natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Given the low contamination levels of Fusarium toxins found in rice, no maximum levels are proposed for rice or rice products.
Kuna riisis leitud fusarium-toksiinide sisaldus on madal, ei kehtestata riisi ja riisitoodete suhtes piirnorme.
A review of the maximum levels for deoxynivalenol, zearalenone, fumonisin B1 and B2 as well as the appropriateness of setting a maximum level for T-2 and HT-2 toxin in cereals and cereal products should be considered by 1 July 2008, taking into account the progress in scientific and technological knowledge on these toxins in food.
juuliks 2008 tuleks uuesti läbi vaadata deoksünivalenooli, zearalenooni ja fumonisiini B1 ja B2 piirnormid ning teraviljas ja teraviljatoodetes esinevate T-2 ja HT-2 toksiinide piirnormide kehtestamise asjakohasus, võttes arvesse teaduslike ja tehniliste teadmiste arengut toksiinide sisalduse kohta toidus.
As regards lead, the SCF adopted an opinion on 19 June 1992 [22] endorsing the provisional tolerable weekly intake (PTWI) of 25 μg/kg bw proposed by the WHO in 1986.
Plii suhtes võttis toidu teaduskomitee 19. juunil 1992. aastal vastu arvamuse, [22] milles on ajutiseks lubatud nädalaseks tarbitavaks koguseks (PTWI) kinnitatud 25 μg kehamassi kilogrammi kohta, nagu pakkus Maailma Terviseorganisatsioon 1986. aastal.
The SCF concluded in its opinion that the mean level in foodstuffs does not seem to be a cause of immediate concern.
Toidu teaduskomitee jõudis oma arvamuses järeldusele, et plii keskmine sisaldus toiduainetes ei kujuta otsest ohtu.
In the framework of Directive 93/5/EEC 2004 the SCOOP-task 3.2.11 ‘Assessment of the dietary exposure to arsenic, cadmium, lead and mercury of the population of the EU Member States’ was performed in 2004 [23].
Direktiivi 1993/5/EMÜ raames täideti 2004. aastal teaduskoostöö ülesanne 3.2.11 “ELi liikmesriikide elanike poolt arseeni, kaadmiumi, plii ja elavhõbeda toidu kaudu tarbimise hindamine.”
In view of this assessment and the opinion delivered by the SCF, it is appropriate to take measures to reduce the presence of lead in food as much as possible
Kõnealuse hindamise ja toidu teaduskomitee arvamuse põhjal on asjakohane võtta tarvitusele meetmed plii sisalduse vähendamiseks toidus nii palju kui võimalik.
As regards cadmium, the SCF endorsed in its opinion of 2 June 1995 [24] the PTWI of 7 μg/kg bw and recommended greater efforts to reduce dietary exposure to cadmium since foodstuffs are the main source of human intake of cadmium.
Toidu teaduskomitee kinnitas 2. juuni 1995. aasta arvamuses [24] kaadmiumi ajutiseks lubatud nädalaseks tarbitavaks koguseks (PTWI) 7 μg kehamassi kilogrammi kohta ning soovitas, et toidu kaudu tarbitavat kaadmiumi tuleks püüda veelgi vähendada, sest toiduained on kaadmiumi peamine allikas.
A dietary exposure assessment was performed in the SCOOP-task 3.2.11.
Toidu kaudu tarbimist hinnati teaduskoostöö ülesande 3.2.11 raames.
In view of this assessment and the opinion delivered by the SCF, it is appropriate to take measures to reduce the presence of cadmium in food as much as possible.
Kõnealuse hindamise ja toidu teaduskomitee arvamuse põhjal on asjakohane võtta tarvitusele meetmeid kaadmiumi sisalduse vähendamiseks toidus nii palju kui võimalik.
As regards mercury EFSA adopted on 24 February 2004 an opinion related to mercury and methylmercury in food [25] and endorsed the provisional tolerable weekly intake of 1,6 μg/kg bw.
