natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Italy claims that the Deggendorf jurisprudence should not apply in this case, given the different origin of the case.
Itaalia väidab, et Deggendorfi kohtuotsust ei saa käesoleva juhtumi puhul kohaldada, sest lähtepunkt on erinev.
The present case is a regional case (granting authority being the Regione Lazio), while the case concerning the municipalizzate was a national case.
Uurimisalune toetus on piirkondlik toetus (seda annab Lazio piirkond), kuid kommunaalettevõtetega seotud toetuse korral oli tegemist riigi toetusega.
Italy claims that there is no absolute identity in the beneficiaries.
Itaalia väidab, et toetusesaajate identiteet ei ole päris selge.
The Deggendorf jurisprudence should apply only to individual aid and not to schemes.
Deggendorfi kohtuotsust saaks kohaldada ainult üksikute toetuste suhtes, mitte toetuskavade suhtes.
Italy claims that the Deggendorf jurisprudence should apply only when decisions are incontrovertible, while the decision of the Commission is not final, as there is an appeal pending.
Itaalia väidab, et Deggendorfi kohtuotsust võiks kohaldada ainult lõplike otsuste suhtes, kuid komisjoni otsus ei ole lõplik, sest see on edasi kaevatud.
Italy states that the Commission cannot exercise such a pressure on Members States’ policies before all enforcement means foreseen by the Treaty have been used.
Itaalia väidab, et komisjon ei saa avaldada sellist survet liikmesriikide poliitikale enne asutamislepinguga ette nähtud kõigi õiguskaitsevahendite kasutamist.
Italy claims that the Commission is making a use of the Deggendorf jurisprudence which is too wide. It notes that a possible consequence would be that Member States would stop notifying.
Itaalia arvates kasutab komisjon Deggendorfi kohtuotsust liiga laialdaselt, ja märgib, et selle tulemusel võivad liikmesriigid lõpetada toetustest teatamise.
Italy points out two other features of the project under examination which would not favour the application of the Deggendorf jurisprudence: (a) the energy saving objectives of the project are in line with Commission and EU policies; (b) ACEA would be penalised compared to other municipalizzate, and the Commission would be exercising pressure towards a single subject, through illegitimate means.
Lisaks sellele juhib Itaalia tähelepanu kahele uurimisaluse projekti omadusele, mis ei toeta Deggendorfi kohtuotsuse kohaldamist: a) projekti eesmärk – energia säästmine – on kooskõlas komisjoni ja ühenduse poliitikaga; b) ACEAd karistataks teiste kommunaalettevõtetega võrreldes ning komisjon avaldaks ebaseaduslike vahenditega survet ühele subjektile.
In reply to the Commission’s questions, Italy points out that (recitals 25 to 27):
Vastuseks komisjoni küsimustele esitab Itaalia punktides 25–27 oma tähelepanekud.
The Memorandum of Understanding shows that AEP is subject to double control of AEA and Electrabel.
Vastastikuse mõistmise memorandumist on näha, et AEP kuulub AEA ja Electrabeli topeltkontrolli alla.
In the Joint Venture Agreement the project under consideration was not taken into account, nor was the recovery decision.
Ühisettevõtte kokkuleppes ei ole võetud arvesse kõnealust projekti ega tagasinõudmise otsust.
ACEA has various activities, and that it is not possible to determine on which of these the recovery of the aid will impinge.
ACEAl on erinevaid tegevusvaldkondi ning pole võimalik kindlaks määrata, milliseid neist toetuse tagasinõudmine mõjutab.
Comments from third parties
Kolmandate isikute tähelepanekud
The beneficiary of the aid ACEA, made a number of comments, which, to a very large extent, are identical to those submitted by Italy.
Toetusesaaja ACEA esitas mitmeid tähelepanekuid, mis väga suures osas kattusid Itaalia esitatud tähelepanekutega.
There are however three additional comments in particular on the application of the Deggendorf jurisprudence:
ACEA on siiski esitanud kolm lisatähelepanekut Deggendorfi kohtuotsuse kohaldamise osas.
The first additional argument from ACEA is that, in the present case, contrary to the Deggendorf case, there are no urgent and serious reasons for the recovery, nor has a long period passed since the decision on the unlawful aid.
