natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As regards demand-side substitutability, classical playback devices such as CD and DVD players are not substitutes for media players as they offer a very limited subset of the media player functionalities.
Nõudluspoolse asendatavuse seisukohast ei ole klassikalised taasesitamise seadmed, nagu laserplaadimängijad ja DVD-mängijad multimeediamängijatele asenduseks, sest need pakuvad vaid väga piiratud hulgal voogpleieri funktsioone.
Media players which depend on third parties’ proprietary technologies are, in contrast to Microsoft’s WMP, RealNetworks’ RealOne Player and Apple’s QuickTime Player, not likely to constrain the third parties’ behaviour.
Ei ole tõenäoline, et erinevalt Microsofti programmist Windows Media Player, RealNetworksi programmist RealOne Player ja Apple'i programmist QuickTime Player piiraksid kolmanda osapoole tehnoloogiatest sõltuvad voogpleierid tema käitumist.
Media players unable to receive audio and video content streamed over the Internet are not substitutes for streaming media players since they do not satisfy specific consumer demand for streaming.
Multimeediamängijad, mis ei suuda vastu võtta Interneti kaudu voogedastatud audio- ja videofaile, ei saa asendada voogpleiereid, sest need ei suuda rahuldada tarbijate konkreetset nõudlust andmete voogedastuse järele.
As regards supply-side substitutability, the significant necessary R&D investments, the protection of existing media technologies through IP rights and the indirect network effects characterising the market translate into entry barriers for developers of other software applications including non-streaming media players.
Pakkumisepoolse asendatavuse puhul muudavad oluline vajadus investeerida uurimis- ja arendustegevusse, olemasolevate meediatehnoloogiate kaitsmine intellektuaalse omandi õiguste kaudu ja turgu iseloomustavad kaudsed võrgustike mõjud turule pääsemise keeruliseks teistele tarkvararakenduste, sealhulgas tavaliste multimeediamängijate arendajatele.
Dominance
Valitsev seisund
Microsoft has acknowledged that it holds a dominant position in the PC operating system market.
Microsoft on kinnitanud, et tal on personaalarvutite operatsioonisüsteemide turul valitsev seisund.
This dominant position is characterised by market shares that have remained very high at least since 1996 (90 % + in recent years), and by the presence of very high barriers to entry.
Kõnealust turgu valitsevat seisundit iseloomustavad Microsofti turuosa, mis on püsinud kõrgel tasemel alates 1996. aastast (üle 90 % viimastel aastatel) ja väga kõrged tõkked turule pääsemisel.
These barriers to entry are in particular linked to the presence of indirect network effects.
Kõnealused turule pääsemise tõkked on eriti seotud kaudsete võrgustike mõjuga.
Indeed, the popularity of a PC operating system among users derives from its popularity among vendors of PC applications, which in turn choose to focus their development efforts towards the PC operating system which is most popular among users.
Personaalarvutite operatsioonisüsteemide populaarsus kasutajate seas tuleneb operatsioonisüsteemide populaarsusest personaalarvutite rakenduste edasimüüjate hulgas, kes omakorda suunavad oma arendustegevuse operatsioonisüsteemile, mis on kasutajate seas populaarseim.
This creates a self-reinforcing dynamic that protects Windows as the de facto standard for PC operating systems (applications barrier to entry).
See loob iseend tugevdava dünaamika, mis kaitseb Windowsi kui tegelikku personaalarvutite operatsioonisüsteemide standardit (“tõke rakenduste turulepääsul”).
The Commission concludes that Microsoft has achieved a dominant position in the work group server operating system market.
Komisjon jõudis järeldusele, et Microsoft on rühmaserverite operatsioonisüsteemide turul saavutanud valitseva seisundi.
This conclusion rests in particular on the following findings:
Käesolev järeledus põhineb eelkõige järgmistel leidudel:
The Commission has examined a variety of data in order to measure Microsoft’s market share in the work group server operating system market.