Euroopa Toiduohutusamet (EFSA) võttis 24. veebruaril 2004. aastal vastu arvamuse elavhõbeda ja metüülelavhõbeda sisalduse kohta toidus [25] ning kinnitas ajutiseks lubatud nädalaseks tarbitavaks koguseks 1,6 μg kehamassi kilogrammi kohta.
Methylmercury is the chemical form of most concern and can make up more than 90 % of the total mercury in fish and seafood.
Metüülelavhõbe on kõige ohtlikum ühend ning kalas ja mereandides võib see moodustada üle 90 % kogu elavhõbeda kogusest.
Taking into account the outcome of the SCOOP-task 3.2.11, EFSA concluded that the levels of mercury found in foods, other than fish and seafood, were of lower concern.
Võttes arvesse teaduskoostöö ülesande 3.2.11 tulemust jõudis Euroopa Toiduohutusamet (EFSA) järeldusele, et elavhõbeda kogused toidus, välja arvatud kalas ja mereandides, ohtu ei kujuta.
The forms of mercury present in these other foods are mainly not methylmercury and they are therefore considered to be of lower risk.
Muud toidud ei sisalda elavhõbedat metüülelavhõbeda kujul ja seepärast ei peeta neid ohtlikeks.
In addition to the setting of maximum levels, targeted consumer advice is an appropriate approach in the case of methylmercury for protecting vulnerable groups of the population.
Lisaks piirnormide kehtestamisele on metüülelavhõbeda puhul asjakohased toitumissoovitused, et kaitsta riskigruppi kuuluvaid elanikkonnarühmi.
An information note on methylmercury in fish and fishery products responding to this need has therefore been made available on the website of the Health and Consumer Protection Directorate-General of the European Commission [26].
Seepärast on Euroopa Komisjoni tervishoiu ja tarbijakaitse peadirektoraadi veebisaidil [26] avaldatud teatis metüülelavhõbeda sisalduse kohta kalas ja kalandustoodetes.
Several Member States have also issued advice on this issue that is relevant to their population.
Mitmed liikmesriigid on koostanud ka oma elanikele vajalikke teemakohaseid nõuandeid.
As regards inorganic tin, the SCF concluded in its opinion of 12 December 2001 [27] that levels of inorganic tin of 150 mg/kg in canned beverages and 250 mg/kg in other canned foods may cause gastric irritation in some individuals.
Toidu teaduskomitee jõudis 12. detsembril 2001. aastal vastu võetud arvamuses [27] järeldusele, et anorgaaniliste tinaühendite sisaldus 150 mg/kg konserveeritud jookides ja 250 mg/kg teistes toidukonservides võib põhjustada mõnedel inimestel maoärritust.
To protect public health from this health risk it is necessary to set maximum levels for inorganic tin in canned foods and canned beverages.
Et kaitsta rahva tervist selle terviseriski eest, on vaja kehtestada anorgaaniliste tinaühendite piirnormid toidukonservides ja konserveeritud jookides.
Until data becomes available on the sensitivity of infants and young children to inorganic tin in foods, it is necessary on a precautionary basis to protect the health of this vulnerable population group and to establish lower maximum levels.
Kuni andmed imikute ja väikelaste tundlikkuse kohta anorgaaniliste tinaühendite suhtes saavad kättesaadavaks, on vaja ettevaatuse mõttes kaitsta selle riskigrupi kuuluva elanikkonnarühma tervist ning kehtestada rangemad piirnormid.
As regards 3-monochloropropane-1,2-diol (3-MCPD) the SCF adopted on 30 May 2001 a scientific opinion as regards 3-MCPD in food [28], updating its opinion of 16 December 1994 [29] on the basis of new scientific information and established a tolerable daily intake (TDI) of 2 μg/kg bw for 3-MCPD.
