natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The first press release of the Ministry of Economic Affairs and Finance dated 13 September 2002 spells out how the State will participate in the future increase in France Télécom's capital: ‘The State will support the plan's implementation and contribute to a very substantial strengthening of the company's capital base, according to a timetable and in a manner to be determined in the light of market conditions’.
Esimene majandus- ja rahandusministeeriumi pressiteade kuupäevaga 13. september 2002 mainib selgemalt oma osalust France Télécomi kapitali tulevases suurendamises: “Riik annab oma toetuse selle plaani elluviimisele ja annab oma panuse ettevõtte omakapitali väga märkimisväärsele suurendamisele sellise ajagraafikuga ja selliste formaalsuste läbi, mis pannakse paika vastavalt turutingimustele”.
It adds that ‘Meanwhile, the State will, if necessary, take measures to spare the company any financing problems’.
Ta lisab, et “Siitpeale võtab riik vajaduse korral tarvitusele meetmeid, mis võimaldavad vältida ettevõtte finantseerimisprobleeme”.
The same remarks are made in the press release of the Ministry of Economic Affairs and Finance of 2 October 2002: ‘The State will assist in the implementation of the recovery measures and will contribute to the strengthening of the company's capital base in a manner to be determined in close collaboration with the company's chairman and board.
Samade seisukohtade juurde jäädi majandus- ja rahandusministeeriumi pressiteates kuupäevaga 2. oktoober 2002: “Riik annab oma kaasabi ettevõtte olukorra parandamiseks ja teeb omalt poolt jõupingutusi, et tugevdada ettevõtte omakapitali vastavalt formaalsustele, mis määratletakse tihedas koostöös ettevõtte direktori ja administratiivnõukoguga.
As has already been indicated, the State will, if necessary, take steps in the meantime to prevent the company from being faced with any financing difficulties’.
Nagu juba mainitud, võtab riik teatud ajavahemiku pärast vajaduse korral tarvitusele abinõusid, mis võimaldavad vältida ettevõtte finantsprobleeme”.
The press release of 4 December also focuses on these two aspects, namely, the participation in the capital increase and the refinancing of the Company through a shareholder loan in the form of a credit line.
detsembri pressiteade keskendub samuti neile kahele aspektile, ühelt poolt sellele, mis puudutab osalust kapitali suurendamises ja teiselt poolt sellele, mis puudutab Ettevõtte refinantseerimist seekord aktsiatega tagatud laenuga krediidilimiidi kujul.
Taken as a whole, these declarations may be regarded as having made public the State's intention whereby, if France Télécom had any financing problems or financial difficulties, it, the State, would do whatever was necessary to overcome them.
Neid deklaratsioone võib üheskoos arvestada kui avalikkuse teavitamist riigi kavatsusest, et kui France Télécomil oleks rahastamisprobleeme või finantsraskusi, astuks riik vajalikke samme nende ületamiseks.
As will be seen in Section 9, it was already clear at the time of the first of these declarations that France Télécom was experiencing structural financial difficulties as reflected in its unbalanced balance sheet.
Nagu näeme osas 9, on selge, et juba siis, kui tehti esimene neist deklaratsioonidest, oli FT-l strukturaalseid finantsraskusi, mida kajastas tema tasakaalustamata bilanss.
Cash flow generation was proving insufficient to resolve the debt-related problems.
Rahakäibe loomine on osutunud ebapiisavaks, et võlgadega seotud probleeme lahendada.
The established inadequacy of the cash flow and undue optimism about the non-strategic asset disposals continued to have an impact on France Télécom's share price and on the rating of its debt.
Rahakäibe ebapiisavuse tõdemine ja põhjendamatu optimism seoses mittestrateegilisest varast loobumisega määrasid jätkuvalt FT kurssi ja tema võlaseisu.
By asserting that the State would take the necessary decisions or appropriate steps, the Minister was making plain the State's commitment to doing whatever was necessary to resolve the Company's structural financing problems.