Komisjon on läbi vaadanud erinevad andmed, selleks et mõõta Microsofti turuosa rühmaserverite operatsioonisüsteemide turul.
All these datasets confirm that Microsoft holds by far the leading market share, which, under every measure, is above 50 %, and for most measures, is in the 60 % 75 % range.
Kõik need andmed kinnitavad, et Microsoftil on teistest oluliselt suurem ja juhtiv turuosa, mis on mis tahes näitaja kohaselt üle 50 % ja suurema osa näitajate kohaselt 60 ja 75 protsendi vahel.
There are barriers to entry in the work group server operating system market.
Rühmaserverite operatsioonisüsteemide turulepääsemist takistavad turutõkked.
In particular, the easier it is to find technicians skilled in administering a given work group server operating system, the more customers are inclined to purchase that work group server operating system.
Mida lihtsam on leida tehnikuid, kellel on oskused kõnealuse rühmaserveri operatsioonisüsteemi haldamiseks, seda enam kalduvad tarbijad seda rühmaserveri operatsioonisüsteemi ostma.
In turn, however, the more popular a work group server operating system is among customers, the easier it is for technicians (and the more willing technicians are) to acquire skills related to that product.
Mida populaarsem aga on rühmaserveri operatsioonisüsteem tarbijate hulgas, seda lihtsam on tehnikutel (ja seda rohkem on tehnikud valmis) omandama selle tootega seotud oskusi.
This mechanism can be formalised from an economic perspective in terms of network effects.
Majanduslikust vaatenurgast võib seda mehhanismi nimetada võrgustiku mõjuks.
There are strong commercial and technical associative links between the PC operating system market and the work group server operating system market.
Personaalarvutite operatsioonisüsteemide ja rühmaserverite operatsioonisüsteemide turu vahel on tugevad kaubanduslikud ja tehnilised seosed.
As a result, Microsoft’s dominance over the PC operating system market has a significant impact on the adjacent market for operating systems for work group servers.
Selle tulemusena on Microsofti turgu valitseval seisundil personaalarvutite operatsioonisüsteemide turul oluline mõju viimasega külgnevale rühmaserverite operatsioonisüsteemide turule.
Refusal to Supply
Teabeandmisest keeldumine
The Decision makes the following findings.
Otsuses täheldatakse järgmist:
Microsoft has refused to provide Sun with information enabling Sun to design work group server operating systems that can seamlessly integrate in the ‘Active Directory domain architecture’, a web of interrelated client PC-to-server and server-to-server protocols that organise Windows work group networks.
Microsoft on keeldunud andmast äriühingule Sun teavet, mis võimaldaks ettevõttel töötada välja rühmaserverite operatsioonisüsteeme, mis suudaksid sujuvalt integreeruda Active Directory domeeni arhitektuuriga. Active Directory domeeni arhitektuur on omavahel tihedalt seotud personaalarvuti-server ja server-server protokollide võrk, mis korraldab Windowsi rühmatöö võrgustikke.
It is noteworthy that, in order to allow Sun to provide for such seamless integration, Microsoft only had to provide specifications of the relevant protocols, that is to say, technical documentation, and not to give access to the software code of Windows, let alone to allow its reproduction by Sun. There are two further factual circumstances of the refusal at issue that must be pointed out.
Tähelepanuväärt on asjaolu, et selleks, et võimaldada Sunil luua sujuvaks integreerimiseks vajalikud tingimused, peab Microsoft andma ainult asjaomaste protokollide spetsifikatsioonid, see tähendab tehnilised dokumendid, mitte võimaldama juurdepääsu Windowsi tarkvara koodile, veel vähem lubama Sunil seda taastoota. Teabe jagamisest keeldumise puhul on veel kaks faktilist asjaolu, millele tuleks tähelepanu juhtida.
First, Microsoft’s refusal to Sun is part of a broader pattern of conduct of refusing the relevant information to any work group server operating system vendor.
