natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Both semi-terrestrial and aquatic caged animals should have the opportunity to withdraw to shaded areas within the enclosure.
Nii osaliselt maismaal kui ka vees elunevatele kahepaiksetele tuleb anda võimalus eralduda hoidmiskoha varjulisemasse alasse.
Amphibians are very sensitive to noise (airborne stimuli) and vibration (substrate-borne stimuli) and are disturbed by any new, unexpected stimulus.
Kahepaiksed on väga tundlikud mürale (õhumüra) ja vibratsioonile (allapanu materjalist tulenev) ning neid häirib iga uus, ootamatu ärritus.
Therefore, such extraneous disturbances should be minimised.
Seetõttu tuleb võõraid segavaid tegureid vähendada miinimumini.
Adequate alarm systems are recommended if circulation systems are used and/or aeration is required.
Veeringlussüsteemi ja/või õhutamissüsteemi kasutamisel on soovitav kasutada sobivaid alarmsüsteeme.
(See paragraph 4.1. of the General section)
(Vaata üldosa punkt 4.1.)
In most amphibians, social behaviour is mainly restricted to the mating season.
Enamikule kahepaiksetest piirdub sotsiaalne käitumine paaritumishooajaga.
However, group-housing of amphibians is advisable, for instance to improve feeding and reduce fear responses.
Siiski on soovitav kahepaikseid pidada rühmas, näiteks söömise parandamiseks ja hirmureflekside vähendamiseks.
For example, in Xenopus spp. group feeding promotes feeding frenzies inducing all animals to feed.
Näiteks kannuskonnadel tekitab rühmas söötmine kõigis loomades „söömishulluse”.
At very low stocking densities such frenzies do not occur and food is frequently not eaten.
Väga madala loomkoormuse juures sellist vastastikust stimulatsiooni ei teki ning toit jäetakse sageli söömata.
To avoid cannibalism in certain species (particularly among larval Ambystoma spp. and Scaphiopus spp.), these animals should be maintained in small groups.
Teatud liikide kannibalismi vältimiseks (eriti tömpsuulased Ambystoma spp. ja Scaphiopus spp.) tuleb neid loomi hoida väikestes rühmades.
Cannibalism in groups can be reduced by size grading.
Rühmas esinevat kannibalismi saab vähendada rühmade loomisega suuruse järgi.
The terrestrial habitat of amphibians should be structured, including, for example, branches, leaves, pieces of bark, stones or other suitable man-made materials.
Kahepaiksete maismaaelupaik peab olema struktureeritud, sisaldama näiteks puuoksi, lehti, kooretükke, kive või sobivaid kunstmaterjale.
Amphibians benefit from such environmental enrichment in different ways: for example, such inclusions allow animals to hide, and provide labels for visual and spatial orientation.
Keskkonna mitmekesistamine on kahepaiksetele kasulik mitmel viisil, näiteks võimaldavad sellised eraldused loomadel peituda ning annavad juhiseid ruumis visuaalselt ja ruumiliselt orienteerumiseks.
The side walls of the terraria should be textured to provide a structured surface.
Terraariumi külgseinad peavad olema struktuurse pinna tekitamiseks tekstureeritud.
The provision of hiding places/shelters that are appropriate to the amphibian's needs is recommended, because they can reduce stress on captive amphibians.
Kahepaikse vajadustele vastavad peidupaigad/varjupaigad on soovitavad, kuna need leevendavad vangistatud kahepaiksete stressi.
For example, in Xenopus spp. a tube of ceramic or plastic may be provided.
Näiteks kannuskonnadele Xenopus spp. sobivad savi- või plastiktorud.
Refuges should be inspected regularly for sick or injured animals.
Varjupaiku peab regulaarselt kontrollima haigete või vigastatud loomade avastamiseks.
A dark floor to the tank may enhance the sense of security in the animals.
Tume põrandapind võib tõsta loomade turvatunnet.
Materials used for enrichment devices should not be detrimental to the health of the amphibians.
Mitmekesistamisvahendite materjal ei tohi olla kahepaiksete tervist kahjustav.
Enclosures and enrichment structures should have smooth surfaces and rounded edges to minimise the risk of injury to the amphibian's skin.
Hoidmiskohad ja mitmekesistamise elemendid peavad olema sileda pinnaga ja ümardatud nurkadega, et vähendada vigastuste ohtu kahepaiksete nahale.
