natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Brittany Ferries maintained that the scheme provided for in Article 39 CA of the General Tax Code was compatible with the common market pursuant to Article 87(3)(c) of the Treaty inasmuch as the measure sought only to compensate for ‘market failures’ in relation to the financing of investments in heavy capital goods.
Brittany Ferries on seisukohal, et vastavalt EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 3 punktile c on üldise maksuseadustiku artiklis 39 CA sätestatud kord kokkusobiv ühisturuga, arvestades, et sätte eesmärgiks on siluda “turutõrkeid”, mis on seotud raskeseadmetesse tehtavate investeeringute finantseerimisega.
It was also stressed by the majority of interested parties that the other Member States had reacted accordingly by introducing similar measures.
Lisaks rõhutab enamik huvitatud isikuid, et teised liikmesriigid reageerisid sarnaste sätete kehtestamisega.
As regards, fourthly, the application in the present case of the principle of legitimate expectation, the majority of interested parties — being beneficiaries under the scheme — maintained that they had always been convinced that the measure at issue did not constitute state aid within the meaning of Article 87(1) of the Treaty.
Neljandaks kinnitab enamik huvitatud isikuid (kõnealuse korra kasutajaid) seoses õigustatud ootuse põhimõttega, et nad on olnud alati veendunud, et kõnealune kord ei ole olnud riigiabi EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses.
The application in the present case of the above-mentioned principle therefore precluded any recovery.
Eespool nimetatud põhimõtte kohaldamine välistab seega igasuguse tagasimaksmise nõude.
SG pointed out in this respect that, under the scheme preceding the one at issue, any partnership losses generated by depreciation could be fully offset against the tax liability of the partnership members.
SG osutab, et varasema korra alusel arvati partnerettevõtete kulumiga seotud kahjud täies ulatuses maha nende liikmete maksustavalt kasumilt.
The Commission had never considered that ordinary law scheme to be state aid.
Ja komisjon ei arvanud kunagi, et see üldkehtiv õigus kujutaks endast riigiabi.
It was also maintained that the Commission had refrained from acting for six years.
Samuti osutatakse, et komisjon ei ole sekkunud kuue aasta jooksul.
According to Calyon, the Commission appeared to have learned of several asset financing operations under Article 39 CA of the General Tax Code without ever having raised the question of their validity in the light of Article 87 of the Treaty.
Ettevõtja Calyon sõnul näis komisjon olevat teadlik paljudest üldise maksuseadustiku artikli 39 CA alusel tehtud vara finantseerimise tehingutest, ilma et ta oleks kunagi tõstatanud küsimust nende kooskõlast EÜ asutamislepingu artikliga 87.
CNCE maintained in this connection that the period which had elapsed between the date on which the Commission learned of the aid and the date on which the formal investigation procedure was initiated was excessively long, and Calyon described that period as unreasonable.
CNCE väidab, et ajavahemik, mis jääb komisjoni abikorrast teadlikuks saamise ja ametliku uurimismenetluse algatamise vahele, on ülemäära pikk, samuti leiab Calyon selle olevat ebamõistliku.
What is more, the Commission had already exceptionally established the existence of a legitimate expectation on the part of beneficiaries which precluded any reimbursement of aid once a period of about three years had elapsed between the Commission’s learning of the measure and its adopting its final decision.
Komisjon on abi saajates juba tekitanud õigustatud ootuse, välistades mis tahes abi tagastamise, sest komisjon langetas meetme kohta lõppotsuse kolm aastat pärast sellest teadasaamist.
Some interested parties also stressed that the Commission had previously approved the co-ownership shares scheme — a scheme which was more favourable from a tax point of view than the scheme at issue here — and that that circumstance had given rise to their legitimate expectation in the lawfulness of the scheme at issue.
Mõned huvitatud isikud väidavad ühtlasi, et komisjon kiitis varem heaks ühisomandis olevas varas omatavate osalustega seotud korra – kõnealuse korraga võrreldes suuremate maksusoodustustega kord – ning et nimetatud olukord tekitas õiguspärase ootuse kõnealuse korra õiguspärasuse suhtes.
Moreover, according to CNCE, the creation of a legitimate expectation on the part of beneficiaries did not require the Commission to have ruled on an identical scheme.
Ettevõtja CNCE sõnul ei eelda kasutajate õiguspärase ootuse tekkimine, et komisjon peaks olema samasuguse korra suhtes oma arvamust väljendanud.
The acceptance of a merely similar scheme could, it argued, give rise to such an expectation.
Õiguspärane ootus võib tekkida kõnealuse korraga lihtsalt analoogilise korra heakskiitmise korral.
