natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The undertakings listed above shall immediately bring to an end the infringements referred to in recitals 33 and 34 above, in so far as they have not already done so.
Eespool loetletud ettevõtjad peavad punktides 33 ja 34 viidatud rikkumised koheselt lõpetama, kui nad seda veel teinud ei ole.
They shall refrain from repeating any act or conduct described in recitals 33 and 34 and from any act or conduct having the same or similar object or effect.
Nad peavad hoiduma punktides 33 ja 34 kirjeldatud tegevuse või käitumise kordamisest ja igasugusest tegevusest või käitumisest, millel on sama või sarnane eesmärk või mõju.
A non-confidential version of the full text of the Decision will be published in the authentic languages of the case at DG Competition web-site at http://ec.europa.eu/comm/competition/index_en.html
Otsuse täieliku teksti mittekonfidentsiaalse versiooni leiate kohtuasja autentsetes keeltes ning komisjoni töökeeltes konkurentsi peadirektoraadi veebisaidilt http://europa.eu.int/comm/competition/index_en.html
Stempher’s participation to the infringement was limited to the Netherlands and occasionally Belgium.
Ettevõtja Stempher rikkumises osalemine piirdus Madalmaade ning aeg-ajalt ka Belgia territooriumiga.
There are also industrial bags made of paper, but these do not fall within the scope of this investigation.
On olemas ka paberist tööstuslikke kotte, aga neid käesoleva uurimise raames ei käsitleta.
OJ C 207, 18.7.1996, p. 4.
EÜT C 207, 18.7.1996, lk 4.
See judgment of Court of First Instance in Cases T-71/03, T-74/03, T-87/03 and T-91/03, Tokai Carbon and Co., Ltd and others v Commission, cited above, point 390.
Vt Esimese Astme Kohtu otsust kohtuasjades T-71/03, T-74/03, T-87/03 ja T-91/03, Tokai Carbon ja Co Ltd ning teised v komisjon, eespool nimetatud, punkt 390.
Since Nordfolien and Nordenia International AG have belonged to two different undertakings since 2003, the cooperation on which Nordfolien seeks to rely should be regarded as imputable solely to that company, and there are therefore no grounds for allowing Nordenia International AG to benefit from the reduction in the fine granted to Nordfolien.
Kuna Nordfolien ja Nordenia International AG on alates 2003. aastast kuulunud kahele eraldi ettevõtjale, siis koostööd, millele Nordfolien soovib tugineda, tuleks käsitleda ainult sellele ettevõtjale omistatavana, seega ei ole alust ettevõtjale Nordfolien antud trahvivähendust kohaldada ettevõtjal Nordenia International AG suhtes.
As Low & Bonar plc forms a common undertaking with Bonar Technical Fabrics, it is also entitled to benefit from this reduction.
Kuna Low & Bonar PLC moodustab ettevõtjaga Bonar Technical Fabrics ühise ettevõtte, on ka viimatinimetatul õigus kõnealusele trahvivähendusele.
The market concerned was estimated at around EUR 220 million in 1996 and between EUR 250 and 300 million in 2001.
Asjaomase turuna hinnati ligikaudu 220 miljoni eurot 1996. aastal ja 250–300 miljonit eurot 2001. aastal.
The cartel members represented around 75 % of the market in 1996.
Kartelli liikmed esindasid umbes 75 % turuosa 1996. aastal.
UPM-Kymmene and British Polythene Industries plc took part in the infringement during a period of four years and six months leading to a percentage increase of the starting amount of 45 %.
UPM-Kymmene ja British Polythene Industries PLC osalesid rikkumises 4 aastat ja 6 kuud, mis viis algse trahvimäära suurendamiseni 45 % võrra.
In this respect, the Commission notes that in 2004, the most recent business year preceding this decision, the turnover of the UPM-Kymmene group was EUR 9820 million.
Selles suhtes märkis komisjon 2004. aastal ehk käesolevale otsusele eelneval hilisemal majandusaastal, et UPM-Kymmene kontserni käive oli 9820 miljonit eurot.
Accordingly, it is considered appropriate, to apply a multiplication factor of two to the fine imposed on UPM-Kymmene.
Seetõttu leiab komisjon, et ettevõtjale UPM-Kymmene määratud trahvide puhul on sobilik kohaldada korrutustegurit 2.
Combipac BV: EUR 0.
Combipac BV: 0 eurot.