Enclosures for aquatic amphibians
Veekahepaiksete hoidmiskohad
Care is needed to ensure that aeration does not cause injury to the animals.
Hoolega tuleb jälgida, et õhutamine loomi ei vigastaks.
Unless a proper flow system is in place, the water in the enclosures should be renewed with water of an appropriate quality about twice a week.
Korraliku voolusüsteemi puudumisel tuleb hoidmiskohtade vett vahetada sobiva kvaliteediga vee vastu umbes kaks korda nädalas.
For Xenopus spp., systems with regular changes of water (fill-and-dump systems) are sufficient for maintaining appropriate water quality (such as minimising levels in ammonia).
Kannuskonnade Xenopus spp. jaoks on sobiva veekvaliteedi säilitamiseks (näiteks ammoniaagi taseme madalal hoidmiseks) piisavad korrapärase veevahetusega süsteemid (täida-ja-tühjenda süsteemid).
Airstones are not required for Xenopus.
Kannuskonnadele ei ole õhukivid nõutavad.
Furthermore, long, narrow enclosures should be avoided since they may restrict locomotor activity and social behaviour such as feeding frenzies.
Pikki kitsaid hoidmiskohti tuleb vältida, kuna need võivad piirata lokomotoorset tegevust ja sotsiaalset käitumist, nt vastastikust söömise stimuleerimist.
Table I.2.
Tabel I.2
Aquatic urodeles, e.g., Ambystoma spp: Minimum enclosure dimensions and space allowances
Vees elunevad kahepaiksed sabakonnalised, näiteks Ambystoma spp.: hoidmiskoha miinimummõõdud ja ruumi minimaalsed mõõdud
Body length [28](cm)
Kehapikkus [28](cm)
Minimum water surface area (cm2)
Veepinna minimaalne pindala (cm2)
Minimum water surface area for each additional animal in group-holding (cm2)
Veepinna minimaalne pindala rühmas iga täiendava looma kohta (cm2)
Minimum water depth (cm)
Vee minimaalne sügavus (cm)
Table I.3.
Tabel I.3
Body length [30] (cm)
Kehapikkus [30] (cm)
Less than 6
alla 6
from 6 to 9
alates 6 kuni 9
over 9 to 12
üle 9 kuni 12
over 12
üle 12
Enclosures for semi-aquatic and semi-terrestrial amphibians
Hoidmiskohad osaliselt vees elunevatele kahepaiksetele ja osaliselt maismaal elunevatele kahepaiksetele
Semi-aquatic and semi-terrestrial amphibians are kept in enclosures consisting of a terrestrial part and a aquatic part.
Osaliselt vees elunevaid kahepaikseid ja osaliselt maismaal elunevaid kahepaikseid peetakse hoidmiskohtades, milles on nii veega kaetud kui ka maismaaosa.
The water area of the terrarium should allow animals to submerge.
Terraariumi veega osas peavad loomad saama sukelduda.
Unless a flow-through system is used, water should be renewed at least twice a week.
Kui läbivoolusüsteem puudub, siis peab vett uuendama vähemalt kaks korda nädalas.
Each terrarium should be covered to prevent escape.
Terraariumid peavad olema põgenemise vältimiseks kaetud.
It is advisable to paint or otherwise cover the outside of transparent walls to minimise damage to the animal.
Läbipaistvate seinte väliskülg on soovitav vigastuste vältimiseks üle värvida või muul viisil katta.
Additions to the interior design can include: soft-foamed plastic material on the floor near the pool area, stones, pieces of artificial bark material, artificial branches and leaves, and shelves.
Sisekujunduse lisandid võivad olla järgmised: vahtkummist põrandamaterjal basseini läheduses, kivid, kunstkoorematerjal, kunstpuuoksad ja -lehed ning riiulid.
Fine sawdust and any other related small-particle substrate should be avoided, as it affects the sensitive body skin, harbours pathogens and is difficult to clean and re-use.
Peenikest saepuru või teisi peeneteralisi allapanumaterjale tuleb vältida, kuna see kahjustab tundlikku nahka, soodustab patogeenide levikut ning seda on raske puhastada ja taaskasutada.
Table I.4.