Esimene ACEA lisatähelepanek on, et praegusel juhul, vastupidiselt Deggendorfi juhtumile, ei ole tagasimaksmiseks kiireloomulisi ega tõsiseid põhjuseid, samuti ei ole kulunud palju aega otsuse vastuvõtmisest ebaseadusliku toetuse kohta.
The second argument from ACEA points out that, again contrary to the Deggendorf case, ACEA bears no responsibility or unwillingness concerning the recovery; to the contrary, ACEA declares itself as willing to payback, and makes clear that the delay does not depend on it.
Teises ACEA tähelepanekus rõhutatakse, et taas vastupidiselt Deggendorfi juhtumile ei ole ACEAl mingeid kohustusi seoses tagasimaksmisega ning ta ei ole tagasimaksmise vastu; vastupidi – ACEA on valmis tagasi maksma ja toonitab, et viivitus ei sõltu temast.
The third additional argument that ACEA puts forward is the claim that the Commission is not coherent in its application of the jurisprudence Deggendorf.
Kolmandas ACEA lisatähelepanekus väidetakse, et komisjon ei kohalda Deggendorfi kohtuotsust järjekindlalt.
ACEA mentions the Commission Decision 98/466/EC of 21 January 1998 granting conditional approval to aid which France has decided to grant to Société française de production [8], where a previous negative decision concerning the same beneficiary is mentioned, but where Deggendorf was not applied.
ACEA mainib Société française de production’i (edaspidi “SFP”) käsitlevat komisjoni otsust 1998/466/EÜ, [8] kus nimetatakse sama toetusesaaja kohta eelnevalt tehtud negatiivset otsust, kuid kus ei kohaldatud Deggendorfi kohtuotsust.
The assessment of the case will look first at whether the measure under consideration is an aid, and whether it can be considered compatible according to the Treaty.
Toetusele hinnangut andes uuritakse eelkõige seda, kas kõnealune meede on toetus ja kas seda saab pidada asutamislepinguga vastavuses olevaks.
Secondly, the assessment will look at the identity of the beneficiary and the application of the Deggendorf jurisprudence.
Teiseks määratakse kindlaks toetusesaaja ja hinnatakse, kas Deggendorfi kohtuotsust saab kohaldada.
Existence of aid
Toetuse olemasolu
A number of comments from Italy and from ACEA concern the finding of the Commission that the project is an aid (see paragraph 5.3).
Mitmed Itaalia ja ACEA esitatud tähelepanekud käsitlevad komisjoni nägemust, et projekt on toetus.
The project is funded through state resources coming from the budget of the Regional Government, and deriving in particular from the ‘carbon tax’, which was introduced by the Budget Law for the year 1999.
Projekti rahastatakse piirkondliku valitsuse eelarvest, mis saadakse 1999. aasta eelarveseadusega kehtestatud süsinikdioksiidimaksust.
The first condition for the existence of an aid is respected.
Toetuse olemasolu esimene tingimus on täidetud.
The measure is selective, as it benefits only one producer, initially ACEA and now AEP.
Meede on valikuline, sest sellest saab kasu vaid üks tootja – algselt ACEA ja nüüd AEP.
The second condition for the existence of an aid is respected.
Toetuse olemasolu teine tingimus on täidetud.
Concerning the impact on trade, the 2003 Decision (point 3.1) says: ‘Heat is not traded but is substitutable to other primary or secondary energy products, which are themselves traded.’
Menetluse algatamist käsitleva otsuse punktis 3.1 kinnitatakse mõju liikmesriikidevahelisele kaubandusele, sest soojusega ei kaubelda, kuid seda saab asendada muude esmaste või teiseste energiatoodetega, mis on kaubeldavad.
This is confirmed by other decisions of the Commission, for instance on the case Italy, Regione Piemonte, Aid for the reduction of polluting emissions (N 614/02) [9], when it says that a local district heating project ‘will allow households to substitute heat to other primary or secondary sources of energy such as oil or electricity which are traded among Member States’.