Toidu teaduskomitee võttis 30. mail 2001. aastal vastu teadusliku arvamuse 3-monokloropropaan-1,2-diooli (3-MCPD) sisalduse kohta toidus, [28] millega uut teaduslikku teavet arvesse võttes ajakohastati sama komitee 16. detsembril 1994. aastal vastu võetud arvamust, [29] ning kinnitas 3-MCPD lubatud päevaseks tarbitavaks koguseks (TDI) 2 μg kehamassi kilogrammi kohta.
In the framework of Directive 93/5/EEC the SCOOP-task ‘Collection and collation of data on levels of 3-MCPD and related substances in foodstuffs’ was performed and finalised in June 2004 [30].
Direktiivi 93/5/EMÜ raames täideti ja lõpetati 2004. aasta juunis teaduskoostöö ülesanne “Toiduainetes 3-MCPD ja sellega seotud ainete sisaldusi käsitlevate andmete kogumine ja võrdlemine” [30].
The main contributors of 3-MCPD to dietary intake were soy sauce and soy-sauce based products.
3-MCPD tarbiti peamiselt sojakastmete ja sojakastmel põhinevate toodete kaudu.
Some other foods eaten in large quantities, such as bread and noodles, also contributed significantly to intake in some countries because of high consumption rather than high levels of 3-MCPD present in these foods.
Mõnedes maades tarbitakse toidu kaudu märkimisväärne kogus pigem mõnede muude toiduainete, näiteks leiva ja nuudlite, suurtes kogustes tarbimise, kui 3-MCPD kõrge sisalduse tõttu nendes toiduainetes.
Accordingly maximum levels should be set for 3-MCPD in hydrolysed vegetable protein (HVP) and soy sauce taking into account the risk related to the consumption of these foods.
Seetõttu tuleks sätestada 3-MCPD piirnormid hüdrolüüsitud taimevalgus (HVP) ja sojakastmes, võttes arvesse nende toiduainete tarbimisega kaasnevaid riske.
Member States are requested to examine other foodstuffs for the occurrence of 3-MCPD in order to consider the need to set maximum levels for additional foodstuffs.
Liikmesriikidel on soovitatud uurida 3-MCPD sisaldust teistes toiduainetes, et kaaluda piirnormide kehtestamise vajadust ka muude toiduainete osas.
As regards dioxins and PCBs, the SCF adopted on 30 May 2001 an opinion on dioxins and dioxin-like PCBs in food [31], updating its opinion of 22 November 2000 [32] fixing a tolerable weekly intake (TWI) of 14 pg World Health Organisation toxic equivalent (WHO-TEQ)/kg bw for dioxins and dioxin-like PCBs.
mail 2001. aastal võttis toidu teaduskomitee vastu arvamuse toidus sisalduvate dioksiinide ja dioksiinilaadsete PCBde kohta, [31] millega ajakohastati sama komitee 22. novembri 2000. aasta arvamust [32] ning kinnitati dioksiinide ja dioksiinilaadsete PCBde lubatud nädalaseks tarbitavaks koguseks (TWI) 14 pg Maailma Terviseorganisatsiooni toksilisuse ekvivalenti (WHO-TEQ) kehamassi kilogrammi kohta.
Dioxins as referred to in this Regulation cover a group of 75 polychlorinated dibenzo-p-dioxin (PCDD) congeners and 135 polychlorinated dibenzofuran (PCDF) congeners, of which 17 are of toxicological concern.
Termin “dioksiinid” käesoleva määruse tähenduses hõlmab 75 polüklooritud dibenso-p-dioksiini (PCDD) analoogi ja 135 polüklooritud dibensofuraani (PCDF) analoogi, millest 17 on toksikoloogiliselt ohtlikud.
Polychlorinated biphenyls (PCBs) are a group of 209 different congeners which can be divided into two groups according to their toxicological properties: 12 congeners exhibit toxicological properties similar to dioxins and are therefore often termed dioxin-like PCBs.