Tabel I.4
Semi-aquatic anurans, e.g., Rana temporaria: Minimum enclosure dimensions and space allowances
Osaliselt vees elunevad päriskonnalised, näiteks rohukonnad Rana temporaria: hoidmiskoha miinimummõõdud ja ruumi minimaalsed mõõdud
Body length [31](cm)
Kehapikkus [31](cm)
Minimum enclosure size [32] (cm2)
Hoidmiskoha minimaalne pindala [32] (cm2)
Minimum area for each additional animal in group holding (cm2)
Minimaalne pindala iga täiendava looma kohta rühmas (cm2)
Minimum enclosure height [33] (cm)
Hoidmiskoha minimaalne kõrgus [33] (cm)
Minimum water depth
Vee minimaalne sügavus
over 5,0 to 7,5
üle 5,0 kuni 7,5
over 7,5
üle 7,5
Table I.5.
Tabel I.5
Semi-terrestrial anurans, e.g., Bufo marinus: Minimum enclosure dimensions and space allowances
Osaliselt maismaa päriskonnalised, näiteks Bufo marinus: hoidmiskoha miinimummõõdud ja ruumi minimaalsed mõõdud
Body length [34](cm)
Kehapikkus [34](cm)
Minimum enclosure size [35](cm2)
Hoidmiskoha minimaalne pindala [35](cm2)
Minimum area for each additional animal in group-holding (cm2)
Minimaalne pindala iga täiendava looma kohta rühmas pidamisel (cm2)
Minimum enclosure height [36] (cm)
Hoidmiskoha minimaalne kõrgus [36] (cm)
Enclosures for arboreal amphibians
Puiseluliste kahepaiksete piirdeaiad
Having regard for the behaviour of different arboreal species, every effort should be made to allow for this by the provision of appropriate structures for climbing and resting by arboreal species (see section 4.3.2).
Arvestades erinevate puu otsas elunevate kahepaiksete liikide käitumist, tuleks püüelda selle poole, et puiseluliste liikide hoidmiskohas oleksid sobivad elemendid ronimiseks ja puhkamiseks (vaata punkt 4.3.2).
In addition, it is necessary to provide water in which they can submerge themselves or seek greater humidity.
Lisaks on vaja võimaldada vett sukeldumiseks ja suhtelise õhuniiskuse suurendamiseks.
If water dishes are used, they should be arranged in such a way that they are easy for the amphibians to enter or to leave.
Veenõude kasutamisel peab nende paigutus võimaldama kahepaiksetele kerget sisse- ja väljapääsu.
Table I.6:
Tabel I.6
Arboreal anurans, e.g., Hyla cinerea: Minimum enclosure dimensions and space allowances
Puiselulised päriskonnalised, näiteks Hyla cinerea: hoidmiskoha miinimummõõdud ja ruumi minimaalsed mõõdud
Body length [37](cm)
Kehapikkus [37](cm)
Minimum enclosure size [38](cm2)
Hoidmiskoha minimaalne pindala [38](cm2)
Minimum enclosure height [39](cm)
Hoidmiskoha minimaalne kõrgus [39](cm)
over 3,0
üle 3,0
The majority of amphibians are carnivores with food preferences for living small invertebrates (such as larvae, insects and worms).
Enamik kahepaiksetest on lihasööjad, kes eelistavad toiduks väikseid elusaid selgrootuid (näiteks vastsed, putukad ja ussikesed).
Captive animals should be maintained on their natural foods or on foodstuffs approximating those of their natural diets.
Vangistuses peetavaid loomi peab söötma nende loomuliku toiduga või toiduainetega, mis sarnanevad nende loomuliku toiduga.
However, captive aquatic amphibians can successfully be maintained on pieces of fish fillet or scrapings from frozen liver and heart.
Samas võib kahepaikseid edukalt sööta ka kalafilee tükikestega või külmutatud neeru ja südame kaabetega.
The feeding frequency should be related to environmental conditions, such as temperature and light intensity.
Söötmissagedus peab olema seotud keskkonnatingimustega, näiteks temperatuuri ja valguse intensiivsusega.
Daily feeding is not advisable for adult animals, but once to three times weekly to satiation at each feeding is recommended.
Täiskasvanud loomi ei soovitata iga päev sööta, piisab söötmisest üks kuni kolm korda nädalas täiskõhutunde tekkimiseni.
For aquatic and semi-aquatic amphibians water quality, including the concentration of ammonia and the pH level in water, should be regularly monitored.
Vees elunevate ja osaliselt vees elunevate kahepaiksete vee kvaliteeti tuleb pidevalt jälgida, sealhulgas ammoniaagi kontsentratsiooni ning vee pH taset.
