natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Case T-297/02 (OJ C 289, 23.11.2002, p. 37).
Kohtuasi T-297/02 (EÜT C 289, 23.11.2002, lk 37).
Available on the Internet site of ACEA: www.aceaspa.it
Võib lugeda ACEA veebisaidil: www.aceaspa.it
OJ L 205, 22.7.1998, p. 68.
jaanuari 1998. aasta otsus (EÜT L 205, 22.7.1998, lk 68).
OJ C 6, 10.1.2004, p. 21.
ELT C 6, 10.1.2004, lk 21.
In the case N 707/02 — The Netherlands — MEP — Diffusion of renewable energy, approved by the Commission on 19.3.2003 it is written that the scheme will only favour the producers of renewable electricity and producers of CHP electricity who are feeding that electricity into the grid.
Juhtum N 707/02: Madalmaad – MEP – taastuvenergia jaotus – 19. märtsil 2003 tehtud komisjoni otsuses tõdeti, et toetuskava eesmärk on toetada vaid taastuvenergiaallikaid kasutavaid energiatootjaid ning soojust ja elektrit koostootvaid ettevõtjad, kelle toodetud elekter suunatakse jaotusvõrku.
The financial assistance provided to these selective groups of producers of electricity will strengthen their position on the global electricity market, which may possibly lead to a change in market conditions.
Neile valitud elektritootjatele antud rahaline toetus tugevdab nende positsiooni energia maailmaturul ja see võib muuta turutingimusi.
Such strengthening of the position of the relevant undertakings as compared with other undertakings competing with them within the Community must be regarded as affecting trade between Member States.
Kõnealuste ettevõtjate positsiooni tugevdamist teiste nendega ühenduses konkureerivate ettevõtjatega võrreldes tuleb käsitleda liikmesriikidevahelise kaubanduse mõjutamisena.
See recitals 16 and 25 to 27.
Vt punktid 16 ja 25–27.
Judgement of the Court of First Instance of 14 October 2004, in the case T-137/02 (Pollmeier Malchow GmbH & Co. KG v Commission of European Communities).
Esimese astme kohtu 14. oktoobri 2004. aasta otsus kohtuasjas T-137/02 (Pollmeier Malchow GmbH & Co.KG v. komisjon).
Letter from Italy of 29.4.2004.
Itaalia kiri 29.4.2004.
See recital 19.
Vt punkt 19.
See recital 20.
Vt punkt 20.
Article 3 of the Commission Decision stipulates that all necessary measure must be taken by Italy in order to recover from the beneficiaries the unlawful aid thus granted.
Komisjoni otsuse artikkel 3 sätestab, et Itaalia peab võtma kõik vajalikud meetmed, et toetusesaajatelt ebaseaduslik abi tagasi nõuda.
See footnote 6.
Vt joonealust märkust 6.
See recital 21.
Vt punkt 21.
Letter from Italy, 23.7.2003, p. 6.
Itaalia kiri 23.7.2003, lk 6.
See recital 22.
Vt punkt 22.
See recital 23.
Vt punkt 23.4.
See recital 27.
Vt punkt 27.
See recital 29.
Vt punkt 29.
See recital 30.
Vt punkt 30.
See recital 31.
Vt punkt 31.
See in particular the third paragraph in the introduction.
Vt eelkõige sissejuhatuse 3 punkt.
In view of the fact that the reference investment is nil as the alternative is individual heating of households, the Commission accepted that the full investment cost is eligible.
Võrdlusinvesteeringud puuduvad, sest alternatiiv on elamute individuaalne kütmine.
In addition, there is no cost saving accruing from the extension of the network.
Lisaks sellele ei kaasne võrgu laiendamisega kulude kokkuhoidu.
Finally, concerning a pretended incoherence by the Commission in the application of the Deggendorf jurisprudence, of which the decision on SFP would be an example [29], it should be noted that the 1998 decision [30] was based on a commitment from France to reimburse the previous aid which had been the subject of a negative decision. So, Deggendorf was not applicable.