And the Commission had in fact accepted a similar scheme in its Decision of 8 May 2001.
Oma 8. mai 2001. aasta otsuses kiitis komisjon heaks analoogilise korra.
CNCE and SG also referred to several similar schemes approved by the Commission and to the judgment of the Court of Justice in RSV v Commission.
CNCE ja SG viitavad ka mitmele sarnasele komisjoni poolt heaks kiidetud korrale ja Euroopa Kohtu otsusele RSV v. komisjon.
More specifically, Brittany Ferries considered that the Commission Decision of 8 May 2001 had given rise to a legitimate expectation on its part that the scheme at issue did not comprise any state aid.
Brittany Ferries on seisukohal, et komisjoni 8. mai 2001. aasta otsus tekitas nende jaoks õiguspärase ootuse, et kõnealune kord ei kujuta endast riigiabi.
CNCE stressed also that France had adopted Law No 98-546 some three months after informing the Commission about it in accordance with Article 88(3) of the Treaty.
CNCE rõhutab samuti, et Prantsusmaa võttis seaduse nr 98-546 vastu EÜ asutamislepingu artikli 88 lõike 3 kohaselt kolm kuud pärast komisjoni teavitamist.
The Commission had not replied within two months of that notification, and so the measure in question was covered by the existing aid arrangements within the meaning of the Lorenz case law.
Kuna komisjon teavitamisele järgneva kahe kuu jooksul ei vastanud, käsitleti kõnealust meedet vastavalt kohtuasjas Lorenz tehtud otsusele olemasoleva abikavana.
Two interested parties who asked not to be named submitted comments to the Commission as part of the formal investigation procedure.
Kaks huvitatud isikut esitasid komisjonile ametliku uurimismenetluse raames oma märkused koos palvega jätta oma isikuandmed avaldamata.
In the comments which it transmitted to the Commission within the period allowed, the first of these parties maintained that the scheme at issue was unlawful.
Esimene kahest kõnealusest isikust väidab oma määratud tähtajaks komisjonile esitatud märkustes, et kõnealune kord on ebaseaduslik.
It asked the Commission to extend the scope of the present administrative procedure to include the co-ownership shares scheme.
Ta palub komisjonil laiendada käesolevat haldusmenetlust ka ühisomandis olevas varas omatavate osalustega seotud korrale.
It considered, like the Commission in its decision initiating the formal investigation procedure, firstly, that the scheme at issue was selective in that it favoured French shipowners, and, secondly, that it affected trade between Member States inter alia in the cross-Channel market.
Kõnealune isik on nagu komisjongi oma ametliku uurimismenetluse algatamise otsuses seisukohal, et kõnealune kord on selektiivne, sest soosib Prantsuse laevaomanikke, samuti mõjutab kord liikmesriikide vahelist kaubavahetust, eriti La Manche’i väinas.
It pointed out in this connection that, as was clear from the Finance Committee report of 25 March 1998, the scheme at issue in this case, replacing as it did the co-ownership shares scheme, had been introduced to keep the French shipping industry happy.
Kõnealune isik väidab, et kõnealune kord, millega asendati ühisomandis olevas varas omatavate osalustega seotud kord, võeti vastu Prantsuse merendussektori meeleheaks, nagu selgub ka finantskomisjoni 25. märtsi 1998. aasta raportist.
Moreover, by favouring French operators, the tax arrangements at issue helped to increase overcapacity in the cross-Channel market by enabling cash-strapped companies to acquire new ships.
Soosides Prantsuse ettevõtjaid, aitab kõnealune maksukord kaasa liigsele võimsuse kasvule La Manche’i väinas, võimaldades uute laevade ostmist ettevõtjatel, kellel ei ole selleks finantsvahendeid.
The distortion of competition resulting from the scheme’s application was illustrated by the acquisitions of ships, through this tax mechanism, by Seafrance and Brittany Ferries.
Kõnealuse korra kohaldamisega kaasnevat konkurentsimoonutust illustreerib muu hulgas asjaolu, et kõnealuse maksukorra abil omandasid laevu ettevõtjad Seafrance ja Brittany Ferries.
The latter had, it was claimed, seen their capacity increase considerably following these new ship acquisitions.
Uute laevade ostuga tõusis märkimisväärselt ettevõtete võimsus.
The second interested party who requested that its identity be withheld referred in its comments to the preferential competitive position enjoyed by French operators — foremost among which was Brittany Ferries — owing to their ships being financed through the scheme at issue.
