise aja, peaks seda hoidma vahemikus 50–60 %.
For feeding, conventional laboratory diets may be used with an unlimited supply of drinking water.
Toitmisel võib kasutada tavapärast labori toiduvalikut koos piiramatu hulga joogiveega.
Animals may be group-caged by dose, but the number of animals per cage must not interfere with clear observations of each animal.
Loomad võib grupeerida puuridesse annuse põhjal, kuid puuris olevate loomade arv ei tohiks takistada iga looma selget jälgimist.
Preparation of animals
Loomade ettevalmistamine
The animals are randomly selected, marked to permit individual identification, and kept in their cages for at least five days prior to the start of dosing to allow for acclimatisation to the laboratory conditions.
Loomad valitakse juhuvaliku teel, tähistatakse individuaalse identifitseerimise võimaldamiseks ning hoitakse oma puurides vähemalt 5 päeva enne annustamise alustamist, et võimaldada neil kohaneda laboritingimustega.
Preparation of doses
Dooside ettevalmistamine
In general test substances should be administered in a constant volume over the range of doses to be tested by varying the concentration of the dosing preparation.
Üldiselt manustatakse katseaineid kasutatavate annuste vahemikus konstantses mahus nii, et muutub annustatava valmistise kontsentratsioon.
Where a liquid end product or mixture is to be tested however, the use of the undiluted test substance, i.e. at a constant concentration, may be more relevant to the subsequent risk assessment of that substance, and is a requirement of some regulatory authorities.
Kui uuritakse vedelat lõppsaadust või segu, võib lahjendamata katseaine kasutamine, s.t konstantse kontsentratsiooni juures, olla siiski olulisem nimetatud aine hilisemal riskianalüüsil, ja see on mõnede reguleerivate asutuste nõue.
In either case, the maximum dose volume for administration must not be exceeded.
Kummalgi juhul ei tohi ületada manustamisel annuste suurimat mahtu.
The maximum volume of liquid that can be administered at one time depends on the size of the test animal.
Vedeliku suurim kogus, mida saab ühel korral manustada, sõltub katselooma suurusest.
In rodents, the volume should not normally exceed 1ml /100 g of body weight: however in the case of aqueous solutions 2 ml/100 g body weight can be considered.
Näriliste puhul ei tohiks maht tavaliselt ületada 1 ml 100 g kehamassi kohta: vesilahuste puhul võib siiski manustada 2 ml 100 g kehamassi kohta.
With respect to the formulation of the dosing preparation, the use of an aqueous solution/suspension/emulsion is recommended wherever possible, followed in order of preference by a solution/suspension/emulsion in oil (e.g. corn oil) and then possibly solution in other vehicles.
Annuse valmistise koostamiseks on soovitav võimaluse korral kasutada vesilahust/suspensiooni/emulsiooni, tähtsuse järjekorras oleks järjestus järgmine: lahus/suspensioon/emulsioon õlis (nt maisiõli) ja seejärel muudel kandeainetel põhinev lahus.
For vehicles other than water the toxicological characteristics of the vehicle should be known.
Veest erinevate kandeainete puhul peaks kandeaine toksikoloogilised omadused olema teada.
Doses must be prepared shortly prior to administration unless the stability of the preparation over the period during which it will be used is known and shown to be acceptable.
Annused tuleb valmistada ette natuke aega enne manustamist, välja arvatud juhul, kui valmistise stabiilsus sellel ajavahemikul, mil seda kasutatakse, on teada ja näib aktsepteeritav.
PROCEDURE
KATSE KÄIK
Administration of doses
Doseerimine
The test substance is administered in a single dose by gavage using a stomach tube or a suitable intubation canula.
Katseainet manustatakse ühekordse annusena söögitoru kaudu või sobiva intubeerimiskanüüli abil.
In the unusual circumstance that a single dose is not possible, the dose may be given in smaller fractions over a period not exceeding 24 hours.
Erandkorras, kui ühekordne annus ei ole võimalik, võib annust manustada väiksemates kogustes kuni 24 tunni jooksul.