Lõpuks tuleb seoses komisjoni väidetava ebajärjekindlusega Deggendorfi kohtuotsuse kohaldamisel, mille näiteks oleks otsus 1998/466/EÜ, [29] märkida, et 1998. aasta otsus [30] põhines Prantsusmaa kohustusel tagastada eelnev toetus, mille suhtes oli vastu võetud negatiivne otsus ja seega polnud Deggendorfi kohtuotsus kohaldatav.
Investment costs for this project amount to EUR 9500000.
Projekti investeerimiskulud on 9500000 eurot.
They are limited to the amount of the investment related to the heat distribution system, to the exclusion of the re-powered turbine.
Investeeringute suurus sõltub sellest, kui palju investeeritakse soojuse jaotussüsteemi, välja arvatud uuendatud turbiin.
Decision notified under document number C(2005) 41 of 20.1.2005.
jaanuari 2005. aasta otsus, K(2005) 41, (pole veel kohaldatud).
See press release IP05/76 of 20.1.2005.
Vt pressiteade IP/05/76, 20.1.2005.
on the aid scheme which Italy is planning to implement for ship financing
toetuskava kohta, mida Itaalia kavatseb rakendada laevaehituse finantseerimiseks
(notified under document number C(2005) 844)
(teatavaks tehtud numbri K(2005) 844 all)
Having regard to the Treaty establishing the European Community, and in particular the first subparagraph of Article 88(2) thereof,
võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 88 lõiget 2,
Having called on interested parties to submit their comments pursuant to the provisions cited above,
olles kutsunud huvitatud isikuid üles esitama oma märkused vastavalt nendele sätetele,
On 26 November 1998 the Commission approved the Italian shipbuilding guarantee scheme provided for in Article 5 of Law No 261 of 31 July 1997, and considered that the aid intensity provided for by the scheme amounted to 1 %.
novembril 1998. aastal kiitis komisjon heaks Itaalia laevaehitust toetava garantiisüsteemi, mis on sätestatud 31. juuli 1997. aasta seaduse nr 261 artiklis 5, ning võttis arvesse, et süsteemi alusel antava abi määr on 1 %.
It is this notification which is the subject of the present decision.
See teatis ongi käesoleva otsuse teemaks.
Following the notification there was some correspondence with Italy in order to obtain further information.
Pärast teatise saamist toimus Itaaliaga kirjavahetus täiendavate andmete saamiseks.
In addition, the Commission had numerous informal contacts with the Italian authorities and with their consultant, and met them on two occasions.
Lisaks oli komisjonil mitmeid mitteametlikke kontakte Itaalia ametiasutuste ja nende nõustajatega ning komisjon kohtus nendega erineval ajal kaks korda.
By letter dated 30 April 2003, the Commission informed Italy that it had decided to initiate the procedure laid down in Article 88(2) of the EC Treaty in respect of the notified measure.
aprilli 2003. aasta kirjaga teatas komisjon Itaaliale oma otsusest algatada teatatud meetme suhtes EÜ asutamislepingu artikli 88 lõikes 2 sätestatud menetlus.
The Commission Decision to initiate the procedure was published in the Official Journal of the European Union [1].
Komisjoni otsus menetluse algatamise kohta avaldati Euroopa Liidu Teatajas.
The Commission invited interested parties to submit their comments on the aid.
Komisjon kutsus huvitatud isikuid esitama oma märkused abi kohta.
By letters dated 4 June 2003, 22 July 2003 and 3 June 2004 the Italian authorities submitted their observations on the Commission’s Decision to initiate the procedure.
juuni ja 22. juuli 2003. aasta ning 3. juuni 2004. aasta kirjas esitasid Itaalia ametiasutused oma tähelepanekud komisjoni 30. aprilli 2003. aasta otsuse kohta.
A meeting between the Italian authorities and the Commission took place on 27 January 2004.
Itaalia ametiasutused ja komisjon kohtusid 27. jaanuaril 2004.
By letter dated 3 November 2004 the Italian authorities asked the Commission to define its position on the case.
novembri 2004. aasta kirjas palusid Itaalia ametiasutused, et komisjon määraks kindlaks oma seisukoha antud juhtumi puhul.
The Commission replied to that letter on 22 December 2004; it did not receive any further correspondence from Italy.