Esiteks on Microsofti keeldumine anda Sunile teavet osa üldisest käitumisviisist – Microsoft on keeldunud jagamast asjaomast teavet mis tahes rühmaserveri operatsioonisüsteemi müüjale.
Second, Microsoft’s refusal constitutes a disruption of previous levels of supply, since the analogous information for previous versions of Microsoft’s products had been made available to Sun and to the industry at large, indirectly through a licence to AT&T.
Teiseks tähendab Microsofti keeldumine varasema teabejagamise katkestamist, sest analoogsele teabele Microsofti toodete eelmiste versioonide kohta oli Sunil ja teistel äriühingutel juurdepääs AT&T litsentsi alusel.
Microsoft’s refusal risks eliminating competition in the relevant market for work group server operating systems because the refused input is indispensable for competitors operating in that market.
Microsofti keeldumine võib kaasa tuua konkurentsi kadumise asjaomaste rühmaserverite operatsioonisüsteemide turul, sest salastatud teave on kõnealusel turul tegutsevate konkurentide jaoks hädavajalik.
Customer evidence confirms the link between on the one hand, the privileged interoperability that Microsoft’s work group server operating systems enjoy with its dominant PC operating system, and on the other hand, their rapid rise to dominance (and the increasing uptake of the features of the Active Directory domain architecture that are incompatible with competitors’ products).
Kliendialased uuringud tõendavad seost ühest küljest Microsofti personaalarvutite operatsioonisüsteemide turgu valitsevast seisundist tuleneva rühmaserverite operatsioonisüsteemide privilegeeritud koostalitusvõime ja teisest küljest nende kiire valitseva seisundi suurenemise (ja konkurentide toodetega mitteühilduvate Active Directory domeeni arhitektuuri tunnusjoonte suureneva osakaalu) vahel.
The Commission’s investigation also shows that there is no actual or potential substitute to the refused input.
Komisjoni uurimus näitab samuti, et salastatud teabele puutub tegelik või potentsiaalne alternatiiv.
In particular, market evidence shows that consumers value product characteristics such as security and reliability, although those characteristics are relegated to a secondary position due to Microsoft’s interoperability advantage.
Turuandmed näitavad eriti, et tarbijad hindavad selliseid toote omadusi nagu turvalisus ja töökindlus, kuigi need omadused on muutunud teisejärguliseks Microsofti koostalitusvõimealase eelise tõttu.
Microsoft’s refusal thereby indirectly harms consumers.
Microsofti keeldumine kahjustab seega kaudselt tarbijaid.
These circumstances of an exceptional nature lead to the conclusion that Microsoft’s refusal constitutes an abuse of a dominant position incompatible with Article 82, unless it is objectively justified.
Need erandlikud asjaolud lubavad järeldada, et Microsofti keeldumine on turgu valitseva seisundi kuritarvitamine, mis ei sobi kokku artikliga 82, välja arvatud juhul, kui see on objektiivselt põhjendatud.
Microsoft’s claimed justification for its refusal is that providing the information at stake and allowing competitors to use it in order to make compatible products would be tantamount to licensing intellectual property rights.
Microsofti keeldumise väidetav põhjendus on see, et teabe jagamine ja konkurentidel selle teabe kasutada lubamine ühilduvate toodete loomiseks oleks võrdväärne intellektuaalse omandi õiguste litsentseerimisega.
The Commission did not take a position on the validity of Microsoft’s general intellectual property claims, which could in any event only be ascertained on a case by case basis when Microsoft has prepared the relevant specifications.
Komisjon ei võtnud seisukohta Microsofti üldiste väidete kohta seoses intellektuaalse omandi õigustega, sest nende õiguse saab igal üksikjuhtumil selgitada välja alles siis, kui Microsoft on esitanud asjaomased spetsifikatsioonid.
However, according to the jurisprudence, an undertaking’s interest in exercising its intellectual property rights cannot in itself constitute an objective justification when exceptional circumstances such as the ones identified above are established.
