natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Peugeot make on its own accounted for a total of 861696 registrations in 1995 and 1277738 registrations in 2002, jumping from sixth to third place among makes in the European Union with a market share up from 7,2 % in 1995 to 8,9 % in 2002 [2].
Kui 1995. aastal registreeriti kokku 861696 Peugeot’ marki sõiduautot, siis 2002. aastal oli see näitaja 1277738. Sellega tõusis Peugeot Euroopa Liidu automüügi edetabelis kuuendalt kohalt kolmandaks. Tema turuosa kasvas ajavahemikus 1995–2002 7,2 %-lt 8,9 %-le.
The Peugeot make also experienced strong, steady market share growth in the Netherlands, increasing from 6,5 % in 1997 to 10,7 % in 2003 in the case of passenger cars.
Peugeot’ automargi turuosa kasvas Madalmaades oluliselt ja kindlalt: kui 1997. aastal oli sõiduautode turuosa 6,5 %, siis 2003. aastal oli see 10,7 %.
The agreement at issue
Vaadeldav kokkulepe
The Decision concerns an infringement committed against the background of the exclusive, selective distribution agreements governing relations between Peugeot and its Dutch dealers.
Otsuses käsitletakse rikkumist, mis on toime pandud Peugeot’ ja tema Madalmaade edasimüüjate suhteid reguleerivate valikuliste ja ainuõiguslike turustuskokkulepete raames.
The infringement hinged on two specific measures liable to restrict parallel trade: a dealer remuneration system dependent on the vehicle’s geographic destination, and pressure on dealers actively involved in exporting.
Rikkumine koosnes kahest meetmest, millega piirati paralleelkaubandust: edasimüüjate tasustamise süsteem, mis seoti sõidukite sihtkohaga, ja surve avaldamine aktiivse eksportmüügiga tegelevatele edasimüüjatele.
Discriminatory bonus
Diskrimineerivad boonused
In the Netherlands, dealers’ remuneration was made up of a fixed part (the margin on invoices [3]) and a part linked to the dealer’s results (the bonus [4]), which the dealer needed in order to earn a profit from his business.
Madalmaades koosnes edasimüüjate tasustamise süsteem püsisummast (konkreetse tehingu müügikate [3]) ja müügitulemusega seotud summast (või boonusest [4]).
This bonus could be obtained by a Dutch dealer only if the cars he sold were registered in the Netherlands.
Viimast oli edasimüüjal vaja kasumi teenimiseks oma tegevuse pealt.
Subsequently, once the sales target had been met, payment of the entitlement thus gained was also made on the basis of vehicles sold in that territory.
Kui müügieesmärk oli täidetud, sõltus boonuse väljamaksmine ka sellest, kui palju sõidukeid oli müüdud müügipiirkonda.
Registration in the Netherlands was required by Automobiles Peugeot SA for the purpose of 1. achieving any sales target leading to the acquisition of entitlement to the bonus and the determination of the level of discount per car, and 2. identifying each vehicle sold by Automobiles Peugeot SA eligible for such remuneration (payment of the bonus).
Automobiles Peugeot SA nõudis registreerimist Madalmaades üheaegselt selleks, et 1. saavutada täielikult müügieesmärk, mis andis õiguse boonusele ja võimaldas kindlaks määrata iga auto allahindluse suuruse ning selleks, et 2. määrata kindlaks kõik Automobiles Peugeot SA poolt müüdud sõidukid, mille eest oli edasimüüjal õigus saada tasu (boonuse väljamaksmine).
During the period between 1 January 1997 and 31 December 1999, Automobiles Peugeot SA operated a dealer remuneration system which consisted in paying the dealer a flat-rate additional amount (‘bonus’ and ‘superbonus’) for the sale of all passenger car models registered in the Netherlands after 1 January 1997.
Ajavahemikus 1. jaanuarist 1997 kuni 31. detsembrini 1999 kohaldas Automobiles Peugeot SA edasimüüjate suhtes tasustamissüsteemi, mis seisnes kindlasummalise lisatasu (“boonus” ja “superboonus”) maksmises kõikide sõiduautomudelite müügi pealt, mis olid Madalmaades registreeritud alates 1997. aastast.