Teine huvitatud isik, kes palus oma isikuandmed avaldamata jätta, osutab oma märkustes konkurentsieelisele, mida kasutavad Prantsuse ettevõtjad, eelkõige Brittany Ferries, kes finantseerivad oma laevaoste kõnealuse korra abil.
It mentioned in this connection the continued presence of Brittany Ferries on the cross-Channel routes and on the France/Ireland route despite the unfavourable competitive conditions prevailing there — conditions which had led, moreover, to the withdrawal of P&O from the market.
Huvitatud isik osutab kõnealuses küsimuses Brittany Ferries laevade säilimisele La Manche’i väina laevaliinidel ning Prantsusmaa-Iirimaa vahel, vaatamata seal valitsevatele ebasoodsatele konkurentsitingimustele, mis viisid ettevõtja P & O turult kadumiseni.
COMMENTS FROM THE FRENCH AUTHORITIES ON THE COMMENTS FROM INTERESTED THIRD PARTIES
PRANTSUSE AMETIASUTUSTE MÄRKUSED KOLMANDATE HUVITATUD ISIKUTE ESITATUD MÄRKUSTE KOHTA
According to the French authorities, the comments from most of the interested third parties confirmed their position regarding the assessment of the scheme at issue, which was that:
Prantsuse ametiasutuste sõnul kinnitavad enamik kolmandate huvitatud isikute märkused nende seisukohta kõnealusele maksukorrale hinnangu andmisel:
Article 39 CA of the General Tax Code was a general measure which was used particularly but not exclusively for the financing of commercial ships
üldise maksuseadustiku artikkel 39 CA on üldmeede, mida kasutatakse eelkõige, aga mitte eranditult, kaubalaevade finantseerimiseks;
the scheme at issue produced effects comparable either to domestic law measures or to provisions existing in other Member States
kõnealusest korrast tulenev mõju on võrreldav riigisisese õiguse meetmete või teistes liikmesriikides eksisteerivate õigussätete mõjuga;
approval was not discretionary and its grant depended on the fulfilment of objective criteria
ministeeriumi heakskiidu andmine ei toimu ametiasutuste oma äranägemisel ning heakskiidu saamine on seotud objektiivsete kriteeriumide täitmisega;
the tax scheme at issue was of major importance to the Community economy, particularly in terms of the localisation and maintenance of jobs
kõnealune maksukord on ühenduse majandusele olulise tähtsusega, eriti töökohtade loomise ja säilitamise seisukohalt;
lastly, the majority of interested third parties referred to their legitimate expectation as to the compatibility of the arrangements in question with the Community rules.
enamik kolmandaid huvitatud isikuid osutab oma õiguspärasele ootusele korra kokkusobivuse suhtes ühenduse eeskirjadega.
The comments submitted by the two interested parties whose identity had been kept confidential were, in the French authorities’ opinion, based on inaccurate or imprecise data.
Kahe konfidentsiaalseks jäänud huvitatud isiku märkuste kohta väidavad Prantsuse ametiasutused, et nende märkused põhinevad mittetäielikel või ebatäpsetel andmetel.
As to the argument that Brittany Ferries’ eligibility under the tax EIG scheme had led indirectly to the withdrawal of P&O from the western and central English Channel, the French authorities replied that only two vessels operated by Brittany Ferries had qualified under the scheme and that the financing of its Mont St Michel ferry by the mechanism had been approved by the Commission’s decision of 8 May 2001.
Väite kohta, mille kohaselt ettevõtjale Brittany Ferries maksualaste majandushuviühingute maksukorra raames antud soodustus viis kaudselt ettevõtte P & O tagasitõmbumisele La Manche’i väina lääne ja keskosast, väidavad Prantsuse ametiasutused, et soodustus anti vaid kahe Brittany Ferries laeva puhul ja et Brittany Ferries laeva “Mont St Michel” finantseerimise kõnealuse mehhanismi abil kiitis heaks komisjon oma 8. mai 2001. aasta otsusega.
According to the French authorities, an in-depth investigation was carried out by the British competition authorities when the above-mentioned operator withdrew from the market.
Briti konkurentsiamet tegi ettevõtja P&O turult kadumisega seoses põhjaliku uurimise.
No distortion of competition was found to be at the root of the operator’s withdrawal.
Teostatud uurimise lõppjäreldustes ei mainita, et ettevõtte turult kadumise põhjuseks oli võimalik konkurentsi moonutamine.
Moreover, the falling turnover of some operators was due to the steadily increasing competition from low-cost airlines and not to the commissioning of new vessels by other shipowners.
Teatud ettevõtete käibe langemise põhjuseks oli pidev odavlennufirmade konkurentsi kasv, mitte teiste laevaomanike uute laevade kasutuselevõtmine.