Polüklooritud bifenüülid (PCBd) on 209 erinevast analoogist koosnev rühm, mille võib nende toksikoloogiliste omaduste põhjal jagada kahte gruppi: 12 analoogil on dioksiinide toksikoloogilised omadused ja neid nimetatakse seetõttu sageli dioksiinilaadseteks PCBdeks.
The other PCBs do not exhibit dioxin-like toxicity but have a different toxicological profile.
Ülejäänud PCBdel ei ole dioksiinilaadset toksilisust, kuid neil on teistsuguseid toksikoloogilisi omadusi.
Each congener of dioxins or dioxin-like PCBs exhibits a different level of toxicity.
Igal dioksiini või dioksiinilaadse PCB analoogil on erinev toksilisuse tase.
In order to be able to sum up the toxicity of these different congeners, the concept of toxic equivalency factors (TEFs) has been introduced to facilitate risk assessment and regulatory control.
Nende eri analoogide summaarse toksilisuse leidmiseks ning riskianalüüsi ja kontrolli võimaldamiseks on välja töötatud toksilisuse ekvivalentfaktori (TEF) mõiste.
This means that the analytical results relating to all the individual dioxin and dioxin-like PCB congeners of toxicological concern are expressed in terms of a quantifiable unit, namely the TCDD toxic equivalent (TEQ).
See tähendab, et analüüsi tulemused kõigi dioksiini analoogide ja dioksiinilaadsete PCB analoogide jaoks väljendatakse ühe määratava ühiku, TCDD toksilisuse ekvivalentkontsentratsiooni (TEQ) alusel.
Exposure estimates taking into account the SCOOP-task ‘Assessment of dietary intake of dioxins and related PCBs by the population of EU Member States’ finalised in June 2000 [33] indicate that a considerable proportion of the Community population has a dietary intake in excess of the TWI.
Hinnangute kohaselt, milles võeti arvesse 2000. aasta juunis lõpetatud teaduskoostöö ülesande “ELi liikmesriikide elanike poolt dioksiinide ja dioksiinilaadsete PCBde toidu kaudu tarbimise hindamine” [33] tulemusi, saab märkimisväärne osa ühenduse elanikkonnast neid aineid toidu kaudu üle lubatud nädalase koguse.
From a toxicological point of view, any level set should apply to both dioxins and dioxin-like PCBs, but in 2001 maximum levels were set on Community level only for dioxins and not for dioxin-like PCBs, given the very limited data available at that time on the prevalence of dioxin-like PCBs.
Kuigi toksikoloogilisest seisukohast peaks iga piirnorm kehtima nii dioksiinide kui ka dioksiinilaadsete PCBde suhtes, kehtestati 2001. aastal ühenduse tasandil piirnormid ainult dioksiinidele, mitte aga dioksiinilaadsetele PCBdele, kuna tol ajal olid andmed dioksiinilaadsete PCBde esinemise kohta väga piiratud.
Since 2001, however, more data on the presence of dioxin-like PCBs have become available, therefore, maximum levels for the sum of dioxins and dioxin-like PCBs have been set in 2006 as this is the most appropriate approach from a toxicological point of view.
Vahepeal on avaldatud rohkem andmeid dioksiinilaadse PCBde esinemise kohta ja seepärast määratati 2006. aastal piirnormid dioksiinide ja dioksiinilaadsete PCBde summale, kuna selline lähenemisviis on toksikoloogia seisukohast kõige kohasem.
In order to ensure a smooth transition, the levels for dioxins should continue to apply for a transitional period in addition to the levels for the sum of dioxins and dioxin-like PCBs.
Sujuva ülemineku tagamiseks tuleks üleminekuperioodil lisaks uutele dioksiinide ja dioksiinilaadsete PCBde summa piirnormidele kohaldada ka seniseid dioksiinide piirnorme.
