natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This Decision shall apply from 1 January 2008, with the exception of Articles 14, 18, 19, 21, 22, 25, Article 31(2), Article 31(5), Article 32, Article 35(4) and Article 52, which shall apply from 7 June 2007.
Käesolevat otsust kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2008, välja arvatud artikleid 14, 18, 19, 21, 22 ja 25 ning artikli 31 lõiget 2, artikli 31 lõiget 5, artiklit 32, artikli 35 lõiget 4 ja artiklit 52, mida kohaldatakse alates 7. juunist 2007.
Opinion of the European Parliament of 14 December 2006 (not yet published in the Official Journal) and Council Decision of 7 May 2007.
Euroopa Parlamendi 14. detsembri 2006. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ning nõukogu 7. mai 2007. aasta otsus.
OJ C 142, 14.6.2002, p. 23.
EÜT C 142, 14.6.2002, lk 23.
OJ L 149, 2.6.2001, p. 34.
EÜT L 149, 2.6.2001, lk 34.
OJ L 60, 27.2.2004, p. 55.
ELT L 60, 27.2.2004, lk 55.
OJ L 261, 6.8.2004, p. 28.
ELT L 261, 6.8.2004, lk 28.
on the State aid scheme implemented by Slovenia in the framework of its legislation on qualified energy producers — Case No C 7/2005
riigiabi kohta, mida Sloveenia rakendab oma õigusaktide raames kvalifitseeritud energiatootjate suhtes (nr C 7/2005)
(notified under document number C(2007) 1181)
(teatavaks tehtud numbri K(2007) 1181 all)
(Only the Slovenian version is authentic)
(Ainult sloveenikeelne tekst on autentne)
Having called on interested parties to submit their comments pursuant to the provisions cited above [1],
olles vastavalt nimetatud artiklitele kutsunud huvitatud isikuid üles esitama märkusi, [1]
By letter registered as received by the Commission on 1 October 2003, Slovenia submitted the ‘Programme for recovery of stranded costs in electricity generation plants in the Republic of Slovenia’ under the interim procedure referred to in Annex IV, paragraph 3, subparagraph 1(c) to the Treaty of Accession of the Czech Republic, Estonia, Cyprus, Latvia, Lithuania, Hungary, Malta, Poland, Slovenia and Slovakia to the European Union.
Komisjonis 1. oktoobril 2003 registreeritud kirjaga edastas Sloveenia programmi Sloveenia Vabariigi elektrijaamade luhtunud kulude katmiseks vastavalt Eesti Vabariigi, Küprose Vabariigi, Leedu Vabariigi, Läti Vabariigi, Malta Vabariigi, Poola Vabariigi, Slovaki Vabariigi, Sloveenia Vabariigi, Tšehhi Vabariigi ja Ungari Vabariigi Euroopa Liiduga ühinemise lepingu IV lisa lõike 3 alalõike 1 punktis c sätestatud menetlusele.
This notification was registered under State aid case number SI 7/03.
Teatis registreeriti riigiabi juhtumina nr SI 7/03.
In the course of the exchange of letters that followed, it appeared that two power plants mentioned in the background description of the notified measure benefited from another state support scheme.
Järgneva kirjavahetuse käigus selgus, et kaks menetluse asjaolude kirjelduses mainitud elektrijaama on abi saanud ka teisest riigiabi kavast.
This other State aid scheme (hereinafter ‘the scheme’) was registered as received on 6 December 2004 by the Commission under State aid case number NN 80/04.
Nimetatud teine riigiabi kava (edaspidi „kava”) on komisjonis registreeritud 6. detsembril 2004 riigiabi juhtumina nr NN 80/04.
Based on the information at its disposal, the Commission had doubts as to the compatibility of certain parts of the scheme with the common market.
Komisjon kahtleb tema käsutuses oleva teabe põhjal abikava teatavate osade kokkusobivuses ühisturuga.
Thus, on 2 February 2005, it adopted a decision to open a formal investigation under Article 88(2) of the EC Treaty (hereinafter ‘the decision to open proceedings’) and called on Slovenia to submit its comments.
Sellega seoses võttis komisjon 2. veebruaril 2005 vastu otsuse algatada EÜ asutamislepingu artikli 88 lõike 2 kohane ametlik uurimismenetlus (edaspidi „uurimismenetluse algatamise otsus”) ning kutsus Sloveeniat esitama märkusi.
The decision to open proceedings was published on 15 March 2005 in the Official Journal of the European Union [2].
Ametliku uurimismenetluse algatamise otsus avaldati 15. märtsil 2005Euroopa Liidu Teatajas.
All interested parties were invited to submit their comments within one month of the date of publication.