As for the call by one of those interested parties for the Commission to extend the scope of its investigation to include the co-ownership shares scheme, the French authorities pointed out that that scheme had been declared compatible with the Treaty rules in the Commission’s decision of 3 May 1996.
Vastuseks ühe huvitatud isiku soovile lasta komisjonil uurimise käigus üle vaadata ka ühisomandis olevas varas omatavate osalustega seotud kord tuletavad Prantsuse ametiasutused meelde, et kõnealune kord kuulutati komisjoni 3. mai 1996. aasta otsusega EÜ asutamislepingu eeskirjadega kokkusobivaks.
Lastly, in the French authorities’ opinion, the increase in cross-Channel capacity was not attributable to companies which had benefited under the tax EIG scheme.
Võimsuse kasv La Manche’i väinas ei ole seotud ettevõtjatega, kes said soodustusi maksualaste majandushuviühingute maksukorra raames.
Account should be taken instead of new entrants on the routes on which the incumbent operators had previously operated.
Tuleks arvestada uute turule sisenejatega liinidel, kus varem tegutsesid traditsioonilised teenusepakkujad.
The French authorities also pointed out that Eurotunnel had doubled its freight-handling capacity between 2000 et 2003 and that P&O had bought out Stena Line’s share of their joint venture and had modernised its fleet.
Ühtlasi osutavad Prantsuse ametiasutused, et Eurotunnel kahekordistas kaubavedude võimsust ajavahemikul 2000–2003 ja et P & O ostis ettevõtja Stena-Line osakud ning ajakohastas oma laevastikku.
ASSESSMENT OF THE AID
HINNANG ABIMEETMETELE
Following the initiation of the formal investigation procedure under Article 88(2) of the Treaty and bearing in mind the arguments put forward in that context by the French authorities and by interested parties, the Commission takes the view that the tax scheme provided for in Article 39 CA of the General Tax Code constitutes state aid within the meaning of Article 87(1) of the Treaty.
Pärast EÜ asutamislepingu artikli 88 lõike 2 alusel algatatud ametliku uurimismenetlust ning arvestades Prantsuse ametiasutuste ja kolmandate huvitatud isikute kõnealuses küsimuses esitatud märkusi, on komisjon jõudnud seisukohale, et üldise maksuseadustiku artiklis 39 CA sätestatud maksukord kujutab endast riigiabi EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses.
Pursuant to Article 87(1) of the Treaty, ‘any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, in so far as it affects trade between Member States, be incompatible with the common market’.
EÜ asutamislepingu artikli 87 lõikes 1 on sätestatud, et igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik missugusel kujul antud abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatavaid ettevõtjaid või teatavate kaupade tootmist, on ühisturuga kokkusobimatu, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust.
The classification of a national measure as state aid presupposes that the following cumulative conditions are met: (1) the measure confers an advantage through state resources; (2) the advantage is selective; and (3) the measure distorts or threatens to distort competition and is capable of affecting trade between Member States.
Selleks, et meedet saaks käsitleda riigiabina, peavad samaaegselt olema täidetud järgmised tingimused: 1) vaadeldav meede annab eelise riigi ressursside abil; 2) see eelis on selektiivne; 3) see meede kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi ja võib kahjustada liikmesriikidevahelist kaubandust.
The reasons why it is considered that the scheme provided for in Article 39 CA of the General Tax Code, as described above, satisfies these cumulative conditions need to be explained.
Tuleb esitada põhjused, mis annavad alust arvata, et eespool kirjeldatud üldise maksuseadustiku artikkel 39 CA vastab kõigile nimetatud tingimustele.
The existence of an advantage conferred through state resources
Riigi ressursside abil antud eelise olemasolu
The second paragraph of Article 39 C and Article 39 CA of the General Tax Code concern the depreciation rules applicable to the financing, notably by EIGs, of assets leased out or otherwise made available.
Üldise maksuseadustiku artikli 39 C teises taandes ja artiklis 39 CA käsitletakse kulumi arvestamise eeskirju, mida majandushuviühingud kohaldavad välja liisitud või kasutada antud varade finantseerimiseks.
According to the French authorities, these two provisions were introduced with a view to combating abusive recourse to this method of financing.
Prantsuse ametiasutuste sõnul lisati kaks kõnealust sätet selleks, et võidelda kõnealuse finantseerimisviisiga seotud kuritarvituste vastu.
The French authorities and a number of interested parties claim that the scheme provided for in Article 39 CA of the General Tax Code corresponds to a return to the ordinary law in relation to the deduction of depreciation, that is to say, to the provisions of the second paragraph of Article 39(1) and the first paragraph of Article 39 C of the said Code, and therefore does not constitute state aid.