Kinnitades, et riik võtab vastu vajalikke otsuseid või võtab tarvitusele adekvaatseid meetmeid, väljendab minister riigi otsust teha kõik vajalik, et Ettevõtte strukturaalseid rahastamisprobleeme lahendada.
That was, at any rate, how economic operators saw it.
Selline oli igal juhul majandusvaldkonna tegijate arusaam.
The question how far these declarations can be attributed to the State arises only in relation to the July declaration.
Selles osas, mis puutub riigi süüdistatavusse seoses nende deklaratsioonidega, siis see küsimus kerkib üles ainult seoses juulis tehtud deklaratsiooniga.
The Commission would point out in this connection that, in the economic context just described, the French financial newspaper of reference, Les Échos, met with the Minister responsible and asked him, not how he felt about the events of the day, but whether he had a message for the market.
Sellega seoses märgib komisjon, et kirjeldatud majanduslikus kontekstis leiab prantsuse finantsajakiri “Les Echos”, et minister on pädev ja küsib temalt mitte tema seisukohta asjakohaste sündmuste kohta, vaid seda, kas tal on turu jaoks sõnumit välja öelda.
The Minister's reply to the journalist was therefore neither off the cuff nor an analysis of past events.
Ministri vastus ajakirjanikule ei ole seega ei juhus ega minevikus toimunu analüüs.
It was, rather, a reflection of the choice made by the Minister and, behind him, the Government to send a clear message to every market player.
Pigem on tegemist ministri – ja tema seljataga valitsuse – valikuga saata välja selge sõnum kõigile turu osadele.
The Minister was therefore making precise declarations on behalf of the State and the Government (against the background of a series of articles on the new Government's economic policy priorities).
Minister sõnastas seejärel riigi ja valitsuse nimel täpsed deklaratsioonid (muuhulgas uue valitsuse majanduspoliitika prioriteete kajastava artikliteseeria kontekstis).
In such circumstances, the interview given by the Minister is proof beyond doubt of the Government's resolve to support France Télécom and therefore constitutes an act imputable to the State.
Sellises olukorras ei ole kahtlust, et selle ministri intervjuu tõestab täielikult valitsuse poolt vastuvõetud otsust toetada FT-d ja seega moodustab teo, mille eest riiki võib süüdistada.
In any event, as indicated in paragraph 205, the remarks reported in the press were subsequently neither contradicted or amended by the Minister nor denied by the Government.
Peale selle, nagu on märgitud punktis 205, ei ole pressis väljendatud seisukohti hiljem ministri poolt tühistatud või muudetud ega ka valitsuse poolt ümber lükatud.
The Commission considers that these public declarations are sufficiently clear, precise and firm for them to attest to the existence of a credible commitment on the part of the State.
Komisjon rõhutab, et need avalikud avaldused on piisavalt selged, täpsed ja kindlad, et väljendada riigipoolse tõsiseltvõetava kohustuse olemasolu.
As far as their publication is concerned, the first declaration was published in a national daily newspaper aimed at an audience of business people and financiers.
Selles osas, mis puutub avalikustamist, rõhutab komisjon, et esimene deklaratsioon avaldati üleriikliku lugejaskonnaga päevalehes, mis on oma sisult suunatud majandustegelastele ja pankuritele.
What is more, the Minister's replies were clearly addressed not only to the journalist but also to the whole world of finance and industry.
Lisaks ei ole ministri sõnad öeldud mitte ainult ajakirjanikule, vaid adresseeritud selgelt finants- ja tööstuskogukonnale.
The first question put by the journalist is highly revealing: ‘France Télécom's share price is highly volatile.
Esimene ajakirjaniku poolt esitatud küsimus on väga paljastav: “France Télécomi börsihind on väga kõikuv.
You are the majority shareholder in the company, do you have a message to convey?’.
Teie olete selle ettevõtte enamusaktsionär, kas teil on sõnum, mille tahaksite välja öelda?”.