Komisjon vastas kirjaga 22. detsembril 2004. Pärast seda ei ole komisjon saanud Itaalialt ühtegi kirja.
DESCRIPTION OF THE SCHEME
TOETUSKAVA KIRJELDUS
The Special Guarantee Fund for Ship Financing (Fondo speciale di garanzia per il credito navale — ‘the Fund’) was provided for in Article 5 of Law No 261 of 31 July 1997.
“Fondo speciale di garanzia per il credito navale” (edaspidi “fond”) loomisel toetuti 31. juuli 1997. aasta seaduse nr 261 artiklile 5.
Following a tender procedure, the financial, administrative and technical management of the Fund was entrusted to Mediocredito Centrale SpA (‘Mediocredito’).
Sellele järgnev pakkumismenetlus ja fondi finants-, administratiiv- ja tehniline juhtimine usaldati Mediocredito Centrale SpA-le (“Mediocredito”).
The Fund is intended to cover the risk of failure to recover loans for the construction and conversion of ships granted by banks to Italian and foreign shipowners for work carried out in Italian shipyards.
Fond on mõeldud juhuks, kui Itaalia ja välismaised laevaomanikud ei suuda Itaalia laevatehastes tehtavate laevaehitus- ja -ümberehitustööde kuludeks võetud laenu pangale tagasi maksta.
For this purpose the Fund is to provide second-priority end-financing guarantees to the shipowners.
Selleks annab fond ülalnimetatud omanikele teisese tähtsusega lõppfinantseerimise garantiid.
The Italian authorities have confirmed that the Fund is not yet operative, so that no guarantees have yet been granted.
Itaalia ametiasutused kinnitasid, et kuna fond veel ei toimi, ei anta praegu ka garantiisid.
The financing loan must have a duration of no more than 12 years and amount to no more than 80 % of the contract price; the interest rate must be no lower than that referred to in the resolution of the OECD Council of 3 August 1981, as amended, or may be equal to the market rate in the event that the financing does not receive any other public assistance aimed at reducing the burden of interest.
Finantseerimislaenu tähtaeg ei tohi olla üle kaheteist aasta ja laenu summa mitte üle 80 % lepinguhinnast; intressimäär ei tohi olla OECD nõukogu 3. augusti 1981. aasta resolutsioonis ja selle muudatustes märgitust madalam või madalam turukursist tingimusel, et rahastamist ei toeta muud riiklikud kontsessioonid eesmärgiga vähendada huvitatud kolmandate osapoolte koormust.
In addition, the financing is to be secured by a first mortgage on the vessel.
Lisaks on finantseerimine garanteeritud laevale tehtud esimese hüpoteegiga, mis on finantseerimise objektiks.
The scheme provides guarantees to shipowners assessed as being economically and financially sound by Mediocredito on the basis of the criteria specified in the decree.
Garantiisüsteem tagab laevaomanikele garantiid. Garantii saamiseks hindab Mediocredito seaduses määratud kriteeriumide alusel, kas laevaomanikud on majanduslikult ja finantsiliselt usaldatavad.
A guarantee can be given on a sum no greater than 40 % of the loan and — within this limit — may cover up to 90 % of the final loss incurred by the banks for capital, contractual interest and interest on arrears, at a rate no higher than the reference rate in force on the date of legal proceedings for recovery of the debt, and costs, including court and out-of-court expenses incurred.
Garantii ei tohi olla üle 40 % laenust ja võib selles ulatuses katta kuni 90 % panga poolt kantud lõplikust kahjust seoses kapitali, lepingujärgsete intresside ja tasumata intressidega, mille määr ei tohi olla kõrgem võrdlusväärtusest (viitemäärast), mis kehtis võla ametliku sissenõudemenetluse kuupäeval, samuti muud kulud, sealhulgas kohtu- ja kohtuvälised kulud.
The one-off premium to be paid by the beneficiaries of the Fund is fixed, and was originally set at 1,6 % of the guaranteed amount, independently of the duration of the guaranteed loan.
Fondi soodustatud ettevõtjate poolt makstav ühekordne garantiitasu on fikseeritud ja see oli algselt 1,6 % garanteeritud summast, sõltumata garanteeritud laenu tähtajast.