Sellele vaatamata ei saa vastavalt kohtupraktikale äriühingu huvi teostada oma intellektuaalse omandi õigusi olla objektiivne põhjendus juhul, kui on tõestatud eespool määratletud erandlike asjaolude olemasolu.
The Commission investigated whether, under the specific circumstances of this case, Microsoft’s proffered justification outweighed these exceptional circumstances and concluded that Microsoft had not provided any evidence to that effect.
Komisjon uuris uurimise käigus, kas käesoleva juhtumi erandlike asjaolude korral kaalub Microsofti antud põhjendus üles kõnealused erandliku asjaolud. Uurimise käigus jõuti järeldusele, et Microsoft ei ole sellekohaseid tõendeid esitanud.
In particular, an order to supply the relevant information could not lead to the cloning of Microsoft’s product.
Korraldus avalikustada asjaomast teavet ei viiks Microsofti toote kloonimiseni.
The Commission also took account of the fact that disclosure of information of the kind refused by Microsoft was commonplace in the industry.
Komisjon võttis arvesse ka tõsiasja, et sellist teavet, mille avalikustamisest Microsoft keeldus, avaldatakse tööstusharus iga päev.
Furthermore, the Commission drew inspiration from the undertaking made by IBM to the Commission in 1984 (the IBM Undertaking), and from the 1991 Software Directive.
Lisaks sellele sai komisjon inspiratsiooni ka kohustustest, mille IBM võttis komisjoni ees 1984. aastal (IBMi kohustus) ja 1991. aasta tarkvaradirektiivist.
Microsoft indeed recognises that the IBM Undertaking and the Software Directive provide useful guidance for the present case.
Microsoft tunnistab tõesti, et käesoleva juhtumi puhul on kasulik juhinduda IBMi kohustustest ja tarkvaradirektiivist.
The Commission concluded that an order to supply in the present case would be analogous to the IBM Undertaking, in that it would only relate to interface specifications.
Komisjon jõudis järeldusele, et käesoleval juhul oleks teabe avaldamise korraldus analoogne IBMi kohustusega, sest see oleks seotud ainult liidese spetsifikatsioonidega.
The Commission also concluded that the refusal at issue was a refusal to supply interoperability information, in the sense of the Software Directive.
Komisjon jõudis ka järeldusele, et teabe avaldamisest keeldumise puhul oli tarkvaradirektiivi tähenduses tegu koostalitusvõimealase teabe andmisest keeldumisega.
In that respect, the Commission noted that the Software Directive restricted the exercise of copyright over software (including exercise by non-dominant undertakings) in favour of interoperability, thereby stressing the importance of interoperability in the software industry.
Selles suhtes märkis komisjon, et tarkvaradirektiiv piirab tarkvara autoriõiguse kasutamist (sealhulgas turul mittevalitsevas seisundis olevate ettevõtjate korral) koostalitusvõime kasuks, millega rõhutatakse koostalitusvõime olulisust tarkvaratööstuses.
It also noted that the Software Directive explicitly provided that its provisions were without prejudice to the application of Article 82, in particular if a dominant undertaking refused to make information available which is necessary for interoperability.
Komisjon märkis ka, et tarkvaradirektiiv sätestab otseselt, et direktiivi sätted ei piira artikli 82 kohaldamist, eriti juhul, kui valitsevat positsiooni omav ettevõtja keeldub andmast teavet, mis on koostalitusvõime jaoks vajalik.
Microsoft further argued that its refusal to supply interoperability information could not be aimed at restricting competition in the work group server operating system market, because the company had no economic incentive to pursue such a strategy.
Microsoft väitis ka, et tema eesmärk koostalitusvõimealase teabe andmisest keeldudes ei saa olla konkurentsi piiramine rühmaserverite operatsioonisüsteemide turul, sest selline strateegia ei ole Microsofti jaoks majanduslikult põhjendatud.