Foodstuffs must comply during that transitional period with the maximum levels for dioxins and with the maximum levels for the sum of dioxins and dioxin-like PCBs.
Selle perioodi jooksul peavad toiduained vastama nii dioksiinide piirnormidele kui ka dioksiinide ja dioksiinilaadsete PCBde summa piirnormidele.
Consideration will be given by 31 December 2008 to dispensing with the separate maximum levels for dioxins.
detsembriks 2008 esitatakse hinnangud, kas eraldi piirnormidest dioksiinidele võiks loobuda.
In order to encourage a proactive approach to reducing the dioxins and dioxin-like PCBs present in food and feed, action levels were set by Commission Recommendation 2006/88/EC of 6 February 2006 on the reduction of the presence of dioxins, furans and PCBs in feedingstuffs and foodstuffs [34].
Toidus ja loomasöödas leiduvate dioksiinide ja dioksiinilaadsete PCBde sisalduse vähendamise edendamiseks esitati komisjoni 6. veebruari 2006. aasta soovituses 2006/88/EÜ (dioksiinide, furaanide ja PCBde sisalduse vähendamise kohta loomasöödas ja toidus) [34] häiretasemed.
These action levels are a tool for competent authorities and operators to highlight those cases where it is appropriate to identify a source of contamination and to take measures to reduce or eliminate it.
Nende häiretasemete abil toovad pädevad asutused ja käitlejad esile juhtumid, mille suhtes tuleb kindlaks teha saasteallikas ja rakendada meetmeid saaste vähendamiseks või kõrvaldamiseks.
Since the sources of dioxins and dioxin-like PCBs are different, separate action levels are determined for dioxins on the one hand and for dioxin-like PCBs on the other hand.
Kuna dioksiinide ja dioksiinilaadsete PCBde allikad on erinevad, määrati erinevad häiretasemed ühelt poolt dioksiinidele ja teiselt poolt dioksiinilaadsetele PCBdele.
This proactive approach to actively reduce the dioxins and dioxin-like PCBs in feed and food and consequently, the maximum levels applicable should be reviewed within a defined period of time with the objective to set lower levels.
Selline ennetav lähenemisviis dioksiinide ja dioksiinilaadsete PCBde sisalduse vähendamiseks loomasöödas ja toidus ning sellest tulenevalt kohaldatavad piirnormid tuleks kindlaksmääratud ajavahemiku järel läbi vaadata, eesmärgiga määrata rangemad piirnormid.
Therefore, consideration will be given by 31 December 2008 to significantly reducing the maximum levels for the sum of dioxins and dioxin-like PCBs.
Seetõttu esitatakse hiljemalt 31. detsembriks 2008 hinnangud dioksiinide ja dioksiinilaadsete PCBde summa piirnormide olulise vähendamise kohta.
Operators need to make efforts to step up their capacity to remove dioxins, furans and dioxin-like PCBs from marine oil.
Ettevõtjad peavad tegema jõupingutusi, et suurendada oma võimet kõrvaldada merelise päritoluga õlist dioksiine, furaane ja dioksiinilaadseid PCBid.
The significant lower level, to which consideration shall be given by 31 December 2008, shall be based on the technical possibilities of the most effective decontamination procedure.
Oluliselt madalamad normid, mille suhtes esitatakse hinnangud hiljemalt 31. detsembriks 2008, põhinevad saastusest puhastamise kõige tõhusama meetodi tehnilistel võimalustel.
As regards the establishment of maximum levels for other foodstuffs by 31 December 2008, particular attention shall be paid to the need to set specific lower maximum levels for dioxins and dioxin-like PCBs in foods for infants and young children in the light of the monitoring data obtained through the 2005, 2006 and 2007 programmes for monitoring dioxins and dioxin-like PCBs in foods for infants and young children.