Seda kinnitavad muud komisjoni otsused. Itaaliaga seoses võib nimetada Piemonte piirkonda käsitlevat otsust heitgaaside vähendamiseks antud toetuse kohta (nr 614/02), [9] milles öeldakse, et kaugkütteprojekti abil võib kodumajapidamistes asendada soojusega muid esmaseid või teiseseid energiaallikaid, näiteks õli või elektrit, millega kaubeldakse liikmesriikide vahel.
The objective of district heating is to replace individual heating in buildings in an entire neighbourhood.
Kaugkütte eesmärk on asendada elamute individuaalsed küttesüsteemid kogu elamurajoonis.
In other words, the heating provided by the district heating power generator replaces the heating generated by small boilers, which in turn use other energy sources such as oil, gas, or by electricity.
Teisiti öeldes asendab kaugkütte jõujaam väikeste katelde toodetava soojuse, mis omakorda kasutavad muid energiaallikaid, nagu õli, gaas või elekter.
Oil, gas and electricity are traded among Member States.
Õli, gaasi ja elektriga kaubeldakse liikmesriikide vahel.
There is a substitution effect and the project under consideration does then have an impact on trade.
Kuna tegemist on asendusmõjuga, on kõnealusel projektil mõju kaubandusele.
In any event, both the ACEA and the Electrabel groups are active in a number of areas, in particular energy and electricity production and distribution, where intra-Community trade takes place.
Igal juhul tegutsevad nii ACEA kui Electrabel aktiivselt mitmes valdkonnas ning eelkõige energiasektoris ja elektri tootmises, millega toimub ka ühendusesisene kaubandus.
The third condition for the existence of aid is also respected.
Toetuse olemasolu kolmas tingimus on ka täidetud.
Finally, the measure is also distortive, as it favours only a producer that may have its position strengthened in the global energy market, which may then possibly lead to a change in market conditions.
Lisaks on meede ka konkurentsi moonutav, sest sellega soositakse ühte ettevõtjat, kelle positsioon võib energia maailmaturul tugevneda ning see võib omakorda põhjustada muudatusi turutingimustes. Selle põhjal võib kinnitada, et meede mõjutab kaubandust ja moonutab konkurentsi ja need mõjud vastavad muude juhtumite korral komisjoni esitatud järeldustele.
All the four conditions for the existence of an aid are thus respected, and the Commission confirms its finding that the project under examination should be considered as such.
Seega on täidetud kõik neli toetuse tingimust ja komisjon kinnitab oma järeldust, et kõnealust projekti tuleb ka toetusena käsitleda.
Compatibility of the aid
Toetuse kokkusobivus ühisturuga
The Commission then examined if the aid under consideration could have been considered compatible, according to article 87(3)c. It first recognised that the project intends to reach environmental objectives.
Esmalt uuris komisjon, kas kõnealune toetus vastab asutamislepingu artikli 87 lõike 3 punktile c, ja tegi järelduse, et projektiga püüti saavutada keskkonnaalaseid eesmärke.
Second, it looked at whether the measure could fall within the rules foreseen by the Environmental Guidelines.
Teiseks hindas komisjon, kas meede vastab keskkonnasuunistes sätestatud eeskirjadele.
The Commission looked in particular at points 30 and 37.
Komisjon uuris eelkõige suuniste punkte 30 ja 37.
Point 30 of the Guidelines stipulates that ‘investments in energy saving as defined in point 6 are deemed equivalent to investments to promote environmental protection.
Suuniste punktis 30 on sätestatud, et “punktis 6 määratletud investeeringud energia säästmisse loetakse võrdseks investeeringutega, millega edendatakse keskkonnakaitset.
Such investments play a major role in achieving economically the Community objectives for the environment.
Niisugustel investeeringutel on majanduslikult väga suur osa ühenduse keskkonnaalaste eesmärkide saavutamisel.
They are, therefore, eligible for investment aid at the basic rate of 40 % of eligible costs’.
Seetõttu võib nendele investeeringutele anda investeeringutoetust, mille põhimäär on 40 % toetuse saamise tingimustele vastavatest kuludest.”
Within the project under consideration, only investment concerning district heating, consisting in pipelines for the distribution of heat and its accessories, is eligible to aid.