Prantsuse ametiasutused ning kolmandad huvitatud isikud väidavad, et üldise maksuseadustiku artiklis 39 CA sätestatud korra puhul on tegemist tagasipöördumisega üldkehtiva õiguse juurde kulumi mahaarvamise valdkonnas, see tähendab üldise maksuseadustiku artikli 39 lõike 1 teise taande ja artikli 39 C esimese taande sätete juurde, ning ei kujuta endast seega riigiabi.
The second paragraph of Article 39 C of the General Tax Code constitutes, in their view, an exception to the provisions contained in those articles.
Üldise maksuseadustiku artikli 39 C teine taane on erandiks kõnealustest artiklitest.
According to settled case law, the application of Article 87(1) of the Treaty only requires it to be determined whether under a particular statutory scheme a state measure is such as to favour ‘certain undertakings or the production of certain goods’ over others which are in a legal and factual situation that is comparable in the light of the objective pursued by that scheme.
Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt näeb EÜ asutamislepingu artikli 87 lõige 1 ette, et tuleb tuvastada vaid see, kas antud õigussüsteemis võetud siseriiklik meede soodustab “teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist” võrreldes teiste ettevõtjatega, kes asuvad nimetatud süsteemi eesmärki silmas pidades võrreldavas õiguslikus ja faktilises olukorras.
Consequently, in order to identify what constitutes an advantage as contemplated in the case law on state aid, it is imperative to determine the reference point or the common system applicable, under a particular statutory scheme, against which that advantage is to be compared.
Seega on riigiabi mõistet käsitleva kohtupraktika tähenduses eelise olemuse tuvastamiseks vaja vastava õigusliku korra raames kindlaks määrata võrdlusraamistik, millest lähtudes seda eelist hinnata.
In this respect, the Court of Justice has ruled, moreover, that the determination of the reference framework is of particular importance in the case of tax measures since the very existence of an advantage may be established only when compared with ‘normal’ taxation, i.e. the rate of taxation in force in the geographical area constituting the reference framework.
Kõnealuses küsimuses on kohus otsustanud, et maksualaste meetmete puhul on võrdlusraamistiku kindlaksmääramine eriti oluline, sest eelise olemasolu ei saa tuvastada muidu kui võrdluses nn tavalise maksumääraga, st maksumääraga, mis kehtib võrdlusaluseks olevas geograafilises piirkonnas.
In the present case, in order to determine the reference point under the scheme of depreciation of assets leased out or otherwise made available, account need be taken only of the provisions on the financing of such assets by partnerships such as EIGs.
Seega tuleb välja liisitud või kasutusse antud varalt kulumi arvestamise korra võrdlusraamistiku kindlaks määramiseks võtta arvesse üksnes sätteid, mis käsitlevad kõnealuste varade finantseerimist selliste partnerettevõtete poolt nagu näiteks majandushuviühingud.
Otherwise, the factual and legal situations taken into consideration for the purpose of determining the advantage would not be comparable, either from the point of view of the members of the EIG or from that of the users of the assets in question.
Vastasel juhul ei ole eelise tuvastamiseks arvesse võetavad faktilised ja õiguslikud olukorrad võrreldavad ei majandushuviühingu liikmete ega asjaomaste varade kasutajate seisukohalt.
Hence the reference point applicable in the present case for determining the deductible depreciation is the limitation in principle of such depreciation to assets financed by EIGs, as provided for in the second paragraph of Article 39 C of the General Tax Code.
Käesoleval juhul on mahaarvatava kulumisumma kindlaksmääramisel võrdlusaluseks üldise maksuseadustiku artikli 39 C teises taandes ette nähtud majandushuviühingute poolt finantseeritavate varade kulumisumma piirmäär.
The criterion cannot be the first paragraph of Article 39 C of the General Tax Code inasmuch as that provision is not applicable to financing operations by EIGs, that is to say, by structures grouping together several legal entities — as a rule financial institutions — which thus share between them the risks inherent in an operation, as opposed to a financing operation carried out by a single financial institution bearing on its own the risks involved.
Üldise maksuseadustiku artikli 39 C esimest taanet ei saa võtta võrdluse aluseks, sest seda ei kohaldata finantseerimistehingute suhtes, mida teostavad majandushuviühingud, st struktuurid, mis koondavad mitmeid juriidilisi isikuid (tavaliselt finantsinstitutsioonid), kes jagavad omavahel tehinguga seotud riskid, vastandina finantseerimistehingule, mille teostab üksainus finantsinstitutsioon, kandes asjaomased riskid üksi.