(See paragraph 4.8 of the General section)
(Vaata üldosa punkt 4.8.)
In order to avoid diseases, the terrestrial and aquatic areas in the terraria should be carefully cleaned to remove dirt, excrement and food particles.
Haiguste vältimiseks tuleb terraariumi maismaa- ja veealad hoolikalt mustusest, väljaheitest ning toiduosakestest puhastada.
The skin of amphibians can be easily damaged.
Kahepaiksete nahka võib kergesti vigastada.
Care is required during handling, which should be kept to a minimum.
Kohtlemine peab olema ettevaatlik ja seda tuleb teha minimaalselt.
Anaesthesia and humane killing
Anesteesia ja humaanne surmamine
Invasive, potentially painful procedures should be accompanied both by analgesia and anaesthesia.
Invasiivsed, potentsiaalselt valusad katsed tuleb läbi viia nii valuvaigisteid kui ka tuimestust kasutades.
As amphibians' skin accounts for a significant portion of normal gaseous exchanges, in anaesthetised animals, in which lung respiration is reduced or interrupted, the body skin should always be kept moist, for example with a wet tissue.
Kuna kahepaiksetel sõltub nahast märkimisväärne osa normaalsest gaasivahetusest, siis peab tuimestuse all viibivate loomade, kelle kopsuhingamine on vähendatud või katkestatud, nahk olema alati niisutatud, näiteks märja salvrätiku abil.
Where animals need to be identified individually there are a number of suitable methods such as transponders; tank labels for individually housed animals; monitoring pigment or wart configurations; small labels by coloured thread.
Loomade üksikult identifitseerimiseks sobivad erinevaid meetodid, näiteks mikrokiibid, basseini märgid üksikult peetavate loomade puhul, pigmendi või tüügaste paigutuse jälgimine, väiksed värvilisest niidist märgistused.
Chemical markings should not be used, since substances are absorbed through the skin, possibly causing toxic effects.
Keemilist märgistamist ei ole soovitav kasutada, kuna ained imenduvad läbi naha ja võivad mõjuda toksiliselt.
Toe clipping is deleterious and should not be carried out.
Varvaste kärpimine on tervistkahjustav ning seetõttu ebasoovitav.
During transport, amphibians should be provided with sufficient air and moisture and, if necessary, appropriate devices to maintain the required temperature and humidity.
Transportimisel peab kahepaiksetel olema piisavalt õhku ja õhuniiskust ning vajaduse korral sobivad vahendid nõutava temperatuuri ja suhtelise õhuniiskuse tagamiseks.
SPECIES-SPECIFIC GUIDELINES FOR REPTILES
LIIGISPETSIIFILISED SUUNISED ROOMAJATE PIDAMISEKS
According to morphological systematics, reptiles include the main orders Rhynchocephalia (tuatara), Squamata (lizards, snakes), Chelonia (tortoises, turtles, and terrapins), and Crocodilia (alligators, crocodiles, caimans, and gavials).
Morfoloogilise süstemaatika järgi hõlmavad roomajad neli põhiseltsi: kärsspealised Rhynchocephalia (tuatara), soomuselised Squamata (sisalikud, maod), kilpkonnalised Chelonia (kilpkonnad merikilpkonnad ja lamekilpkonnad) ja krokodillilised Crocodilia (alligaatorid, krokodillid, kaimanid ja gaavialid).
They differ greatly in their patterns of geographic distribution and in the diversity of living types.
Nende geograafiline levik ja eluviisid varieeruvad oluliselt.
In contrast to the more or less smooth and moist skin seen in amphibians, reptiles have a skin protected by overlapping scales (snakes, lizards), by a box-like shell (chelonians), or by bone plates in the skin (crocodiles, alligators, and caimans).
Erinevalt kahepaiksete peaaegu siledast ja niiskest nahast on roomajate nahk kaetud kattuvate soomustega (maod, sisalikud), karbiga (kilpkonnalised) või naha luustunud plaatidega (krokodillid, alligaatorid ja kaimanid).
The thick skin is an adaptation to better protect reptiles from the water loss that occurs with the permeable skin of amphibians.
Roomajate paks nahk on võrreldes kahepaiksete vedelikke läbilaskva nahaga veekaotusega paremini kohastunud.