Kõnealuse projekti puhul võib anda toetust üksnes investeeringutele kaugküttesse, mis koosneb soojuse jaotusvõrgust ja selle juurde kuuluvatest seadmetest.
The regional authorities of Lazio have provided the Commission with technical and economic evidence which proves that the proposed distribution network for district heating would actually mark a significant step forward in energy saving as compared to the existing — i.e. pre-investment — situation, ceteris paribus.
Lazio piirkonna ametiasutused on esitanud komisjonile tehnilisi ja majandusolukorda puudutavaid andmeid, mille alusel võib kinnitada, et kavandatav kaugkütte jaotusvõrk tähendaks suurt sammu edasi energia säästmises praeguse, investeerimiseelse olukorraga samadel tingimustel võrreldes.
Therefore, point 30 of the Guidelines applies.
Seetõttu on kohaldatav suuniste punkt 30.
Point 37 of the Guidelines stipulates that ‘eligible costs must be confined strictly to the extra investment costs necessary to meet the environmental objectives’.
Suuniste punktis 37 on sätestatud, et “toetuse saamise tingimustele vastavad kulud peavad rangelt piirduma investeerimise lisakuludega, mis on vajalikud keskkonnakaitse eesmärkide saavutamiseks”.
Therefore, the full cost of the investment can be considered as eligible.
Seetõttu võib kogu investeeringut lugeda toetuse saamise tingimustele vastavaks.
The aid granted corresponds to a maximum gross intensity of 40 %.
Antud toetus vastab maksimaalsele toetusmäärale 40 % bruto.
Therefore, in terms of eligible investment costs and aid intensity, the district heating project, taken in isolation, appears to be in line with points 30 and 37 of the Guidelines.
Toetuse saamise tingimustele vastavate investeeringukulude ja toetuse osatähtsuse alusel tundub, et kaugkütteprojekt eraldi võetuna vastab suuniste punktidele 30 ja 37.
Based on this analysis the Commission would be able to declare the project, taken in isolation, as compatible to the rules concerning state aid.
Selle analüüsi alusel võib komisjon tõdeda, et eraldi võetuna vastab projekt riigiabi eeskirjadele.
In taking this decision, the Commission balanced environmental aspects with competition policy, as it is precisely supposed to do.
Sellist otsust tehes on komisjon nõuetekohaselt tasakaalustanud keskkonnakaitselised aspektid konkurentsipoliitikaga.
As it is indicated in point 4 of the Environmental Guidelines ‘taking long-term environmental requirements into account does not mean that all aid must be authorised’.
Nagu on osutatud keskkonnasuuniste punktis 4, “ei tähenda pikaajaliste keskkonnakaitsenõuete arvessevõtmine, et igasugune toetus on lubatud”.
Accepting the point of view of Italy, that since the project intended to reach environmental objectives the Commission should then have approved it, would ignore the fact that what matters most for competition rules is the modality through which the objectives are met.
Kui komisjon nõustuks Itaalia seisukohaga, et kuna projekti eesmärk on keskkonnakaitseliste eesmärkide saavutamine, siis peab komisjon selle heaks kiitma, eirataks asjaolu, et konkurentsieeskirjade osas on kõige tähtsam viis, kuidas eesmärgid saavutatakse.
It is established jurisprudence that in providing guidelines on the ways it will examine State aid notifications, the Commission indicates to the Member States the less distortive ways of reaching the environmental goals.
Väljakujunenud kohtuotsuste kohaselt annab komisjon suuniseid, kuidas ta riigiabi teatisi läbi vaatab, ja näitab liikmesriikidele, kuidas saavutada keskkonnakaitselised eesmärgid, moonutades võimalikult vähe konkurentsi.
However, the environmental objective of the aid does not justify a derogation from general rules and principles concerning all State aid measures, whatever their objective.
Toetuse keskkonnakaitseline eesmärk ei õigusta erandi tegemist riigiabimeetmete üldeeskirjadest ja põhimõtetest, ükskõik milline on toetuse eesmärk.
Identity of the beneficiary
Toetusesaaja identiteet
The first aspect of the assessment in the present case is to analyse the identity of the beneficiary.