The Italian authorities subsequently informed the Commission that they intended to redefine the one-off premium, which would now be a maximum of 2,3 % of the guaranteed amount for a 12-year loan, and proportionally less for shorter loans.
Järgnevalt teatasid Itaalia ametiasutused komisjonile oma kavatsusest muuta ühekordse garantiitasu määra, kehtestades selleks 12-aastase laenu puhul 2,3 % garanteeritud summast (vähendades seda proportsionaalselt lühema tähtajaga laenude puhul).
This one-off 2,3 % premium is equivalent to a premium of 0,5 % per annum on the outstanding guaranteed amount of a 12-year loan.
See ühekordne garantiitasu võrdub 0,5 %-lise aastase garantiitasuga 12-aastase garanteeritud laenu maksmata summa pealt.
The Italian authorities considered introducing a mechanism of risk differentiation, whereby different projects would be charged different premiums according to the risk involved in financing the project.
Itaalia ametiasutused kaalusid riski diferentseerimise kasutamist, mis võimaldaks eri projektidele määrata eri garantiitasu vastavalt projekti finantseerimisega seotud riskile.
However, this system was only briefly outlined, and no other detail or information on its operation has been provided to the Commission.
Kuid süsteem oli üldjooneline ning komisjonile ei esitatud üksikasju ega andmeid selle toimimise kohta.
In its decision to initiate proceedings, the Commission expressed doubts as to whether the scheme satisfied all the tests in point 4(3) of the notice of 11 March 2000 on the application of Articles 87 and 88 of the EC Treaty to State aid in the form of guarantees (the ‘Guarantees Notice’) [2], which would have allowed the Commission to conclude that there was no aid involved.
Uurimismenetluse algatamisotsuses väljendas komisjon kahtlust, kas Itaalia laevaehituse finantseerimise garantiisüsteem täidab kõiki tingimusi vastavalt komisjoni 11. märtsi 2000. aasta teatise (EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamise kohta garantiidena antava riigiabi suhtes) lõike 4 punktile 3 (“teatis garantiide kohta”). [2]
Among other things, the Commission wondered whether a State-provided guarantee scheme which charged the same premium to all users independently of the individual risks of the financed project — in a sector where there was a market willing to offer such guarantees — could be considered likely to be self-financing.
Muuhulgas kahtles komisjon, kas riigipoolne garantiisüsteem ikka on isefinantseeriv, kui kõigile kasutajatele, sõltumata finantseeritava projekti individuaalsest riskist, määratakse ühesugune garantiitasu. Pealegi on siin tegemist sektoriga, kus selliste garantiide pakkumiseks on olemas turg.
Also, the Commission had doubts that the premiums paid by the beneficiaries were in line with the market, or sufficient to cover all the costs of the scheme.
Samuti kahtles komisjon, kas soodustatud ettevõtjate garantiitasud on kooskõlas turuga ja on piisavad süsteemi kõigi kulude katmiseks.
Last, the Commission could not be certain that a percentage of only 10 % of the most risky part of the loan would be enough to ensure that the lender assessed the creditworthiness of the borrower properly and minimised the risks associated with the transaction.
Lõpuks ei saa komisjon välistada võimalust, et 10 %-line laenaja jaoks kõige riskantsem, hüpoteegi alla mittekuuluv laenuosa, võib osutuda ebapiisavaks, et laenuandja saaks korralikult hinnata laenuvõtja krediidivõimet ja minimeerida tehinguga seotud riske.
The Italian authorities submit that the Fund does not involve aid, for the following reasons:
Itaalia ametiasutused teatasid, et fond ei kujuta endast riigiabi järgmistel põhjustel:
the rules of the Fund permit guarantees to be granted only to shipowners of meeting strict economic criteria, with a risk profile below the average; these beneficiaries have similar risk profiles, and thus no substantial differentiation of guarantee premiums appears necessary;
fondi reeglid lubavad anda garantiisid ainult heal majanduslikul järjel olevatele laevaomanikele, kelle riskiprofiil on alla keskmise; sellistel soodustatud ettevõtjatel on sarnane riskiprofiil ja seega ei ole vaja garantiitasusid diferentseerida;
a market survey conducted among several credit institutions operating in Italy has shown that the average market premium for similar guarantees is substantially equivalent to that proposed by the Italian authorities.
mitme Itaalia krediidiasutuse poolt läbiviidud katsetused näitasid, et turul pakutav keskmine garantiitasu ühtib suures osas Itaalia ametiasutuste poolt pakutava tasuga.