Table J.1. lists two very general habitat categories of reptiles and examples of species of each habitat frequently used for experimental and other scientific purposes.
Tabelis J.1 esitatakse kaks väga üldist roomajate elupaika ja tuuakse näited mõlema elupaiga liikidest, keda sageli kasutatakse katsetes ja muudel teaduslikel eesmärkidel.
The following proposals provide details on the basic housing and care conditions recommended for species found within these habitats.
Järgmised juhtnöörid täpsustavad nende elupaikade liikide pidamise ja hooldamise põhitingimusi.
Specific procedures may require the use of certain other species which do not fall into these categories, such as semi-aquatic, arboreal or rock-climbing reptiles.
Teatud katsete jaoks võib vaja minna teisi liike, mis jäävad esitatud kategooriatest väljapoole, näiteks osaliselt vees, puudel või mägedes elunevad roomajad.
Additional information on species and habitats is available in the background information document by the expert group.
Lisainformatsiooni liikide ja elupaikade kohta saab eksperdirühma taustainformatsiooni materjalidest.
Where possible, reptiles used for experimental or other scientific purposes should be procured from reputable suppliers.
Võimalusel tuleb katsetes või muudel teaduslikel eesmärkidel kasutatavad loomad soetada hea mainega varustajatelt.
Table J.1.
Tabel J.1
Two habitat categories and examples of reptile species of each habitat frequently used
Kaks elupaiga kategooriat ja sagedamini kasutatavate roomajate liikide näited elupaikade kaupa
Trachemys scripta elegans Red-eared terrapin
Trachemys scripta elegans punatriipkilpkonn
Mississippi Valley drainage/Quiet water with muddy bottom
Mississippi oru valgala/vaikne mudase põhjaga veekogu
20 oC to 25 oC
20–25 oC
Terrestrial
Maismaal elunev
Thamnophis sirtalis Common garter snake
Thamnophis sirtalis harilik triipmadu
North America/Woodland, wet areas
Põhja-Ameerika/metsad, märgalad
22 oC to 27 oC
22–27 oC
Enclosures of reptiles should be adequately ventilated.
Roomajate hoidmiskohad peavad olema piisava ventilatsiooniga.
To prevent animals from escaping, ventilation should be screen-covered.
Loomade põgenemise vältimiseks peavad ventilatsiooniavad olema kaetud.
Reptiles are ectothermic.
Roomajad on kõigusoojased.
In order to maintain their body temperatures, under natural conditions they will select microenvironments in which they can gain or lose heat.
Kehatemperatuuri säilitamiseks valivad nad looduslikus keskkonnas mikrokliima, milles nad saavad end vastavalt vajadusele kas soojendada või jahutada.
Therefore, enclosures should offer to the animals areas of different temperatures (temperature gradient).
Seetõttu peavad hoidmiskohtade sees olema erineva temperatuuriga alad (temperatuurigradient).
Temperature requirements of different species vary considerably and may even fluctuate in the same species at different times of the year.
Erinevate liikide vajadused erinevad temperatuuri osas oluliselt ja võivad erinevatel aastaaegadel kõikuda sama liigi lõikes.
In the laboratory, room and water temperatures should be controlled.
Laboris peab toa- ja veetemperatuuri kontrollima.
In many reptiles, sex determination and gonadal differentiation are temperature-dependent.
Paljude roomajate puhul sõltub temperatuurist sooline määratlus ja sugunäärmete erinevus.
An incandescent lamp positioned over the platform provided as a resting board will allow basking reptiles to increase their body temperature.
Puhkeplatvormi kohale paigutatud hõõglamp võimaldab seal peesitavatel roomajatel kehatemperatuuri tõsta.
When the lights are turned off, a flat heating device may be used.
Tulede kustutamise järel võib kasutada konstantset küttekeha.
Terraria of snakes or lizards from tropical biotopes should be furnished with at least one warmth-plate.
Troopiliste biotoopide madude või sisalike terraariumide sisustuse hulka peab kuuluma vähemalt üks soojendusplaat.
Heating devices should be thermostatically-controlled to prevent the animals from overheating and burning.
Küttekehad peavad olema loomade ülekuumenemise ja põletamise vältimiseks termostaadiga reguleeritavad.
In order to regulate humidity, it will also be necessary to regulate the ventilation rate.
Suhtelise õhuniiskuse reguleerimiseks võib osutuda vajalikuks ventilatsioonitaseme reguleerimine.