The Minister could not therefore have been unaware that he was sending a message to the Company and its employees as well as to the Company's other shareholders, banks, creditors and competitors.
Minister ei saanud seega mitte mõista, et ta saadab sõnumi nii Ettevõttele ja selle töötajatele kui ka teistele aktsionäridele, pankadele, võlausaldajatele ja Ettevõtte konkurentidele.
The other declarations were, for their part, published in press releases of the Ministry of Economic Affairs and Finance intended by their very nature to be disseminated as widely as possible.
Teised deklaratsioonid avaldati majandus- ja rahandusministri pressiteadetena, mis olid oma loomult mõeldud veelgi laiemaks levikuks.
On the issue of clarity, the Commission considers that as early as July 2002 the message was clear, although the State's means of intervention, i.e. the detailed arrangements for carrying out its commitment, were as yet unspecified: ‘I feel responsible for the State's financial interests.
Selles osas, mis puutub selgusesse, leiab komisjon, et sõnum on selge juba juulis 2002 ning samuti riigipoolse sekkumise viis, kuid võetud kohustuse täitmise formaalsuseid veel ei täpsustatud: “Tunnen vastutust seoses riigi varaliste huvidega.
The State shareholder will behave like a prudent investor and if France Télécom were to be in difficulty, then we would take appropriate steps’ and, a bit later, ‘I am simply saying that we shall take appropriate measures when the time comes.
Riik käitub aktsionärina teadliku investorina ja kui France Télécomil peaks olema raskusi, võtame vastavaid meetmeid tarvitusele.” ja natuke kaugemal “Ma kinnitan lihtsalt, et me võtame sobival ajal tarvitusele adekvaatseid abinõusid.
If it is necessary’.
Kui see osutub vajalikuks.”
It is clear from this passage, firstly, that the State claims to be acting like a prudent majority shareholder and, secondly, that it will take steps to alleviate France Télécom's difficulties.
Sellest lõigust ilmneb selgelt, et ühelt poolt kavatseb riik võtta teadliku enamusinvestori positsiooni ja teiselt poolt võtab ta tarvitusele meetmeid, et France Télécomi raskusi leevendada.
The clarity of the majority shareholder's commitment can scarcely be doubted inasmuch as it is reiterated a few lines further down: ‘I repeat, if France Télécom had any financing problems, which is not the case today, the State would take whatever decisions were necessary to overcome them’.
Enamusaktsionärina võetud kohustuse selguses ei saa kahelda, sest seda korratakse veelkord mõned read edasi: “Ma kordan, et kui France Télécomil oleks finantsprobleeme, mis hetkel ei ole tõsi, võtaks riik vastu vajalikke otsuseid, et neid ületada”.
The Commission would stress that the clarity of the State's commitment did not diminish with each successive declaration.
Komisjon rõhutab, et riigipoolse kohustuse selgus ei kahanenud järgnevate deklaratsioonidega.
The financing problems were therefore not unexpected, given the general financial context.
Seega ei ole rahastamisprobleemide tekkimine üldist finantskonteksti arvestades juhuslik.
The situation had not changed by the time the other declarations were published.
See situatsioon ei arenenud järgmiste deklaratsioonide avaldamise jooksul edasi.
Consequently, the phrases in question cannot be regarded as conditions precedent when the condition precedent is, by definition, a future, uncertain event.
Seega ei saa kõnesolevaid väljendeid käsitleda kui katkestavaid tingimusi, kui edasilükkav tingimus on määratluselt tulevane ja ebakindel sündmus.
Moreover, the declarations in question do not contain any reservation as to prior notification to the Commission.
Lisaks ei sisalda kõnesolevad deklaratsioonid mitte ühtegi lisatingimust seoses komisjoni eelneva teavitamisega.
Contrary to what the French authorities maintain, their assertion that the State claims to act like a prudent investor (such a ‘precaution’ was, moreover, simply mentioned in July and December) cannot be considered a condition precedent to the State's commitment.