Subsequently, during the period between 1 January 2000 and 1 October 2003, Automobiles Peugeot SA modified the dealer remuneration system in order to introduce a variable margin component while retaining a ‘quantity bonus’ paid to dealers who achieved their targets for the registration of Peugeot vehicles in the Netherlands.
Seejärel, ajavahemikus 1. jaanuarist 2000 kuni 1. oktoobrini 2003, muutis Automobiles Peugeot SA tasustamissüsteemi, tuues sellesse muutuva suurusega müügikatte komponendi. Samal ajal jätkati kogusel põhinevate boonuste maksmist nendele edasimüüjatele, kes saavutasid oodatud müügitulemuse seoses Madalmaades registreeritud Peugeot’ marki sõidukitega.
The principle of the quantity bonus varied little during these two periods.
Vaadeldud ajavahemikes ei toimunud kogusel põhinevas boonussüsteemis olulisi muutusi.
For the purposes of applying the bonus, dealers were divided into categories according to the number of cars in their target.
Boonussüsteemis jaotusid edasimüüjad vastavalt automüügieesmärkidele kategooriatesse.
The bonus was determined on the basis of the model of car, the category of dealer and the percentage of target attained.
Boonuse kindlaksmääramisel võeti arvesse mudelit, edasimüüja kategooriat ja saavutatud müügiprotsenti.
From January 1997, the annual circulars to all dealers concerning implementation of the new bonus scheme stipulated — as is borne out by other evidence — that only passenger cars registered in the Dutch market would as a rule count towards payment of the bonus.
Alates jaanuarist 1997 seoses uue boonussüsteemi kehtestamisega edasimüüjatele saadetud iga-aastastes ringkirjades nähti ette, et boonuse väljamaksmisel võetakse reeglina arvesse üksnes Madalmaades registreeritud sõiduautosid. Seda asjaolu on kinnitanud ka muud tõendid.
Pressure on dealers
Surve avaldamine edasimüüjatele
The second of the two measures referred to above concerns the exerting of pressure on dealers by Automobiles Peugeot SA, which pressure strengthened the impact of the discriminatory bonus scheme through direct action against dealers or attempts to limit, by threatening to restrict supplies, the export business they had plainly developed.
Teine kahest eespool nimetatud meetmest seisnes Automobiles Peugeot SA surves edasimüüjatele, mis võimendas diskrimineeriva boonussüsteemi mõju. Tegemist oli otsemeetmete võtmisega või katsetega piirata edasimüüjatel juba välja kujunenud eksporti tarnete vähendamise kaudu.
It should be noted that Automobiles Peugeot SA’s strategy of limiting exports from the Netherlands was known to the members of the distribution network, who feared the long-term effects of exports on their profits and who indicated, at three meetings with the importer, that they shared the aim of the measures requested by it.
Siinkohal tuleb rõhutada, et Automobiles Peugeot SA strateegia piirata eksporti Madalmaadest oli Peugeot’ müügivõrku kuuluvatele edasimüüjatele teada, ent nad kartsid ekspordi mõju kasumile pikas perspektiivis ning kinnitasid maaletoojaga toimunud kolmel kohtumisel oma nõusolekut viimase taotletud meetmete eesmärgiga.
Peugeot was keen to ensure that all members of the Dutch network toed the line: if any exporting took place, the importer would intervene with direct threats and supply restrictions in order to restore discipline.
Peugeot’ eesmärk oli tagada, et Madalmaade müügivõrgu kõik liikmed käituks ühtmoodi. Et loodud korda säilitada, kasutati ekspordi tuvastamise korral otseseid ähvardusi ja kärbiti tarneid.
To begin with, PNE applied direct pressure by occasionally acting to limit the export sales of certain dealers.
Kõigepealt avaldas Peugeot Nederland NV otsest survet sellega, et võttis erimeetmeid teatavate edasimüüjate eksportmüügi piiramiseks.
It brought such pressure to bear among other things through its Account Managers Dealernet (AMDs), who were employed by its Car Sales Department.
Survet avaldati muu hulgas maaletooja müügiosakonna töötajate kaudu (Account Managers Dealernet, edaspidi “AMDd”).
In some of the inspection reports drawn up by these AMDs, mention was made of sales of vehicles to consumers living abroad.