Thereafter, by letter of 3 June 2004, the Italian authorities indicated their readiness to adopt a system of risk differentiation whereby projects would be charged different premiums according to the financial risk involved.
juuni 2004. aasta kirjaga teatasid Itaalia ametivõimud oma valmisolekust võtta vastu riski diferentseerimissüsteem, mille alusel määratakse projektidele erinevad garantiitasud vastavalt finantsriskile.
This system takes as its point of departure the original 0,5 % p.a. premium.
Süsteem võimaldab algsest aastasest garantiitasust 0,5 %-list kõrvalekaldumist.
Essentially, the premiums would vary according to the length of the loan and the risk of the project.
Loomulikult erinevad garantiitasud olenevalt laenu kestusest ja projektiga seotud riskidest.
Three different risk profiles would be established.
Kehtestatud on kolm erinevat riskiprofiili.
For a 12-year loan, the one-off premium to be paid by the beneficiaries would amount to 2,065 % for the lowest risk category, to 2,603 % for the medium risk category, and to 3,142 % for the highest risk category.
12-aastase laenu korral peaks soodustatud ettevõtja maksma väikese riskikategooria järgi garantiitasu 2,065 %, keskmise riskikategooria järgi 2,603 % ja suure riskikategooria järgi 3,142 %.
This would correspond to a premium ranging between 0,4563 % p.a. of the guaranteed amount for the least risky projects to 0,6562 % p.a. for the most risky ones.
See vastab garantiitasule, mis väikese riskiga projektide puhul on 0,4563 % aastas ja suure riskiga projektide puhul 0,6562 % aastas.
The authorities would establish different ranges of values according to six financial parameters which the authorities would have to assess when a potential beneficiary applied for the scheme.
Ametiasutused peaksid abiskeemis osaleda soovivate potentsiaalsete soodustatud ettevõtjate hindamiseks kehtestama eri väärtused vastavalt kuuele finantsparameetrile.
The applicant’s overall performance in these parameters would result in it being placed into one of the three different risk categories.
Taotleja üldiste tulemuste (näitajate) põhjal paigutatakse ta ühte kolmest riskikategooriast.
However, this system has never been further elaborated, and no other concrete details on its possible operation have been submitted by the Italian authorities.
Selline süsteem on siiski jäänud lõplikult välja töötamata ja Itaalia ametivõimud ei ole esitanud ka muid üksikasjalikke andmeid selle teostatavuse kohta.
Existence of State aid within a meaning of Article 87(1) of the Treaty
Riigiabi olemasolu
Article 87(1) of the Treaty states that any aid granted by a Member State or through State resources which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings is incompatible with the common market in so far as it affects trade between Member States.
EÜ asutamislepingu artikli 87 lõikes 1 sätestatu põhjal on igasugune riigi ressurssidest teatavatele ettevõtetele antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, ühisturuga kokkusobimatu niivõrd, kui see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust.
The measure to be assessed here consists of a guarantee fund providing cover for the financing of loans granted by banks to shipowners for shipbuilding or conversion work carried out in Italian shipyards.
Hinnatav meede kujutab endast garantiifondi, mis tagab pankade poolt laevaomanikele Itaalia dokkides tehtavate ehitus- või ümberehitustööde eest antavate laenude finantseerimise. Komisjon väljendas oma seisukohti selliste garantiide kohta oma teatises EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamise kohta garantiidena antava riigiabi suhtes (“teatis garantiide kohta”).
The Guarantees Notice explains why — under certain conditions — a State guarantee can constitute State aid: ‘The State guarantee enables the borrower to obtain better financial terms for a loan than those normally available on the financial markets.