On kohane rõhutada, et vastupidiselt sellele, mida väidavad prantsuse ametivõimud, ei saa nende väidet, mille kohaselt riik kavatseb tegutseda teadliku investeerijana (sellist “ettevaatusabinõud” muide mainiti juulis ja detsembris) arvestada riigi poolt võetava kohustuse tingimusena.
There is nothing to show that the market had knowledge of any such condition.
Mitte ükski element ei luba tõestada, et turgu oleks teavitatud mingist tingimusest.
The only mention of the prudent investor concept is to be found in the Standard & Poor's press release of 12 July 2002, and then only as a quotation of the Minister's remarks; the interpretation of the Minister's remarks by the agency which follows the quotation is different.
Ainus teadliku investori mõistega seonduv märge on ära toodud Standard &Poor's-i teatises 12. juulist 2002, kuid lihtsalt ministri seisukohtade tsitaadina; ministri seisukohtade tõlgendamine agentuuri poolt, kes tsitaati kasutas, on erinev (siiski on viide sellele, et riik toetab FT noteeringut investeerimisjärgus).
Nor is it taken up by the press releases of other rating agencies such as Moody's, which in any event see in the ministerial declarations an indication of the State's firm commitment to support France Télécom by whatever means.
Lisaks ei korratud seda teiste agentuuride, nagu näiteks Moody'se, pressiteadetes, kes nägid ministri deklaratsioonides viidet riigi kindlast kohustusest anda FT-le abi (“toetust”), ükskõik milliste formaalsuste alusel.
Affirming one's intention to behave like a prudent investor is not enough when it comes to complying with the rules on state aid, and in particular with the prudent private investor principle.
Seega ei piisa kinnitusest, et tahetakse käituda teadliku investorina, järgimaks riigipoolse abi andmise reegleid ning ennekõike teadliku erainvestori põhimõtet.
Otherwise, all Member States would have to do in order to comply with the rules is maintain that they have complied with them, and the Commission's monitoring activity would be entirely superfluous.
Kui oleks nii, piisaks liikmesriikide kinnitusest, et nad on neid reegleid järginud ja reeglid oleksidki järgitud ja komisjonipoolne kontrolltegevus oleks täiesti üleliigne.
Moreover, it is not for the Member States to judge whether the prudent investor test has been met, but for the Commission under the watchful eye of the Community courts.
Liikmesriikide asi ei ole otsustada teadliku investori põhimõttest kinnipidamise üle, seda teeb komisjon, Euroopa Ühenduse kohtuniku kontrolli all.
Despite what they maintain, the French authorities do not seem to have behaved like a prudent investor (see point 5.5).
Hoolimata prantsuse ametivõimude kinnitustest ei paista, et nad oleksid teadliku investeerijana käitunud (vt punkt 5.5).
France Télécom has, moreover, indicated that the phrase ‘appropriate steps’ does not mean a priori that the State has committed itself to adopting financial measures.
FT rõhutas, et väljend “adekvaatseid meetmeid” ei tähenda a priori seda, nagu oleks riik võtnud endale kohustuse finantsalaseid meetmeid vastu võtta.
The Commission would stress the clear contradiction in the French authorities' arguments.
Komisjon rõhutab ilmselget vasturääkivust prantsuse ametivõimude argumentides.
On the one hand, the State maintains that it will behave like a prudent investor.
Ühest küljest väidab riik, et ta käitub teadliku investorina.
In view of the Company's financial situation, the financial analyses and the private shareholder resources, this suggests that the State intends to give France Télécom financial support (a change of management could by no means be considered sufficient, as was subsequently confirmed by the content of the Ambition 2005 plan).
Arvestades Ettevõtte rahanduslikku seisu, finantsanalüütikuid ja erainvestori võimalusi, viitab see sellele, et riik kavatseb anda FT-le rahalist abi (juhtkonnavahetust ei saaks mingil juhul piisavaks pidada, mida kinnitas plaani Ambitsioonid 2005 sisu).