Osas AMDde koostatud inspekteerimisaruannetes on toodud eraldi välja sõidukid, mis oli müüdud välisriikides elavatele lõpptarbijatele.
The comments by these AMDs mentioned in the Decision make sense only if exports were, from Automobile Peugeot SA’s point of view, to remain altogether exceptional.
AMD-de sellised märkused on seletatavad üksnes sellega, et Automobiles Peugeot SA seisukohast pidi eksportmüük jääma erandlikuks.
There are other examples of pressure being brought to bear with the same end in view, otherwise than through the AMDs.
Surve avaldamise kohta samal eesmärgil on ka teisi näiteid, kus seda tehti muude vahendite kui AMDde kaudu.
Direct action affected eight dealers between 1997 and 2001.
Ajavahemikul 1997–2001 võeti otsemeetmeid kaheksa edasimüüja suhtes.
From 1997 onwards, the pressure also took the form of threats to reduce supplies, including of the most exported models such as the 806.
Teiseks väljendus surve alates 1997. aastast ka ähvardustes kärpida tarneid, eelkõige selliste enim eksporditavate mudelite tarneid nagu 806.
In 1997 certain models such as the 406 Airline and the 106 Accent were strictly reserved for the Dutch market: their export constituted improper conduct for which the exporting dealer would be held responsible.
aastal olid teatavad mudelid, nagu 406 Airline ja 106 Accent, mõeldud rangelt turustamiseks Madalmaadesse ja nende eksportimine tähendas ebaõiget käitumist, mille kohta eksportinud edasimüüja pidi aru andma.
The threats to restrict supplies, followed by sporadic restrictions, affected among others the 306 Estate model.
Ähvardused piirata tarnet ja eripiirangud olid eelkõige seotud mudeliga 306 universaal.
That the association of Dutch Peugeot Dealers (VPDN) also supported, from 1997 onwards, the adoption of measures to restrict the supply of certain models and remove the most exported models from the range is clear from a number of meeting records.
Mitmest koosolekuprotokollist nähtub, et Madalmaade müügivõrku kuuluvad edasimüüjad toetasid alates 1997. aastast teatavate automudelite tarnepiiranguid ja enim eksporditavate mudelite väljajätmist tootevalikust.
In 1998 dealers in the west of the country put on record their wish to see an end to exports of the 206 model.
Muu hulgas avaldasid Madalmaade lääneosas asuvad edasimüüjad 1998. aastal soovi jätta eksportmüügist välja mudel 206.
The agreement on the measures at issue
Vaadeldavate meetmete alane kokkulepe
The measures taken by Automobiles Peugeot SA to restrict export sales and intra-brand competition were not unilateral practices.
Automobiles Peugeot SA poolt eksportmüügi ja tootemargisisese konkurentsi piiramiseks võetud meetmed ei olnud ühepoolsed.
On the contrary, they fell within the scope of Article 81(1) of the Treaty.
Need kuuluvad EÜ asutamislepingu artikli 81 lõike 1 reguleerimisalasse.
They formed part of the contractual relations between Automobiles Peugeot SA, on the one hand, and the dealers belonging to its selective, exclusive distribution networks in the Netherlands, on the other, concerning the sale of Peugeot vehicles and other contract goods.
Meetmed moodustasid osa Automobiles Peugeot SA ja tema valikulisse ja ainuõiguslikku turustusvõrku kuuluvate Madalmaade edasimüüjate vahelistest lepingulistest suhetest, mille eesmärk oli müüa Peugeot’ sõidukeid ja muid lepingujärgseid tooteid.
In the present case, as far as the discriminatory bonus is concerned, the agreement was between Automobiles Peugeot SA and the members of its Dutch network.
Diskrimineerivate boonuste puhul on käesoleval juhul tegemist Automobiles Peugeot SA ja tema Madalmaade müügivõrku kuuluvate edasimüüjate vahelise kokkuleppega. Peugeot’ müügivõrgu tegutsemistavadest aastatel 1997–2003 on näha, et Peugeot’ Madalmaade edasimüüjad olid toimuvaga vaikimisi nõus, ning seega väljendas iga müügitehing huvide kokkulangemist.
As far as pressure on dealers is concerned, starting in 1997 at the latest, Automobiles Peugeot SA issued to its Dutch dealers through the VPDN a clear call for discipline in limiting exports to other Member States.