The Commission rejected Microsoft’s argument, noting that it was based on an economic model that did not fit the facts in this case and was inconsistent with the views expressed by Microsoft’s executives in Microsoft internal documents obtained during the investigation.
Komisjon lükkas Microsofti väite tagasi ja märkis, et see põhines majandusmudelil, mis ei sobinud kokku käesoleva juhtumiga ja oli vastuolus uurimise käigus Microsofti sisedokumentidest välja tulnud Microsofti tegevjuhtide vaadetega.
Tying
Sidumine
The Decision finds that Microsoft infringes Article 82 of the Treaty by tying WMP with the Windows PC operating system (Windows).
Otsuses leitakse, et Microsoft rikkus programmi Windows Media Player sidumisel Windowsi personaalarvuti operatsioonisüsteemiga (Windows) asutamislepingu artiklit 82.
The Commission bases its finding of a tying abuse on four elements: (i) Microsoft holds a dominant position in the PC operating system market; (ii) the Windows PC operating system and WMP are two separate products; (iii) Microsoft does not give customers a choice to obtain Windows without WMP; and (iv) this tying forecloses competition.
Komisjoni järeldus ebaseadusliku sidumise kohta põhineb neljal järgmisel tõsiasjal: i) Microsoftil on personaalarvutite operatsioonisüsteemide turul valitsev seisund, ii) Windowsi personaalarvuti operatsioonisüsteem ja programm Windows Media Player on kaks eraldi toodet, iii) Microsoft ei anna tarbijatele võimalust omandada Windowsi ilma programmita Windows Media Player ja iv) kõnealune sidumine kõrvaldab konkurentsi.
In addition, the Decision rejects Microsoft’s arguments to justify the tying of WMP.
Lisaks sellele lükatakse otsuses tagasi Microsofti väide programmi Windows Media Player sidumise õigustamiseks.
Microsoft does not dispute that it holds a dominant position in the PC operating system market.
Microsoft ei vaidlusta, et tal on personaalarvutite operatsioonisüsteemide turul valitsev seisund.
The Commission Decision finds that streaming media players and PC operating systems are two separate products (rejecting Microsoft’s argument that WMP is an integral part of Windows).
Komisjoni otsuses leitakse, et voogpleierid ja personaalarvutite operatsioonisüsteemid on kaks eraldi toodet (sellega lükatakse tagasi Microsofti väide, et programm Windows Media Player on Windowsi lahutamatu osa).
The Decision first sets out that although Microsoft has been tying its media player with Windows for some time, there remains today separate consumer demand for stand-alone media players, distinguishable from demand for PC operating systems.
Otsusega sätestatakse kõigepealt, et vaatamata sellele, et Microsoft on voogpleierit Windowsiga sidunud juba mõnda aega, on tänapäeval olemas tarbijapoolne nõudlus eraldiseisvate voogpleierite järele. Seda nõudlust saab eristada nõudlusest personaalarvutite operatsioonisüsteemide järele.
Secondly, a number of vendors develop and supply media players on a stand-alone basis.
Teiseks töötavad mitmed müüjad välja ja tarnivad eraldiseisvaid voogpleiereid.
Thirdly, Microsoft itself develops and distributes versions of its WMP for other PC operating systems.
Kolmandaks töötab Microsoft ise välja ja levitab programmi Windows Media Player versioone teistele personaalarvutite operatsioonisüsteemidele.
Finally, Microsoft promotes WMP in direct competition with third party media players.
Lõpetuseks soodustab Microsoft programmi Windows Media Player otsest konkurentsi kolmanda osapoole voogpleieritega.
As regards the third tying element, the Decision finds that Microsoft does not give customers a choice to obtain Windows without WMP.
Otsuses leitakse kolmanda tõendina sidumise kohta, et Microsoft ei anna tarbijatele võimalust omandada operatsioonisüsteem Windows ilma programmita Windows Media Player.
PC manufacturers must license Windows with WMP.
Personaalarvutite tootjatel peab olema Windowsi litsents koos programmiga Windows Media Player.