A relative humidity of 70 to 90 % can be maintained by evaporating water from a container placed near the heater.
70–90 % suhtelise õhuniiskuse taset saab säilitada, aurustades küttekeha juurde asetatud veenõust vett.
The provision of areas of different humidity (humidity gradient) is beneficial.
Erinevate suhtelise õhuniiskuse tasemega alade (suhtelise õhuniiskuse gradient) loomine on kasulik.
Appropriate light and dark regimes for each species, life stage, and time of the year should be provided.
Vastavalt liigile, elujärgule ja aastaajale tuleb kasutada sobivat valguse ja pimeduse režiimi.
Reptiles should have the opportunity to withdraw to shaded areas within the enclosure.
Roomajatele peab andma võimaluse tagasi tõmbuda hoidmiskoha varjulisematele aladele.
Light or sun lamps should not be the sole source of heat.
Valgusallikad ei tohi piirduda valgustus- või ultraviolettlampidega.
The provision of ultraviolet radiation is necessary to stimulate the animal's production of vitamin D.
Ultraviolettkiirgus on loomale vajalik D-vitamiini sünteesi stimuleerimiseks.
Reptiles are very sensitive to acoustic noise (airborne stimuli) and to vibratory noise (substrate-borne stimuli) and are disturbed by any new, unexpected stimulus.
Roomajad on väga tundlikud akustilise müra (õhumüra) ja vibratsioonimüra (allapanust tulenev ärritus) suhtes ning neid häirib iga uus ootamatu ärritaja.
Adequate alarm systems should be provided if water circulation systems are used and/or aeration is required.
Kasutatavale veeringlus- ja/või õhutussüsteemile tuleb paigutada sobivad alarmsüsteemid.
Care is needed when housing different species of possible different health status.
Võimaliku erineva terviseseisundiga erinevate liikide pidamisel tuleb olla ettevaatlik.
(See paragraph 4.5.2. of the General section)
(Vaata üldosa punkt 4.5.2.)
The habitat of reptiles should be structured to include, for example, natural or artificial branches, leaves, pieces of bark and stones.
Roomajate elupaik peab olema struktureeritud ja sisaldama näiteks looduslikke või kunstoksi, lehti, puukooretükke ja kive.
Reptiles benefit from such environmental enrichment in different ways: for example, such inclusions allow animals to hide, and provide labels for visual and spatial orientation.
Roomajatele on taoline keskkonna mitmekesistamine kasulik mitmel viisil: näiteks annab sisustus võimaluse loomadel end peita ning pakub suuniseid visuaalseks ja ruumiliseks orienteerumiseks.
To prevent collision with clear glass, the side walls of the terraria should be patterned to provide a structured surface.
Et vältida läbipaistva klaasiga kokkupõrkamist, peavad terraariumi külgklaasid olema värvitud mustriliseks, mis jätab loomadele mulje, et pind on struktureeritud.
Enclosures and enclosure furniture should have smooth surfaces and rounded edges to minimise the risk of injury, and in the most sensitive species opaque materials should be used.
Hoidmiskohad ja sisustus peab olema sileda pinnaga ja ümardatud nurkadega, et vähendada vigastuste ohtu. Eriti tundlike liikide puhul peab kasutama matte materjale.
Enclosures for aquatic reptiles
Veeroomajate hoidmiskohad
Aquatic reptiles should be accommodated in water-circulated, filtered, and aerated tanks.
Veeroomajaid peab pidama veeringlusega, filtriga ja õhutatud paakides (akvaariumides).
The water should be renewed about twice per week.
Vett peab uuendama kaks korda nädalas.
To minimise the bacterial contamination of the water, water temperatures should not exceed 25 oC.
Vee minimaalseks bakterioloogiliseks saastumiseks ei tohi veetemperatuur ületada 25 oC.
Water levels should be sufficient for reptiles to submerge.
Veetase peab olema piisav, et roomajad saaksid sukelduda.
A platform should be provided as a resting board on which the reptiles can haul out or under which take shelter.
Puhkamiseks peab olema platvorm, mille peale roomajad pääsevad või mille alla nad saavad varjuda.
Such platforms should be made of suitable materials, such as wood, so that animals are able to get a purchase with their claws in order to pull themselves out of the water.
Platvormid peavad olema sobivast materjalist, näiteks puidust, millest loomad saavad veest välja tulles küünistega kinni haarata.