Muude toiduainete puhul tuleb piirnormide kehtestamisel 31. detsembriks 2008 erilist tähelepanu pöörata vajadusele kehtestada madalamad dioksiinide ja dioksiinilaadsete PCBde piirnormid imiku- ja lastetoitude jaoks, arvestades andmeid, mis saadakse aastatel 2005, 2006 ja 2007 läbiviidavatest programmidest dioksiinide ja dioksiinilaadsete PCBde sisalduse jälgimiseks imiku- ja lastetoitudes.
As regards polycyclic aromatic hydrocarbons, the SCF concluded in its opinion of 4 December 2002 [35] that a number of polycyclic aromatic hydrocarbons (PAH) are genotoxic carcinogens.
Toidu teaduskomitee leidis oma 4. detsembri 2002. aasta arvamuses, [35] et mitmed polütsüklilised aromaatsed süsivesinikud (PAH) on genotoksilised kantserogeenid.
The Joint FAO/WHO Expert Committee on Food Additives (JECFA) performed in 2005 a risk assessment on PAHs and estimated margins of exposure (MOE) for PAH as a basis for advice on compounds that are both genotoxic and carcinogenic [36].
FAO/WHO ühine lisaainete ekspertkomisjon (JECFA) viis 2005. aastal läbi PAHide riskianalüüsi ning prognoosis PAHide riskinorme (MOE), mille alusel oleks võimalik anda nõu ühendite kohta, mis on nii genotoksilised kui ka kantserogeensed. [36]
According to the SCF, benzo(a)pyrene can be used as a marker for the occurrence and effect of carcinogenic PAH in food, including also benz(a)anthracene, benzo(b)fluoranthene, benzo(j)fluoranthene, benzo(k)fluoranthene, benzo(g,h,i)perylene, chrysene, cyclopenta(c,d)pyrene, dibenz(a,h)anthracene, dibenzo(a,e)pyrene, dibenzo(a,h)pyrene, dibenzo(a,i)pyrene, dibenzo(a,l)pyrene, indeno(1,2,3-cd)pyrene and 5-methylchrysene.
Toidu teaduskomitee arvamuse kohaselt võiks benso(a)püreeni kasutada toiduainetes sisalduvate kantserogeensete PAHide, sealhulgas ka bens(a)antratseeni, benso(b)fluoranteeni, benso(j)fluoranteeni, benso(k)fluoranteeni, benso(g,h,i)perüleeni, krüseeni, tsüklopenta(c,d)püreeni, dibens(a,h)antratseeni, dibenso(a,e)püreeni, dibenso(a,h)püreeni, dibenso(a,i)püreeni, dibenso(a,l)püreeni, indeno(1,2,3-cd)püreeni ja 5-metüülkrüseeni esinemise ja mõju märgistusainena.
Further analyses of the relative proportions of these PAH in foods would be necessary to inform a future review of the suitability of maintaining benzo(a)pyrene as a marker.
Kõnealuste PAHide suhtelist osakaalu toiduainetes tuleb täiendavalt analüüsida, et saada teavet järgmiseks ülevaatamiseks, mille käigus uuritakse benso(a)püreeni kui märgistusaine edaspidist sobivust.
In addition benzo(c)fluorene should be analysed, following a recommendation of JECFA.
Lisaks sellele tuleks analüüsida benso(c)fluoreeni, järgides FAO/WHO ühise lisaainete ekspertkomisjoni soovitust.
PAH can contaminate foods during smoking processes and heating and drying processes that allow combustion products to come into direct contact with food.
Toiduained võivad PAHidega saastuda nende suitsutamisel, kuumutamisel ja kuivatamisel, mille käigus põlemissaadused toiduainega vahetult kokku puutuvad.
In addition, environmental pollution may cause contamination with PAH, in particular in fish and fishery products.
Lisaks sellele võib PAHidega saastumist põhjustada keskkonnareostus, seda eelkõige kala ja kalandustoodete puhul.
In the framework of Directive 93/5/EEC, a specific SCOOP-task ‘Collection of occurrence data on PAH in food’ has been performed in 2004 [37].