Kõiki huvitatud isikuid kutsutakse üles esitama oma märkused ühe kuu jooksul alates avaldamise kuupäevast.
By letter dated 11 March 2005, registered as received on 14 March 2005, Slovenia submitted its comments with regard to the doubts raised in the decision to open proceedings.
märtsil 2005. aasta kirjaga, mis registreeriti 14. märtsil 2005, esitas Sloveenia oma märkused seoses menetluse algatamise otsuses tõstatatud kahtlustega.
On 25 April 2005, 11 July 2005, 23 November 2005 and 22 June 2006 the Commission sent further questions to Slovenia, which were answered respectively by letters dated 14 June 2005, registered as received by the Commission on the same day, 20 September 2005, registered as received by the Commission on the same day, 31 January 2006, registered as received by the Commission on the same day and 7 July 2006, registered as received by the Commission on 14 July 2006.
aprillil 2005, 11. juulil 2005, 23. novembril 2005 ja 22. juunil 2006 saatis komisjon Sloveeniale täiendavaid küsimusi, millele vastati vastavalt 14. juuni 2005. aasta kirjaga, mis registreeriti komisjonis samal kuupäeval, 20. septembri 2005. aasta kirjaga, mis registreeriti komisjonis samal kuupäeval, 31. jaanuari 2006. aasta kirjaga, mis registreeriti komisjonis samal kuupäeval, ja 7. juuli 2006. aasta kirjaga, mis registreeriti komisjonis 14. juulil 2006.
The Commission did not receive any comments from other interested parties.
Komisjonile ei laekunud huvitatud isikutelt ühtegi märkust.
A technical meeting between the Commission and the Slovenian authorities was held on 25 October 2006 and as a result Slovenia provided the Commission with additional information by letter dated 23 November 2006, registered as received by the Commission on 24 November 2006.
oktoobril 2006 toimus komisjoni ja Sloveenia ametiasutuste vaheline tehniline nõupidamine, mille tulemusena edastas Sloveenia komisjonile täiendavat teavet 23. novembri 2006. aasta kirjaga, mis registreeriti komisjonis 24. novembril 2006.
DESCRIPTION OF THE SCHEME
ABIKAVA KIRJELDUS
The scheme was introduced in 2001 in order to support the generation of electricity from renewable sources and combined heat and power generation in Slovenia and to secure a reliable supply of energy from indigenous sources.
Abikava käivitati 2001. aastal, et toetada Sloveenias elektri tootmist taastuvatest energiaallikatest ning soojus- ja elektrienergia koostootmist ja tagada elektrienergia tarnekindlus kodumaistest energiaallikatest.
In order to benefit from the scheme, a generator must be designated as a ‘qualified producer’ by the Ministry of Environment, Spatial Planning and Energy [3].
Abikavast abi saamiseks peab Keskkonna-, ruumilise planeerimise ja energeetikaministeerium olema tootja nimetanud „kvalifitseeritud tootjaks.” [3]
The status of qualified producer can be attributed to three types of electricity generators:
Kvalifitseeritud tootja staatuse võib anda kolme liiki elektrienergiatootjatele:
power stations generating electricity from renewable sources of energy, except hydro power plants of more than 10 MW capacity;
elektrijaamad, mis toodavad elektrit taastuvatest energiaallikatest, välja arvatud üle 10 MW võimsusega hüdroelektrijaamad;
generators using combined heat and power production with an above-average efficiency, except municipal heating stations of more than 10 MW capacity and industrial heating stations of more than 1 MW capacity;
tootjad, kes kasutavad üle keskmise energiatõhususega soojus- ja elektrienergia koostootmist, välja arvatud üle 10 MW võimsusega munitsipaalsoojusjaamad ja üle 1 MW võimsusega tööstuslikud soojusjaamad;
the Trbovlje Thermoelectric Power Station (hereinafter ‘the Trbovlje plant’), for that part of its production that uses up to 15 % of the domestic primary energy necessary to cover the consumption of electricity in Slovenia.
Trbovlje termoelektrijaama (edaspidi „Trbovlje” jaam) tootmise see osa, kus kasutatakse kuni 15 % kodumaist primaarenergiat, et katta Sloveenia elektritarbimise vajadusi.
In 2003, qualified producers had a share of approximately 11,2 % of the electricity generation market in Slovenia.
Kvalifitseeritud tootjate turuosa Sloveenia elektritootmise turul oli 2003. aastal ligikaudu 11,2 %.
After excluding the Trbovlje plant and the combined heat and power station at Ljubljana, this share drops to around 2,7 %.
Ilma Trbovlje jaama ja Ljubljana soojus- ja elektrijaamata oleks kvalifitseeritud tootjate turuosa 2,7 % juures.