Of this amount, British Polythene Industries plc shall be jointly and severally liable for the sum of EUR 0;
Ettevõtja British Polythene Industries PLC on kõnealuse summa (0 eurot) tasumise eest solidaarselt vastutav;
Kendrion NV: EUR 34 million.
Kendrion NV: 34 miljonit eurot.
Of this amount, Fardem Packaging BV shall be jointly and severally liable for the sum of EUR 2,20 million;
Ettevõtja Fardem Packaging BV vastutab kõnealuse summa puhul solidaarselt 2,20 miljoni euro tasumise eest;
Nordenia International AG: EUR 39,10 million.
Nordenia International AG: 39,10 miljonit eurot.
Of this amount, Nordfolien GmbH shall be jointly and severally liable for the sum of EUR 7,18 million;
Ettevõtja Nordfolien GmbH vastutab kõnealuse summa puhul solidaarselt 7,18 miljoni euro tasumise eest;
Trioplast Wittenheim SA: EUR 17,85 million.
Trioplast Wittenheim SA: 17,85 miljonit eurot.
Of this amount, FLSmidth & Co. A/S and FLS Plast A/S shall be jointly and severally liable for the sum of EUR 15,30 million and Trioplast Industrier AB shall be jointly and severally liable for the sum of EUR 7,73 million;
Ettevõtjad FLSmidth & Co. A/S ja FLS Plast A/S vastutab solidaarselt 15,30 miljoni ja Trioplast Industrier AB solidaarselt 7,73 miljoni euro tasumise eest;
Sachsa Verpackung GmbH: EUR 13,20 million.
Sachsa Verpackung GmbH: 13,20 miljonit eurot.
Of this amount, Groupe Gascogne shall be jointly and severally liable for the sum of EUR 9,90 million;
Groupe Gascogne vastutab solidaarselt 9,90 miljoni euro tasumise eest;
(Case COMP/M.3848 — Sea-Invest/EMO-EKOM)
(Juhtum COMP/M.3848 – Sea-Invest/EMO-EKOM)
(notified under document number C(2006) 3710)
(teatavaks tehtud numbri K(2006) 3710 all)
On 18 August 2006 the Commission adopted a Decision in a merger case under Council Regulation (EC) No 139/2004 of 20 January 2004 on the control of concentrations between undertakings (the EC Merger Regulation) [1], and in particular Article 8(2) of that Regulation.
Komisjon võttis 18. augustil 2006 vastavalt nõukogu 20. jaanuari 2004. aasta määrusele (EÜ) nr 139/2004 kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumiste üle ((EÜ ühinemismäärus) [1] ja eriti selle artikli 8 lõikele 2 vastu otsuse ühinemist käsitlevas juhtumis.
A non-confidential version of the full Decision can be found in the authentic language of the case on the website of the Directorate-General for Competition, at the following address: http://ec.europa.eu/comm/competiton/index_en.htmlI.
Otsuse mittekonfidentsiaalne versioon on kättesaadav juhtumi autentses keeles konkurentsi peadirektoraadi veebilehel aadressil: http://ec.europa.eu/comm/competiton/index_en.htmlI.
Sea-Invest NV (Sea-Invest) is a privately owned company providing terminal services in a number of ports in Belgium, France, Germany and South Africa.
Sea-Invest NV (edaspidi „Sea-Invest”) on eraettevõtja, kes pakub terminaliteenuseid paljudes Belgia, Prantsusmaa, Saksamaa ja Lõuna-Aafrika sadamates.
Its core business is the handling of dry bulk and other non-containerised cargo.
Tema peamiseks äritegevusalaks on puistlasti ja muu lasti käitlemine, mida ei transpordita konteinerites.
Sea-Invest controls among others the following terminals handling coal, iron ore and other dry bulk: ABT in Antwerp, GCT and CBM in Ghent and Sea-Bulk in Dunkirk.
Ettevõtja Sea-Invest omab kontrolli muu hulgas järgmiste sütt, rauamaaki ja muud puistlasti käitlevate terminalide üle: ABT Antwerpenis, GCT ja CBM Gentis ja Sea-Bulk Dunkirkis.
Europees Massagoed-Overslagbedrijf BV and Erts- en Kolen Overslagbedrijf BV (EMO-EKOM) provides terminal services for coal and iron ore in Rotterdam.