If they want to install an alternative media player on Windows, they can only do so in addition to WMP.
Kui nad soovivad Windowsile paigaldada alternatiivset voogpleierit, saavad nad seda teha ainult lisaks programmile Windows Media Player.
If a user buys Windows in a retail store, the same considerations apply.
Sama kehtib ka juhul, kui kasutaja ostab Windowsi jaemüügikauplusest.
The Decision considers Microsoft’s arguments that customers need not pay ‘extra’ for the WMP and that they need not use it to be irrelevant in the context of determining whether there is coercion under Article 82 of the Treaty.
Otsuses leitakse, et Microsofti väide, et tarbijad ei pea maksma lisatasu programmi Windows Media Player eest ja et nad ei pea seda kasutama, on väheoluline otsustamaks, kas vastavalt asutamislepingu artiklile 82 kasutatakse sundimist.
The Decision then explains why tying in this particular case is liable to foreclose competition.
Otsuses selgitatakse seejärel, miks sidumine käesoleva konkreetse juhtumi puhul toob kaasa konkurentsi kõrvaldamise.
The Decision sets out that the tying of WMP to Windows affords Microsoft unmatched ubiquity of its media player on PCs worldwide.
Otsuses sätestatakse, et programmi Windows Media Player sidumise tõttu Windowsiga on Microsofti voogpleier esindatud peaaegu kõikides personaalarvutites üle kogu maailma.
The relevant evidence reveals that other distribution means are second best.
Asjaomased tõendid paljastavad, et teised jaotusvahendid ei ole nii edukad.
By tying WMP to Windows, Microsoft can offer content providers and software developers that support the Windows Media technologies the ability to rely on the Windows monopoly to reach almost all PC users worldwide.
Sidudes programmi Windows Media Player Windowsiga, saab Microsoft pakkuda sisupakkujatele ja tarkvaraarendajatele, kes toetavad Windowsi multimeediatehnoloogiat, võimalust tänu Windowsi monopolile jõuda peaaegu kõikide personaalarvuti kasutajateni maailmas.
Evidence shows that supporting several media technologies generates additional costs.
Tõendid näitavad, et erinevate multimeediatehnoloogiate toetamine toob kaasa lisakulutusi.
As such, WMP’s ubiquitous presence induces content providers and software developers to rely primarily on Windows Media technology.
Programmi Windows Media Player ülemaailmne levik toob endaga kaasa selle, et sisupakkujad ja tarkvaraarendajad toetuvad põhiliselt Windowsi multimeediatehnoloogiale.
Consumers will in turn prefer to use WMP, since a wider array of complementary software and content will be available for that product.
Tarbijad omakorda eelistavad kasutada programmi Windows Media Player, sest selle toote puhul on saadaval laiem valik täiendavat tarkvara ja sisusaite.
Microsoft’s tying reinforces and distorts these ‘network effects’ to its advantage, thereby seriously undermining the competitive process in the media player market.
Microsofti sidumine tugevdab ja moonutab neid võrgustiku mõjusid enda kasuks, seeläbi tõsiselt õõnestades konkurentsi voogpleierite turul.
Evidence shows that WMP usage increases due to tying, while other media players are rated more highly in terms of quality by users.
Tõendid näitavad, et sidumise tõttu suureneb programmi Windows Media Player kasutamine, samal ajal kui kasutajad hindavad teiste voogpleierite kvaliteeti paremaks.
Market data as regards media player usage, format usage, as well as content offered by web sites point to a trend in favour of usage of WMP and the Windows Media formats to the detriment of the main competing media players (and media player technologies).
Turualased andmed voogpleierite ja vormingute kasutamise ning veebisaitide pakutud sisu kohta viitavad suundumusele, et programmi Windows Media Player ja Windowsi multimeedia vormingut kasutatakse järjest rohkem põhiliste konkureerivate voogpleierite (ja voogpleierite tehnoloogiate) arvelt.