Direktiivi 93/5/EMÜ raames täideti 2004. aastal teaduskoostöö ülesanne “PAHide esinemist käsitlevate andmete kogumine toidus”.
High levels were found in dried fruits, olive pomace oil, smoked fish, grape seed oil, smoked meat products, fresh molluscs, spices/sauces and condiments.
Suuri koguseid leiti kuivatatud puuviljades, oliivijääkõlis, suitsutatud kalas, viinamarjaseemneõlis, suitsulihatoodetes, värsketes molluskites, vürtsides/kastmetes ja maitseainetes.
In order to protect public health, maximum levels are necessary for benzo(a)pyrene in certain foods containing fats and oils and in foods where smoking or drying processes might cause high levels of contamination.
Rahva tervise kaitsmiseks on vaja kehtestada benso(a)püreeni piirnormid teatavate rasvu ja õlisid sisaldavate toiduainetele ning toiduainetele, milles suitsutamine või kuivatamine võib põhjustada kõrge saastatuse.
Maximum levels are also necessary in foods where environmental pollution may cause high levels of contamination, in particular in fish and fishery products, for example resulting from oil spills caused by shipping.
Piirnormid on vajalikud ka toiduainetele, eelkõige kala ja kalandustoodetele, kus kõrget saastatust võib põhjustada keskkonnareostus, näiteks laevade põhjustatud õlireostus.
In some foods, such as dried fruit and food supplements, benzo(a)pyrene has been found, but available data are inconclusive on what levels are reasonably achievable.
Benso(a)püreeni on leitud mõnedes toiduainetes, näiteks kuivatatud puuviljas ja toidulisandites, kuid olemasolevate andmete põhjal ei ole võimalik kindlaks määrata, milliseid sisaldusi saaks mõistlikkuse piires saavutada.
Further investigation is needed to clarify the levels that are reasonably achievable in these foods.
Tuleb teha lisauuringuid, et selgitada, milliseid sisaldusi on nendes toiduainetes võimalik mõistlikkuse piires saavutada.
In the meantime, maximum levels for benzo(a)pyrene in relevant ingredients should apply, such as in oils and fats used in food supplements.
Seni tuleks kohaldada benso(a)püreeni piirnorme vastavates koostisosades, näiteks toidulisandites kasutatavates õlides ja rasvades.
The maximum levels for PAH and the appropriateness of setting a maximum level for PAH in cocoa butter should be reviewed by 1 April 2007, taking into account the progress in scientific and technological knowledge on the occurrence of benzo(a)pyrene and other carcinogenic PAH in food.
PAHide piirnormid ning kakaovõis sisalduvate PAHide piirnormide kehtestamise asjakohasus tuleks uuesti läbi vaadata 1. aprilliks 2007, võttes arvesse teaduslike ja tehniliste teadmiste arengut benso(a)püreeni ja teiste kantserogeensete PAHide sisalduse määramise kohta toidus.
The measures provided for in this Regulation are in accordance with the opinion of the Standing Committee on the Food Chain and Animal Health,
Käesolevas määruses ettenähtud meetmed on kooskõlas toiduahela ja loomatervishoiu alalise komitee arvamusega,
The foodstuffs listed in the Annex shall not be placed on the market where they contain a contaminant listed in the Annex at a level exceeding the maximum level set out in the Annex.
Lisas loetletud toiduaineid ei tohi turule viia, kui need sisaldavad lisas loetletud saasteaineid lisas sätestatud piirnormist suuremal määral.
The maximum levels specified in the Annex shall apply to the edible part of the foodstuffs concerned, unless otherwise specified in the Annex.
Kui lisas ei ole sätestatud teisiti, kohaldatakse asjaomaste toiduainete söödava osa suhtes lisas sätestatud piirnorme.
Dried, diluted, processed and compound foodstuffs
Kuivatatud, lahjendatud, töödeldud ja liittoiduained