Europees Massagoed-Overslagbedrijf BV ja Erts- en Kolen Overslagbedrijf BV (edaspidi „EMO-EKOM”) pakub söe ja rauamaagi käitlemise terminaliteenuseid Rotterdamis.
EMO is operating the terminal while EKOM owns the facilities.
Ettevõtja EMO on terminali operaator ning ettevõtjale EKOM kuuluvad selle rajatised.
The existing shareholders in EMO-EKOM are ThyssenKrupp Veerhaven BV (TKV), RAG Logistic GmbH (RAG), HES Beheer NV (HES) and Manufrance BV (Manufrance).
Ettevõtja EMO-EKOM aktsionärideks on ThyssenKrupp Veerhaven BV (edaspidi „TKV”), RAG Logistic GmbH (edaspidi „RAG”), HES. Beheer NV (edaspidi „HES”) ja Manufrance BV (edaspidi „Manufrance”).
TKV is the seaport forwarder for ThyssenKrupp Steel for the ports of Amsterdam, Rotterdam and Antwerp.
Ettevõtja TKV on ettevõtja ThyssenKrupp Steel meresadama ekspediitoriks Amsterdami, Rotterdami ja Antwerpeni sadamates.
It operates push boat and barge services via the river Rhine to the group’s blast furnaces in Duisburg.
Kõnealune ettevõtja pakub Reini jõel tõukurpuksiiride ja praamerite teenuseid kontserni Duisburgis asuvate kõrgahjude juurde pääsemiseks.
TKV also operates a coal and iron ore terminal in the port of Rotterdam, entirely dedicated to the ThyssenKrupp group.
Ettevõtja TKV haldab ka söe ja rauamaagi terminali Rotterdami sadamas, mis on täielikult pühendunud ThyssenKrupp kontserni teenindamisele.
HES holds, apart from its shareholding in EMO-EKOM, stakes in other companies which handle dry bulk in the ports of Rotterdam, Amsterdam and Zeeland.
Ettevõtjal HES on lisaks osalusele ettevõtjas EMO-EKOM aktsiaid ka muudes Rotterdami, Amsterdami ja Zeeleandi sadamates puistlasti käitlevates ettevõtjates.
Its subsidiary EBS handles coal, iron ore and other dry bulk in Rotterdam.
Kõnealuse ettevõtja tütarettevõtja EBS tegeleb söe, rauamaagi ja muu puistlasti käitlemisega Rotterdamis.
It has also joint control in the RBT terminal for iron ore, coal and other dry bulk in Rotterdam and the OBA terminal handling coal and other dry bulk in Amsterdam.
Kõnealune ettevõtja omab ühiskontrolli RBT terminali üle, mis tegeleb rauamaagi, söe ja muu puitlasti käitlemisega Rotterdamis ning OBA terminali üle, mis tegeleb söe ja muu puitlasti käitlemisega Amsterdamis.
Further, it holds a non-controlling stake in the OVET terminal handling coal, iron ore and other dry bulk in Zeeland.
Lisaks on kõnealusel ettevõtjal vähemusosalus OVET terminalis, mis tegeleb söe, rauamaagi ja muu puitlasti käitlemisega Zeelandis.
Manufrance holds, apart from its shareholding in EMO-EKOM, controlling interests in OVET and OBA.
Ettevõtja Manufrance omab lisaks osalusele ettevõtjas EMO-EKOM aktsiate kontrollpakki ka terminalides OVET ja OBA.
It is a subsidiary of ATIC Services, a joint venture between the Total, EDF and Arcelor groups (however, none of these shareholders are controlling ATIC Services).
Kõnealune ettevõtja on ettevõtja ATIC Services (kontsernidest Total, EDF ja Arcelor koosnev ühisettevõtja, kusjuures ükski kõnealustest aktsionäridest ei oma aktsiate kontrollpakki ettevõtjas ATIC Services) tütarettevõtja.
ATIC Services holds interests in companies offering services related to coal trading, inland-waterways logistics, maritime transportation and quality control of coal and iron ore cargoes.
Ettevõtjal ATIC Services on osalused ettevõtjates, kes pakuvad teenuseid, mis on seotud söekaubanduse, siseveeteede logistika, meretranspordi ning söe ja rauamaagi lastide kvaliteedikontrolliga.
Pursuant to the proposed transaction, Sea-Invest acquires joint control of EMO-EKOM by means of a purchase of shares in a pure holding company SNV from the current shareholder RAG.