Seoses survega edasimüüjatele võib tõdeda, et Automobiles Peugeot SA püüdis müügivõrgu kaudu piirata Madalmaade edasimüüjate eksportmüüki teistesse liikmesriikidesse vähemalt alates aastast 1997.
The episodes of pressure on dealers described in the Decision show that the call by Automobiles Peugeot/PNE to its dealers to ensure that their exporting activities remained exceptional was endorsed in principle by all members of the network, subject to the occasional action by the manufacturer to maintain the discipline thus brought about.
Otsuses kirjeldatud surve edasimüüjatele näitab, et kõik müügivõrku kuuluvad edasimüüjad toetasid põhimõtteliselt Automobiles Peugeot SA/Peugeot Nederlands NV üleskutset, mille eesmärk oli tagada, et nende eksportmüük jääks erandlikuks. Tootja tagas kehtestatud korrast kinnipidamise, kasutades sellest üleastumise korral erikaristusmeetmeid.
The object of the infringement involving the two measures
Rikkumise eesmärk
Automobiles Peugeot SA and PNE adopted a strategy aimed at limiting export sales from the Netherlands.
Automobiles Peugeot SA ja Peugeot Nederland NV kasutatud strateegia eesmärk oli piirata eksportmüüki Madalmaadest.
This strategy, which was implemented in agreement with the dealers and in conjunction with VPDN, had, like each of the measures constituting it, as its object and effect a restriction of competition within the meaning of Article 81(1).
Seda strateegiat rakendati kokkuleppel edasimüüjatega ja koostöös Madalmaade müügivõrguga ning selle raames võetud meetmete eesmärk ja tagajärg oli konkurentsi piiramine artikli 81 lõike 1 tähenduses.
A discriminatory bonus liable to hinder exports
Diskrimineerivad boonused eksportmüügi piiramiseks
In its reply to the statement of objections, Automobiles Peugeot SA argued that the quantity bonus introduced in the Netherlands was pro-competitive and had the ‘sole, manifest objective’ of motivating dealers by offering them the necessary economic incentives, in the form of bonuses, to concentrate their best sales efforts on their contract territory and thereby enable Automobiles Peugeot SA to increase its market share in the Netherlands.
Oma vastustes vastuväidetele kinnitas Automobiles Peugeot SA, et Madalmaades rakendatud kogusel põhinev boonussüsteem oli konkurentsi soodustav ja selle “ainuke ja ilmselge” eesmärk oli edasimüüjate motiveerimine, andes neile boonuste näol vajaliku majandusliku stiimuli, et nad müüks tooteid kõige aktiivsemalt lepingujärgsesse piirkonda, ja Automobiles Peugeot SA-l oli seeläbi võimalik suurendada oma turuosa Madalmaades.
It should be noted in this connection that the Decision does not call into question the possibility for the manufacturer to tailor its commercial policy to the requirements of different national markets with a view to achieving better penetration rates in those markets.
Siinkohal tuleb märkida, et otsusega ei vaidlustata tootja õigust kujundada oma müügipoliitikat vastavalt konkreetse riigi turu eripäradele, et saavutada võimalikult suur turuosa.
It challenges neither the manufacturer’s freedom to agree with its dealers sales targets set in terms of sales to be achieved in the contract territory nor its freedom to adopt appropriate incentives, in the form of performance bonuses in particular, in order to urge its dealers to increase their sales volumes in the territory allocated to them.
Otsusega ei vaidlustata ei tootja vabadust määrata koos edasimüüjatega kindlaks lepingujärgse piirkonna müügieesmärgid ega vabadust edasimüüjaid vastavalt stimuleerida, näiteks müügitulemustest sõltuvate boonuste abil, innustamaks neid suurendama müüki kokkulepitud piirkonnas.
This possibility, which stimulates inter-brand competition, is furthermore expressly provided for in Commission Regulation (EC) No 1475/95 [6] (the exemption Regulation).
Sellist tootemarkide vahelist konkurentsi soodustav võimalus on muu seas selgesõnaliselt ette nähtud komisjoni määruses (EÜ) nr 1475/95 [6] (erandeid käsitlev määrus).