Qualified producers have the right to have their whole production purchased by the network operator to which they are connected, at a price that is fixed and adjusted every year by the State.
Kvalifitseeritud tootjatel on õigus sellele, et võrguoperaator, kellega nad on ühendatud, ostab kogu nende toodangu kindlaksmääratud hinnaga, mille riik igal aastal läbi vaatab.
This price is higher than the market price.
See hind on turuhinnast kõrgem.
Qualified producers can also choose to sell their electricity directly on the market, in which case they are entitled to receive from the State a premium payment equal to the difference between the revenues they would have received should they have chosen to sell their electricity to their network operator and the revenue they received from the market.
Kvalifitseeritud tootjad võivad elektrit müüa ka turul otse, millisel juhul on neil õigus riigilt saada preemiat, mis katab erinevuse tulu vahel, mille nad oleksid saanud elektri müümisel otse oma võrguoperaatorile, ja tulu vahel, mille nad turul tegelikult teenisid.
Network operators recover the losses they incur from the purchase obligation through payments from a fund established by law.
Võrguoperaatorid katavad ostukohustusest tekkinud kahju seadusega kehtestatud fondist tehtavate maksetega.
Monies from the fund are also used to pay the premiums to qualified producers which choose to sell their electricity on the market.
Fondi vahendeid kasutatakse ka nendele kvalifitseeritud tootjatele preemiate maksmiseks, kes otsustavad elektrit turul müüa.
The fund is fed by the proceeds of a parafiscal levy on the consumption of electricity which is imposed on all electricity consumers in Slovenia.
Fondi saadakse vahendeid elektritarbimisele kehtestatud maksutaolistest lõivudest, mida maksavad kõik elektritarbijad Sloveenias.
DOUBTS EXPRESSED IN THE DECISION TO OPEN PROCEEDINGS
MENETLUSE ALGATAMISE OTSUSES TÕSTATATUD KAHTLUSED
After the analysis of information at its disposal, the Commission came to the preliminary conclusion that the support was State aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty since it met the four cumulative criteria of the relevant definition.
Komisjon jõudis tema käsutuses oleva teabe analüüsimisel esialgsele järeldusele, et toetus oli riigiabi EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses, sest asjaomase määratluse neli kumulatiivset kriteeriumi oli täidetud.
The Commission also doubted whether the scheme could be considered compatible with the common market.
Komisjon kahtles ka selles, kas abikava on ühisturuga kokkusobiv.
Firstly, the Commission analysed the aid in the light of the Community guidelines on State aid for environmental protection [4] (hereinafter ‘the environmental guidelines’).
Komisjon analüüsis juhtumit esialgu vastavalt ühenduse suunistele keskkonnakaitseks antava riigiabi kohta [4] (edaspidi „keskkonnasuunised”).
This analysis led to doubts as to the compatibility of the aid with the environmental guidelines, in particular as regards the definition of producers using renewable energy and efficient combined heat and power generation, and as regards the level of the aid as compared to the real excess costs borne by the producers.
Analüüsi tulemusena tekkis kahtlus, et abi ei ole nende suunistega kooskõlas, eriti taastuvat energiat kasutavate tootjate ja efektiivse soojus- ja elektrienergia koostootmise määratluse osas, samuti riigiabi määra osas, võrreldes tootmise käigus tekkiva tegeliku ülekuluga.
Secondly, it analysed the aid in the light of the Commission Communication relating to the methodology for analysing State aid linked to stranded costs [5] (hereinafter ‘the methodology’).
Teiseks analüüsis komisjon nimetatud abi lähtuvalt komisjoni teatisest, mis käsitleb luhtunud kuludega seotud riigiabi analüüsimise metoodikat [5] (edaspidi „metoodika”).
This analysis led to doubts as to the compatibility of the scheme with the methodology.
Analüüsi tulemusel tekkis kahtlus, et abikava ei ole nimetatud metoodikaga kooskõlas.
In particular, the Commission was not in a position to conclude that the aid had been calculated in a way that was sufficiently precise to enable the power plant by power plant calculation that is necessary under this methodology.
Täpsemalt tuvastas komisjon, et abi mahtude arvutamisel kasutatud metoodika ei võimaldanud määratleda abi mahtu iga elektrijaama kohta eraldi, mis on komisjoni metoodika kohaselt kohustuslik.
Thirdly, it analysed the aid as compensation for charges linked to services of general economic interest.
Kolmandaks analüüsis komisjon abi kui hüvitist üldist majandushuvi pakkuva teenusega seotud kulude katmiseks.