Kavandatava tehingu kohaselt omandab ettevõtja Sea-Invest valdusettevõtja SNV aktsiate ostu teel praeguselt aktsionärilt RAG ühiskontrolli ettevõtjate EMO-EKOM üle.
After the transaction, EMO-EKOM will be jointly controlled by Sea-Invest, TKV, HES and Manufrance.
Pärast kõnealust tehingut kontrollivad ettevõtjat EMO-EKOM ühiselt ettevõtjad Sea-Invest, TKV, HES ja Manufrance.
The Commission’s market investigation has revealed that that the proposed concentration will not give raise to any competition concerns as a result of which effective competition would be significantly impeded in the Common Market or in a substantial part of it.
Komisjoni turu-uuringust ilmnes, et kavandatav koondumine ei tekita konkurentsiprobleeme, mille tulemusel oleks tõhus konkurents ühisturul või selle olulises osas märkimisväärselt takistatud.
THE RELEVANT PRODUCT MARKETS
ASJAOMASED KAUBATURUD
The Commission has in the past suggested that the market for terminal services (cargo handling and storage in ports) could be subdivided according to the three main types of cargo: (i) parcel goods (in particular containers), (ii) dry bulk goods and (iii) liquid bulk goods.
Komisjon on juba varemgi soovitanud, et terminaliteenuste turg (lasti käitlemine ja ladustamine sadamates) võiks olla jaotatud vastavalt kolmele peamisele lasti tüübile: i) pakendatud kaubad (eelkõige konteinerid), ii) puistlastkaubad ja iii) vedellastkaubad.
A previous decision also suggested that the market for terminal services for dry bulk cargo could be further subdivided according to the type of commodity handled.
Eelmises otsuses soovitati ka seda, et puistlasti käitlemisega seotud terminaliteenused võiksid omakorda olla jaotatud vastavalt käideldava kauba tüübile.
Dry bulk is usually split into several categories: coal and iron ore, agri-bulk (e.g. grains or cereals) and other dry bulk [2].
Puistlast jaotatakse tavaliselt mitmeks kategooriaks: süsi ja rauamaak, põllumajanduslik puistlast (näiteks söödateravili või teravili) ja muu puistlast.
Since terminals for agri-bulk do not compete, mainly due to food safety reasons, with terminals handling the two other types of dry bulk, the investigation focused on determining whether handling coal and iron ore on the one hand and other dry bulk on the other hand form separate product markets.
Kuna põllumajandusliku puistlasti käitlemisega tegelevad terminalid ei konkureeri peamiselt toiduohutusega seotud põhjustel terminalidega, mis käitlevad ülejäänud kahte puistlasti liiki, keskenduti uurimises sellele, et teha kindlaks, kas söe ja rauamaagi käitlemine ning muu puistlasti käitlemine moodustavad eraldi tooteturud.
Coal and iron ore are major bulk products handled in large quantities for which speed of discharging is crucial while handling and storage does not require special attention.
Süsi ja rauamaak on peamised puistlastkaubad, mida käideldakse suurtes kogustes ning mille puhul lossimise kiirus on äärmiselt oluline, samal ajal kui nende käitlemine ja ladustamine ei nõua eritähelepanu.
Terminal companies are able to switch between handling coal and iron ore and many of them do handle both products with the same equipment.
Terminaliettevõtjad saavad söe käitlemiselt üle minna rauamaagi käitlemisele ja paljud neist käitlevad mõlemaid kaupu samade seadmetega.
Both iron ore and coal are stored in the open air and basically in the same area, only in separate stockpiles.
Nii rauamaaki kui sütt ladustatakse välitingimustes ja põhiliselt samas piirkonnas, kuigi eraldi ladudes.
Further, the customers for handling coal and iron ore are in both cases usually the end users of these commodities, i.e. large steel companies and electricity companies.
Lisaks on söe ja rauamaagi käitlemise klientideks mõlemal juhul enamasti kõnealuste kaupade lõpptarbijad, st suured terase- ja elektriettevõtted.
Both these commodities are also transported in larger sea-going vessels and the preferred means of inland transport are in particular barges and to a lower extent rail.
Mõlemaid kõnealuseid kaupu transporditakse suuremate meresõidualustega ja eelistatud sisetranspordivahendiks on eelkõige praamid, vähemal määral kasutatakse ka raudteed.
On the other hand, other dry bulk commodities require a different handling as they are often more fragile than coal and iron ore, cannot be handled by the high-speed conveyor belts used for coal and iron ore and may sometimes require a covered storage.