Käesoleval juhul tuleb kindlaks määrata toetusesaaja.
A number of comments from Italy [11] concern the change of beneficiary, the conditions of transfer of the part of the firm that is going to carry out the project and the Memorandum of Understanding between ACEA and Electrabel.
Mitmed Itaalia poolt esitatud tähelepanekud [11] käsitlevad toetusesaaja vahetumist, projekti teostava ettevõtte tegevuste üleandmise tingimusi ja ACEA ja Electrabeli vahelist vastastikuse mõistmise memorandumit.
It is useful to underline that, before taking the decision to open the current procedure, the Commission was not made aware that the beneficiary of the aid had become AEP.
Komisjoni ei teavitatud asjaolust, et enne käesoleva menetluse alustamise otsust oli toetusesaajaks saanud AEP.
It’s a fact that was communicated from the Italian authorities only in the course of the current procedure.
Sellest teavitasid Itaalia ametiasutused alles käesoleva menetluse käigus.
As mentioned above, in the section describing the beneficiary, AEP is different from ACEA.
Nagu eespool toetusesaaja kirjelduses mainiti, erinevad AEP ja ACEA teineteisest. AEP on eraldiseisev ettevõte, mida kontrollivad ACEA ja Electrabel.
It is a distinct company, jointly controlled by ACEA and Electrabel.
Kuid komisjon peab riigiabi tuvastamisel arvestama ka muid asjaolusid peale vormilise eraldatuse.
But the Commission, in its appreciation in the State aid area, must go beyond the legal separation.
Esimese astme kohus kinnitas hiljuti, viidates nii Euroopa Kohtu kui iseenda laialdasele kohtupraktikale.
‘It should be noted that, according to settled case-law, where legally distinct natural or legal persons constitute an economic unit, they should be treated as a single undertaking for the purposes of Community competition law (see, to that effect, Case 170/83 Hydrotherm [1984] ECR 2999, paragraph 11, and, by analogy, Case T-234/95 DSG v Commission [2000] ECR II-2603, paragraph 124).
“Tuleb märkida, ET kui õiguslikult eraldiseisev füüsiline või juriidiline isik moodustab majandusüksuse, käsitletakse neid väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ühenduse konkurentsiõiguse kohaldamisel ühe ettevõtjana (vt kohtuasja 170/83 Hydrotherm [1984] EKL 2999, punkt 11, ning analoogia põhjal kohtuasja T-234/95 DSG v. komisjon [2000] EKL II-2603, punkt 124).
In the field of State aid, the question whether there is an economic unit arises primarily in relation to the question whether there is an aid beneficiary (see, to that effect, Case 323/82 Intermills v Commission [1984] ECR 3809, paragraphs 11 and 12).
Riigiabi puhul tekib majandusüksuse olemasolust eelkõige seoses küsimusega, kas on võimalik kindlaks teha toetusesaaja (vt kohtuasja 323/82 Intermills v. komisjon [1984] EKL 3809, punktid 11 ja 12).
It has been held in that regard that the Commission has a broad discretion in determining whether companies which form part of a group should be regarded as an economic unit or rather as legally and financially independent for the purpose of applying the rules governing State aid (see, to that effect, Joined Cases T-371/94 and T-394/94 British Airways and Others v Commission [1998] ECR II-2405, paragraphs 313 and 314, and, by analogy, DSG v Commission, paragraph 124).’
Sellega seoses on leitud, et komisjonil on laialdased volitused otsustada, kas kontserni kuuluvad ettevõtted moodustavad majandusüksuse või tuleks neid riigiabi käsitlevate eeskirjade kohaldamisel vaadelda juriidiliselt ja finantsiliselt iseseisvatena (vt liidetud kohtuasju T-371/94 ja T-394/94 British Airways jt v. komisjon [1998] EKL II-2405, punktid 313 ja 314, ning analoogia põhjal DSG v. komisjon, punkt 124).”
The Commission has to assess if ACEA and a company that is still part of the ACEA group should be regarded as an economic unit.
Komisjon peab otsustama, kas ACEAd ja ettevõtet, mis endiselt ACEA kontserni kuulub, tuleks vaadelda ühe majandusüksusena.