On the other hand, when the French authorities maintain that the measures are not financial, this suggests that they intended to act in their capacity as a public authority.
Teisest küljest, kui prantsuse ametivõimud väidavad, et meetmed ei ole rahanduslikud, näitab see seda, et nad kavatsevad tegutseda avaliku võimuna.
As to the French authorities' argument based on the Compagnie nationale Air France judgment, according to which the remarks at issue cannot imply a firm and unconditional commitment on the part of the State as they are not sufficiently precise, this argument is based on a confusion between the question of the date of the commitment and the assessment of that commitment in the light of the prudent private investor principle.
Selles osas, mis puutub prantsuse ametivõimude argumenti seoses riikliku ettevõttega Air France seonduva kohtupraktikaga, vastavalt millele süüdistuse aluseks olevad väited ei saanud sisaldada riigipoolset kindlat ja tingimusteta kohustust, kuna nad ei olnud piisavalt täpsed, siis see argument rajaneb kohustuse kuupäeva küsimuse segiajamises selle kohustuse hindamisega teadliku erainvestori põhimõtte osas.
As far as the date of the commitment is concerned, the Commission would point out that the case law does not rule out the possibility that a firm commitment may exist prior to all the precise implementing arrangements being known.
Kohustuse kuupäevast rääkides juhib Komisjon tähelepanu, et nimetatud kohtupraktika ei välista seda, et kindel kohustus võib eksisteerida enne seda, kui kõik täpse teostamise formaalsused teatavaks saavad.
On the other hand, what the Court of First Instance of the European Communities stresses is that a private investor in general would not take an irrevocable investment decision as long as the final details of the investment have not been fixed.
Euroopa ühenduste esimese astme kohus rõhutab vastukaaluks, et erainvestor ei võta tavaliselt vastu ümberlükkamatut otsust investeerida, kuni investeeringu lõplikud formaalsused ei ole määratletud.
The other relevant circumstances surrounding the said declarations confirm the clarity and firmness of the Minister's message and the will of the State to commit itself in full knowledge of all the facts.
Lisaks kinnitavad teised nimetatud deklaratsioone ümbritsevad asjakohased tingimused ministri sõnumi selgust ja kindlust ning samuti riigi tahet võtta see kohustus endale, olles asjast täielikult teadlik.
Thus, in July 2002, the State did not simply issue public declarations; it also contacted the main market operators in order that they might act as go-betweens with investors.
Niisiis ei rahuldunud riik juba juulis 2002 üksnes avalike deklaratsioonidega, vaid võttis ühendust ka turu peamiste tegijatega, selleks, et need tegutseksid investeerijate juures vahendajatena.
The urgency due to the Company's financial situation confirms the existence of a firm decision by the State to support France Télécom.
Ettevõtte rahalise seisukorraga seostuva situatsiooni pakilisus kinnitab riigi kindla otsuse olemasolu FT-d toetada.
During the first half of 2002, France Télécom saw its credit rating downgraded following publication of its 2001 annual accounts.
aasta esimese poole jooksul nägi FT, kuidas tema reiting langeb pärast 2001. aasta finantsaruande avaldamist.
The lowest point in the downgrading of France Télécom's credit rating was reached on 24 June 2002 when Moody's downgraded the Company's rating to just above that of junk bond, thereby making it very difficult for it to refinance its debt.
FT reitingu languse tipphetkeks oli 24. juuni 2002, kui Moody's langetas Ettevõtte reitingut kuni reani, mis oli pisut ülalpool kui “rämpsvõlakirjad”, muutes tema võla refinantseerimise seega väga keeruliseks.
This downgrading caused considerable concern on the financial markets about France Télécom ' s financial situation (and in particular about its capacity to refinance its EUR 15 billion debt falling due at the end of 2003), and the markets expected a reaction from the State designed to reassure them.