Teisalt nõuavad muud puistlastkaubad erinevat käitlemist, kuna need on sageli hapramad materjalid kui süsi ja rauamaak ning neid ei saa käidelda kiirete lintkonveieritega, mida kasutatakse söe ja rauamaagi puhul, samuti vajavad need kaubad sageli siseladustamist.
Other dry bulk is also transported and handled in significantly smaller volumes.
Muid puistlastkaupu transporditakse ja käideldakse ka märkimisväärselt väiksemates kogustes.
Much smaller sea-going vessels are used for other dry bulk than for coal and iron ore which are able to enter into more draught restricted ports.
Erinevalt söe ja rauamaagi transpordist, kasutatakse muude puistlastkaupade puhul palju väiksemaid meresõidualuseid, mis saavad siseneda väiksema süvisega sadamatesse.
As the volumes are smaller, the inland transportation of other dry bulk products is more flexible.
Kuna mahud on väiksemad, on muude puistlastkaupade sisetransport paindlikum.
Also the customers for other dry bulk are different and traders and logistics companies play a greater role.
Muude puistlastkaupade puhul on ka kliendid erinevad ning kauplejad ja logistikaettevõtjad mängivad suuremat rolli.
Even though some smaller terminals do switch between handling coal and iron ore on the one hand and other dry bulk on the other hand, there are substantial differences between handling these two categories of products which limit effective and immediate supply-side substitution.
Kuigi mõned väiksemad terminalid käitlevad samal ajal nii sütt ja rauamaaki kui ka muid puistlastkaupu, on kõnealuse kahe tootekategooria käitlemisel olulised erinevused, mis piiravad tõhusat ja vahetut pakkumise asendatavust.
Important coal and iron ore customers also confirmed that they do not consider other dry bulk terminals as a viable alternative because of the lack of storage capacity and the inability to quickly load and unload large volumes of cargo.
Ka olulised söe ja rauamaagi ostjad on kinnitanud, et nad ei kaalu muud puistlasti käitlevaid terminale arvestatava alternatiivina vähese ladustamisvõimsuse tõttu ning seepärast, et kõnealused terminalid ei suuda suuremahulist lasti kiiresti laadida ja lossida.
In view of the above, the decision concludes that handling of coal and iron ore represents a separate market from handling of other dry bulk.
Eespool öeldut silmas pidades järeldatakse otsuses, et söe ja rauamaagi käitlemine on muu puistlasti käitlemisest erinev turg.
Further, the Commission has in the past distinguished between the markets for terminal services for hinterland traffic [3] on the one hand and transhipment traffic [4] on the other hand.
Lisaks on komisjon eelnevalt eristanud terminaliteenuste sisemaavedude [3] turgu ümberlaadimisturust.
This distinction was confirmed also in this case.
Sama eristust kasutati ka kõnealusel juhul.
Therefore, the decision defines the main affected product market as terminal services for hinterland traffic for coal and iron ore which are distinct from terminal services for transhipment traffic for coal and iron ore.
Seega määratletakse otsuses peamise asjaomase tooteturuna terminaliteenused, mis on suunatud söe ja rauamaagi sisevedudele, ning mis on erinevad söe ja rauamaagi ümberlaadimisele suunatud terminaliteenustest.
THE RELEVANT GEOGRAPHIC MARKETS
ASJAOMASED GEOGRAAFILISED TURUD
In the Art 6(1)(c) decision the Commission stated that the relevant geographic market could either extend to all ports in the ARA range (i.e. Antwerp, Rotterdam, Amsterdam, including Zeeland) or could solely be limited to the port of Antwerp on the one hand and to the Dutch ports (Rotterdam, Amsterdam, Zeeland) on the other hand.
Komisjoni otsuse artikli 6 lõike 1 punktis c on sätestatud, et asjaomane geograafiline turg võib koosneda kõigist ARA piirkonna (st Antwerpen, Rotterdam, Amsterdam, sealhulgas Zeeland) sadamatest või võib olla piiratud ühelt poolt ainult Antwerpeni sadama ning teiselt poolt Madalmaade sadamatega (Rotterdam, Amsterdam, Zeeland).
The in-depth market investigation thus focused on the substitutability between the Sea-Invest’s ABT terminal in Antwerp (as well as its terminals in Ghent and Dunkirk) and EMO-EKOM as well as other terminals in the Dutch ports.