To this respect, the analysis of the situation of AEP confirms that this is the case.
AEP olukorra analüüs kinnitab seda.
ACEA recognises that it has joint control over AEP, together with Electrabel.
ACEA tunnistab, et kontrollib koos Electrabeliga AEPd.
It mentions it explicitly in one of the submissions [13].
ACEA kinnitab seda selgesti ühes vastuses.
This is confirmed by the financial reporting of ACEA, which lists AEP among the consolidated companies.
Seda kinnitab ka ACEA finantsaruandlus, kus AEP on nimetatud ühena konsolideeritud ettevõtetest.
The fact that ACEA exercises control on AEP jointly with Electrabel and not alone is not relevant.
Asjaolu, et ACEA kontrollib AEPd koos Electrabeliga, mitte üksi, ei oma tähtsust.
AEP is mentioned in the accounts of ACEA: in page 35 of the report for the first half of 2004, it is written that ‘having regard of the possibility allowed by Article 37 of the legislative decree 127/91, are also included within the consolidation boundaries the following undertakings over which the holding exercise the control jointly with other partners and on the basis of agreements with them’.
AEPd mainitakse ACEA arvepidamises: 2004. aasta esimese poole aruande lk-l 35 on kirjas, et “arvestades määruse 127/91 artiklis 37 sätestatud võimalust, konsolideeritud ettevõtjad ka järgmised ettevõtjad, mida emaettevõtja kontrollib koos teiste partneritega nendega sõlmitud kokkulepete alusel”.
The list includes AEP.
See loend sisaldab ka AEPd.
The Memorandum of Understanding between ACEA and Electrabel, concerning the transfer of the branch from ACEA to AEP does not mention the project at all.
ACEA ja Electrabeli vahelises vastastikuse mõistmise memorandumis, mis käsitleb ACEA filiaali üleandmist AEPsse, projekti ei mainitagi.
However, it is clear that AEP inherited the project and became the intended beneficiary of the aid as a result of a restructuring within the ACEA group and that it pursues some of the activities that were previously performed by ACEA itself.
Siiski on selge, et AEP sai projekti endale ja muutus toetusesaajaks ACEA kontserni sisemiste ümberkorralduste tulemusel, ning et AEP jätkab mõningaid tegevusi, mida varem tegi ACEA ise.
Furthermore, Article 4 of the agreement to confer the branch to AEP (named at that time GEN.CO) says that any dispute concerning that branch would be left out from the agreement itself, and that the conferred undertaking would not be subject to any dispute that may arise, even if they would originate after December 1, 2002 (date of entering into effect of the agreement) but would be based on facts preceding that date.
Lisaks sätestab filiaali üleandmist AEPle (mille nimi tol ajal oli GEN.CO) käsitleva kokkuleppe artikkel 4, et kokkulepe ei hõlma mis tahes vaidlusi nimetatud filiaali suhtes ja et vastuvõttev ettevõte ei pea vastust andma, kui vaidlus saab alguse pärast 1. detsembrit 2002 (kokkuleppe jõustumise kuupäev) ja selle aluseks on nimetatud kuupäevale eelnenud asjaolud.
An agreement between two parties cannot lead to an exemption from the obligation to reimburse the illegal and incompatible aid.
Kokkulepe kahe osapoole vahel ei vabasta kohustusest tagastada ebaseaduslik ja kokkusobimatu toetus.
If such an agreement would be accepted, it could lead to the systematic circumvention of the obligation of the companies to reimburse the illegal and incompatible aid.
Sellise kokkuleppe heakskiitmine võib viia ettevõtetepoolse süstemaatilise kõrvalehoidmiseni ebaseadusliku ja kokkusobimatu toetuse tagasimaksmise kohustusest.
Furthermore, it should be noted that, at the time of the entering into effect of the agreement, the decision on the aid granted to ACEA had already been taken by the Commission and that ACEA at that time had already introduced an action for annulment of this decision.
Lisaks tuleb märkida, et kokkuleppe jõustumise ajal oli komisjon juba vastu võtnud otsuse ACEAle toetuse andmise kohta ning ACEA oli juba esitanud hagi otsuse muutmiseks.