However, from January 1997, the annual circulars to all dealers concerning implementation of the new bonus scheme stipulated — as is borne out by other evidence — that only passenger cars registered in the Dutch market would count towards payment of the bonus.
Kuid edasimüüjatele saadetud iga-aastastes ringkirjades uue boonussüsteemi kehtestamise kohta oli ette nähtud, et alates jaanuarist 1997 võeti boonuse väljamaksmisel arvesse üksnes Madalmaades registreeritud sõiduautosid.
Consequently, any dealer who had fully achieved his territorial sales targets and had therefore acquired entitlement to the bonus was nevertheless denied the benefit of the bonus thus acquired when it came to payment of that entitlement with respect to sales to non-resident consumers.
Selle kohta on ka muid tõendeid. Tulemuseks oli olukord, kus edasimüüjatele, kes olid piirkondlikud müügieesmärgid täitnud ja omasid seega õigust teatud boonusele, ei makstud seda välja nende sõidukite eest, mis oli müüdud mujal kui Madalmaades elavatele tarbijatele.
Such a scheme, viewed from the standpoint of its objective modus operandi, therefore went beyond what was necessary to encourage Dutch dealers to devote their best sales efforts to their contract territory.
Sellise süsteemiga mindi objektiivse tegutsemise seisukohast kaugemale, kui oli vaja Madalmaade edasimüüjate innustamiseks müüa tooteid kõige aktiivsemalt lepingujärgsesse piirkonda.
It was in the nature of one of the hardcore restrictions mentioned in Regulation (EC) No 1475/95, Article 6(1)(8) which provides that the exemption does not apply where ‘the supplier, without any objective reason, grants dealers remunerations calculated on the basis of the place of destination of the motor vehicles resold or the place of residence of the purchaser’.
Tegemist oli määruse (EÜ) nr 1475/95 artikli 6 lõike 1 punktis 8 osutatud karmi piiranguga, mille kohaselt erandit ei kohaldata, kui “tarnija maksab edasimüüjale ilma objektiivse põhjuseta tasu, mis on kalkuleeritud sõidukite edasimüügi sihtkoha või ostja elukoha baasil”.
What is more, PNE made it less easy for dealers to get round the scheme by checking the car order data input by the dealer in the database by which the manufacturer managed its relations with its network (DIALOG) against the data obtained from the national registration authority.
Kõigele lisaks tegi Peugeot Nederland NV edasimüüjatele süsteemist kõrvalekaldumise raskeks, kontrollides, kas tellimusandmed, mis sisestati arvutiprogrammi (DIALOG), mille kaudu tootja suhtles oma müügivõrguga, langesid kokku riiklikust autoregistrikeskusest saadud andmetega.
In its reply to the statement of objections, Automobiles Peugeot SA questioned the effectiveness of such a measure, maintaining that the amount of the bonus was too small for its non-payment to act as a disincentive for dealers to export.
Oma vastuses vastuväidetele seadis Automobiles Peugeot SA sellise meetme tõhususe kahtluse alla, väites, et välja maksmata boonussumma oli liiga väike, et panna edasimüüjaid eksportmüügist loobuma.
The defence put forward by Automobiles Peugeot SA is intrinsically contradictory.
Tähelepanu tuleb juhtida olulistele vasturääkivustele väidetes, mida Automobiles Peugeot SA kasutab enda kaitseks.
On the one hand, it argues that the level of the bonus on offer between 1997 and 2003 was too low to have had any effect on dealers’ behaviour.
Ühelt poolt väidab ettevõtja, et 1997.–2003. aastal ette nähtud boonused olid liiga väikesed, et mõjutada edasimüüjate käitumist.
On the other, it stresses that the scheme at issue, and in particular the level of the discounts granted to dealers who had achieved their sales targets, was essential to providing appropriate financial incentives to ensure that dealers devoted their best sales efforts to their respective contract territories.
Teisalt rõhutab Automobiles Peugeot SA, et kõnealune süsteem ning eelkõige müügieesmärgi täitnud edasimüüjatele võimaldatav allahindluse määr oli oluline vahend andmaks edasimüüjatele vajalik majanduslik stiimul, et nad müüks tooteid kõige aktiivsemalt lepingujärgsesse piirkonda.