See langetamine tekitas finantsturgudel väga suurt rahutust seoses FT rahalise seisuga (eriti kuna tema 15 miljardi euro suuruse võla refinantseerimise tähtaeg pidi saama täis aastal 2003) ja turud ootasid siis riigi reaktsiooni, mis võiks neid rahustada.
These circumstances show, in the Commission ' s opinion, that the State had to act urgently to reassure the market and to prevent any further downgrading of France Télécom ' s credit rating to that of junk bond status, as this would have had a highly negative impact on the Company ' s financial situation.
See olukord viitab komisjoni arvates sellele, et riik pidi kiiresti sekkuma, et turgu veenda ja vältida FT reitingu langemist “rämpsvõlakirjade” reale, millel oleks olnud tugevalt negatiivseid tagajärgi Ettevõtte rahanduslikule seisule.
The State thus retained this trust through successive declarations.
Riik säilitas seega usalduse järgnevate deklaratsioonide abil.
In fact, the State ' s intervention had the effect of preventing any downgrading of the Company ' s credit rating to that of junk bond status, as is, moreover, clearly stated in S & P ' s press release of 12 July 2002, where the assurances provided by the State are hailed as being a key factor in France Télécom's not being reduced to junk bond status.
Riigi sekkumise tulemuseks oli faktiliselt Ettevõtte reitingu “rämpsvõlakirjade” tasemele langemise takistamine, nagu S & P 12. juulil 2002 selgelt väljendas, öeldes, et riigi poolt antud tagatised olid võtmefaktoriks selles, et FT ei langenud “rämpsvõlakirjade” tasandile.
In conclusion, while each of these declarations taken separately might not suffice to prove the existence of a decision by the State to support France Télécom, taken together they do seem to suggest that such a decision exists (being embodied in the offer of the shareholder loan to France Télécom upfront of the State's participation in a future recapitalisation).
Kokkuvõttes, kui neist deklaratsioonidest eraldi võetuna ei piisaks, näitamaks riigi otsust FT-d toetada, siis nimetatud deklaratsioonide kogum tundub viitavat sellise otsuse olemasolule (mis materialiseerus aktsiatega tagatud laenu pakkumisena FT-le riigi tulevases rekapitaliseerimises osalemise ootuses).
Such was at all events the view taken by the markets.
Nii said igatahes asjast aru turud.
The firm character of that decision would be confirmed in the event of its being established that the declarations are binding under domestic law and are capable of placing the State's credibility on the line.
Lisaks kinnitaks selle otsuse kindlust ka see, kui selguks, et need deklaratsioonid on vastuolus siseriiklike seadustega ja võivad panna riigi usaldatavuse kaalule.
First of all, the Commission has studied the question whether, under domestic law, a private investor who has made the same declarations as the State would be obliged to keep his promises.
Komisjon mainib ääremärkusena, et ta uuris küsimust, kas riigisiseste seaduste kohaselt oleks erainvestor, kes on teinud sarnaseid deklaratsioone nagu riik, kohustatud oma lubadusi pidama.
In view of the fact that, in the present case, the investor is the State, the study of domestic law also included administrative law.
Kuna antud juhul on investeerijaks riik, puudutas siseriiklike seaduste uurimine ka haldusvõigust.
The Commission commissioned an expert report on the subject and it also received several reports from third parties.
Komisjon märgib, et ta palus selle küsimuse kohta ekspertraportit ja sai ka kolmandate isikute käest mitmeid raporteid.
On the basis of this information, the Commission cannot rule out at this stage that the declarations in question may have binding force under French administrative, civil, commercial and criminal law, as well as under the law of the State of New York.
Selle informatsiooni põhjal ei saa Komisjon selles staadiumis välistada, et nimetatud deklaratsioonidel on prantsuse haldus-, tsiviil-, kaubandus- ja kriminaalõiguse alusel kohustuslik jõud, samuti nagu New Yorgi osariigi seaduste järgi.