Teatises garantiide kohta selgitatakse, miks võib riigi garantii teatud tingimistel kujutada endast riigiabi: “Riigigarantii võimaldab laenusaajal saada kapitaliturgudel tavaliselt kehtivatest paremate finantstingimustega laenu.
Typically, with the benefit of the State guarantee, the borrower can obtain lower rates and/or offer less security.
Tavaliselt õnnestub laenusaajal riigigarantii abil kokku leppida madalamates intressimäärades ja/või pakkuda väiksemat tagatist.
In some cases, the borrower would not, without a State guarantee, find a financial institution prepared to lend on any terms (…).
Mõnel juhul ei õnnestu laenusaajal ilma riigigarantiita leida mis tahes tingimustel laenu andvat rahaasutust.
The benefit of a State guarantee is that the risk associated with the guarantee is carried by the State.
Riigigarantii eelis on see, et garantiiga seotud riski kannab riik.
This carrying of a risk by the State should normally be remunerated by an appropriate premium.
Riigi riskivalmidus tuleks tavapäraselt hüvitada asjakohase garantiitasuga.
Where the State forgoes such a premium, there is both a benefit for the undertaking and a drain on the resources of the State.
Kui riik loobub nimetatud tasust, siis on see ühtaegu eelis ettevõtjale ja riigi ressursside raiskamine.
Thus, even if no payments are ever made by the State under a guarantee, there may nevertheless be a State aid under Article 87(1)’ [4].
Isegi kui riik ei tee ühtegi garantiiga seotud väljamakset, võib ikkagi olla tegemist riigiabiga artikli 87 lõike 1 kohaselt.” [4]
Economic advantage
Majanduslik kasu
The main question in the present case is whether the premiums charged for the guarantee reflect an adequate market price.
Peamiseks küsimuseks käesoleval juhul on see, kas garantiitasu kajastab adekvaatset turuhinda.
In light of the general principles of State aid review, and on the basis of the provisions outlined above, it is evident that the underlying principle of the Guarantees Notice is that the benchmark for assessing whether a guarantee is free of State aid is the market.
Riigiabi põhiprintsiipe ja ülaltoodud sätteid silmas pidades on ilmne, et teatise kohaselt on turg peamine kriteerium, mille abil saab hinnata, kas garantii kujutab endast riigiabi.
If the State obtains a remuneration for the guarantee that is equivalent to what a private market operator would charge to equivalent beneficiaries, the beneficiaries are not being granted any advantage, and the State is acting like any private investor or creditor operating on the financial market.
Riik saab tõepoolest tasu garantii eest, mis on võrdne tasuga, mida eraõiguslik turuoperaator nõuaks sisse samaväärsetelt soodustatud ettevõtjatelt, mis omakorda tähendab, et viimane ei saa mingeid eeliseid ning et riik toimib nagu mis tahes rahaturgudel tegutsev erainvestor või kreeditor.
If, however, the price paid by the beneficiaries and the conditions applied to the guarantees are more favourable than those available in the market, then there is a clear economic advantage to the beneficiaries, and therefore (assuming the other conditions are met) State aid within the meaning of the Treaty.
Kui aga soodustatud ettevõtjate poolt makstav tasu ja garantii suhtes kohaldatud tingimused oleksid turul kehtivatest soodsamad, oleks see soodustatud ettevõtjale majanduslikult kasulik ja kujutaks seega EÜ asutamislepingu mõistes riigiabi (kui muud tingimused on täidetud).
Point 4.3 of the Guarantees Notice lays down six conditions on the basis of which the Commission will assess whether a State guarantee scheme constitutes State aid.
Teatises garantiide kohta (punkt 4.3) on sätestatud kuus tingimust, mis võimaldavad komisjonil hinnata, kas riigi garantiisüsteem kujutab endast riigiabi.
In the first place, therefore, the Commission must consider whether the notified scheme fulfils these conditions; if it does, the Commission can conclude immediately that there is no aid element involved.
Komisjon peab seega kõigepealt kaaluma, kas nimetatud süsteem täidab neid tingimusi, see aga välistaks otsekohe võimaluse, et süsteem sisaldab abi elemente.