Moreover, the evidence gathered during the course of the investigation bears out the objections about the measures’ significant impact by showing that the bonus was important to dealers throughout the period and that its loss on export sales significantly affected dealer interest in selling to non-resident consumers.
Uurimise käigus kogutud materjal kinnitab meetmete olulist mõju, tõestades, et boonuste saamine oli edasimüüjatele kogu vaadeldava ajavahemiku jooksul tähtis ja et selle välistamine eksportmüügi suhtes mõjutas oluliselt edasimüüjate huvi müüa tooteid mujal elavatele tarbijatele.
The exerting of pressure as proof of Peugeot’s intention to hinder exports
Surve avaldamine, mis tõestab Peugeot’ soovi pidurdada eksportmüüki
From 1997 onwards and until a more recent period in 2001, Automobiles Peugeot SA occasionally intervened to deter certain Dutch dealers from supplying vehicles to final consumers in other Member States.
Ajavahemikus 1997–2001 võttis Automobiles Peugeot SA erimeetmeid selleks, et panna teatavad Madalmaade edasimüüjad loobuma sõidukite tarnimisest lõpptarbijatele teistes liikmesriikides.
The pressure put on Dutch dealers, like the aspects of the remuneration system that de facto discriminated against exports, was intended to hinder cross-border trade in cars between dealers in the Netherlands and those in other Member States with a view to walling off the Dutch market from the other markets in the European Union.
Madalmaade edasimüüjatele avaldatud surve eesmärk oli sama kui eksporti piiraval tasustamissüsteemil: nende mõlemaga püüti piirata autokaubandust Madalmaade ja teiste liikmesriikide edasimüüjate vahel, et eraldada Madalmaade turg Euroopa Liidu teistest autoturgudest.
It is in the context of this strategy that the documents held on file concerning the pressure on dealers should be assessed.
Edasimüüjatele avaldatud surve kohta kogutud dokumentatsiooni kohta tuleb anda hinnang just selle strateegia seisukohast.
Significant, quantifiable impact of the measures
Meetmete märkimisväärne ja mõõdetav mõju
Parallel exports from the Netherlands declined after 1997, the year in which the remuneration system was implemented, falling by about 50 % after 1999.
Kõigepealt tuleks rõhutada, et alates 1997. aastast, mil vaadeldavat tasustamissüsteemi hakati kasutama, on märgata paralleelekspordi vähenemist Madalmaadest ning 1999. aastast selle vähenemist umbes 50 %.
In its reply to the statement of objections, Automobiles Peugeot SA attributes this to factors other than the remuneration system in dispute, namely the ‘essential role’ played by diminishing price differentials.
Oma vastuses vastuväidetele paneb Automobiles Peugeot SA ekspordi vähenemise muude tegurite kui vaidlusaluse tasustamissüsteemi arvele. Ettevõtja väitel mängis selles “põhirolli” hindade ühtlustumine.
However, several factors contradict this analysis.
Selle väite vastu räägib mitu asjaolu.
First, there was no significant variation in the price differential at Community level during the period in question.
Esiteks ei ole Euroopa Liidus hinnad vaadeldaval ajavahemikul märkimisväärselt ühtlustunud.
Second, an internal PNE memo dating from 2002 quantified the remuneration system’s impact on parallel trade by estimating the volume of additional sales to non-resident final consumers compared with the previous year achievable if the bonus were in fact paid in 2003 in respect of vehicles sold for export.
Teiseks on 2002. aastal Peugeot Nederland NV asutusesiseses memos tasustamissüsteemi mõju paralleelkaubandusele numbriliselt välja toodud, memo sisaldab ka prognoosi selle kohta, kui palju suurem võiks võrreldes varasema aastaga olla 2003. aasta müük, kui ka välisriigi tarbijatele müüdud sõidukite eest boonus välja makstaks.
Third, in relation to the pressure on dealers, a total of 22 French consumers complained to the Commission about the loss caused by delivery delays coupled with threats from Peugeot.
Kolmandaks võib edasimüüjatele avaldatud surve kohta märkida, et kokku 22 Prantsuse tarbijat on esitanud komisjonile kaebuse kahju kohta, mis on neile tekitatud tarnetähtaegade ületamisega, mis on seotud Peugeot’ ähvardustega.