Põhjalikus turu-uuringus keskenduti ettevõtja Sea-Invest Antwerpenis asuva ABT terminali (ning Gentis ja Dunkirkis asuvate terminalide) ja ettevõtjale EMO-EKOM kuuluvate terminalide ning muude Madalmaade sadamate vahelisele asendatavusele.
The coal and iron ore terminals have three main groups of customers: steel producers, electricity producers and traders.
Söe ja rauamaagi terminalidel on kolm põhilist klientide rühma: terasetootjad, elektritootjad ja kauplejad.
When deciding on the use of the terminal, the customer has to take into consideration the whole logistic chain in order to optimise the total logistic costs connected with importing coal and iron ore.
Klient peab terminali kasutamise üle otsustamisel võtma arvesse kogu logistikaahelat, et optimeerida logistilisi kogukulusid, mis on seotud söe ja rauamaagi importimisega.
The market investigation showed that this imposes significant constraints on its ultimate choice for a specific terminal.
Turu-uuring näitas, et kõnealused tegurid seavad olulisi piiranguid konkreetse terminali valikul.
The most important cost elements of the logistic chain besides terminal handling and storage are sea freight and inland transport.
Logistikaahela kõige tähtsamateks kuluelementideks on terminalis käitlemise ja ladustamise kõrval mereveo kulud ja sisetransport.
Terminal handling and storage fees represent only around 10-15 % of the total logistic costs.
Terminali käitlemis- ja ladustamistasud moodustavad ainult ligikaudu 10–15 % logistilistest kogukuludest.
The relatively low importance of terminal fees makes switching in response to 10 % or even 15 % increase in the terminal tariffs unlikely, as the selection of the port and terminal of discharge is driven rather by the more important cost elements — sea freight costs and inland transport costs — as well as other factors specific to each customer.
Suhteliselt madalate terminalitasude tõttu on terminalitasude 10 % või isegi 15 % hinnatõusu juures terminalide vahetamine ebatõenäoline, kuna sadama ja mahalaadimisterminali valik sõltub pigem tähtsamatest kuluelementidest – mereveo ja sisetranspordi kuludest – ning ka muudest kliendist sõltuvatest teguritest.
The decision therefore first analyses the most important parts of the total logistic costs for importing coal and iron ore.
Seega analüüsitakse otsuses kõigepealt söe ja rauamaagi impordiga seotud logistiliste kogukulude kõige tähtsamaid osi.
Further, the decision summarises the results of the in-depth investigation as regards the possibilities of individual customers of Sea-Invest, EMO-EKOM and other terminals to switch between Antwerp (or even Ghent and Dunkirk) on the one hand and Rotterdam and other Dutch ports on the other hand.
Lisaks võetakse otsuses kokku põhjaliku uuringu tulemused seoses ettevõtjate Sea-Invest, EMO-EKOM ja muude terminalide üksikklientide võimalustega vahetada Antwerpeni (või isegi Genti ja Dunkirki) terminal Rotterdami ja muude Madalmaade sadamate vastu.
The sea freight costs are for the majority of customers the most important factor influencing the choice of a particular terminal.
Mereveo kulud on enamike klientide jaoks kõige tähtsamaks teguriks konkreetse terminali valikul.
It is in general more economical to use as large vessels as possible for the maritime leg of the transport of coal and even more so of iron ore.
Üldiselt on palju tulusam kasutada söe ning, veelgi enam, rauamaagi meretranspordil nii suuri aluseid kui võimalik.
However, the choice for a vessel of a particular size is limited by the draught of the ports.
Siiski on konkreetse aluse valik piiratud sadamate süvise suurusega.
The market investigation confirmed that Antwerp is more draught restricted than Rotterdam and other ports in the ARA range and that therefore large vessels (exceeding around 140000 dwt) cannot enter the port of Antwerp fully loaded.
Turu-uuring kinnitas, et Antwerpeni sadamal on suuremad süvisega seotud piirangud kui Rotterdami ja muudel ARA piirkonna sadamatel ning seega ei saa suured alused (mis ületavad 140000 dedveiti) Antwerpeni sadamasse siseneda täislastis.
To the contrary, these large vessels bring 79 % of coal and even 93 % of iron ore discharged in the port of Rotterdam.
Seevastu toovad nimetatud suured alused 79 % sütt ja 93 % rauamaaki lossimiseks Rotterdami sadamasse.