This analysis led to doubts as to the compatibility of the aid since, for most of the beneficiaries, the Commission was not in a position to define a sufficiently precise service of general economic interest with which they would have been entrusted and, for the only beneficiary for which this service could have been precisely defined, it was not in a position to assess the proportionality of the compensation.
Analüüsi tulemusena tekkis kahtlus, et abi ei ole kohaldatav, sest komisjon ei suutnud enamuse abisaajate puhul piisava täpsusega tuvastada, millist üldist majandushuvi pakkuvat teenust nad osutasid ning ainsa abisaaja puhul, kus see teenus suudeti täpselt määratleda, ei olnud komisjonil võimalik kindlaks määrata hüvitise proportsionaalset mahtu.
The Commission also had doubts whether the aid, which is financed via a parafiscal levy imposed on electricity consumers, is compatible with Articles 25 and 90 of the EC Treaty.
Komisjon on arvamusel, et abi rahastamine elektritarbijatele kehtestatud maksulaadse lõivu kaudu ei ole kooskõlas EÜ asutamislepingu artiklitega 25 ja 90.
COMMENTS FROM OTHER INTERESTED PARTIES
HUVITATUD ISIKUTE MÄRKUSED
Following the decision to open proceedings the Commission did not receive any comments from other interested parties.
Pärast menetluse algatamise otsust ei laekunud komisjonile huvitatud isikutelt ühtegi märkust.
INITIAL COMMENTS OF THE MEMBER STATE
LIIKMESRIIKIDE ESIALGSED MÄRKUSED
These comments referred only to the problem of the definition of State aid and the notion of a parafiscal levy.
Nendes märkustes käsitleti ainult riigiabi määratlust ja maksutaolise lõivu mõistet.
Slovenia pointed out that the Slovenian distribution companies are not 100 % State-owned.
Sloveenia märkis, et Sloveenia jaotusettevõtjad ei kuulu 100 % riigile.
Slovenia states that, in fact, the ownership of the operators is divided between the State (approximately 80 %) and private investment funds and others (approximately 20 %).
Sloveenia väitel kuuluvad operaatorid riigi (ligikaudu 80 % osalus) ja erakapitali investeerimisfondide ning muude ettevõtjate (ligikaudu 20 % osalus) omandisse.
Moreover, for the purposes of the purchase obligation scheme, Slovenian legislation draws no distinction between State-owned and privately owned operators.
Lisaks ei tehta Sloveenia õigusaktides ostukohustuse kava puhul mingit vahet riigi ja eraomandisse kuuluvate operaatorite vahel.
The Energy Act [6] imposes no condition that the operator must be State-owned and allows operators to be privately or State-owned.
Energiaseaduse [6] kohaselt ei pea operaator tingimata kuuluma riigi omandisse, vaid võib kuuluda kas era- või riigiomandisse.
In Slovenia’s opinion, the fact that a particular entity involved in the purchase obligation scheme is State-owned does not mean that, on those grounds alone, this constitutes State aid.
Sloveenia on arvamusel, et asjaolu, et riigi omandisse kuuluv mingi konkreetne üksus osaleb ostukohustuse kavas, ei viita sellele, et tegemist on riigiabiga.
Reference was made to the judgment by the European Court of Justice of 13 March 2001 in Case C-379/98.
Viidati Euroopa Kohtu 13. märtsi 2001. aasta otsusele kohtuasjas C-379/98.
Furthermore, Slovenia argues that the system of purchasing electricity from qualified producers, as laid down by Slovenian regulations, is very similar to other schemes examined by the Commission, e.g. in cases NN 27/2000 and NN 68/2000 [7], where the Commission concluded that no State aid was involved.
Lisaks väidab Sloveenia, et kvalifitseeritud tootjatelt elektri ostmise süsteem, mis on sätestatud Sloveenia õigusaktides, on väga sarnane komisjonis uuritud teiste kavadega, nt juhtumid NN 27/2000 ja NN 68/2000, [7] mille puhul komisjon leidis, et riigiabi ei olnud kaasatud.
According to Slovenia, in the decisions on those two cases, the Commission found that, since the obligation applied to both numerous private and some public network operators, the laws — or rather the cases in question — could not be deemed to involve state resources.
Sloveenia väitel leidis komisjon otsuses nende kahe juhtumi kohta, et kõnealuste juhtumite puhul ei olnud riigi vahendeid kaasatud, sest ostukohustus oli pandud nii mitmetele era- kui riiklikele võrguoperaatoritele. Seega ei saa asjaomaseid õigusakte ehk juhtumeid käsitleda selliselt, nagu oleks riigi ressursid olnud kaasatud.
In view of the above considerations and taking into account the system as it stands, Slovenia considered that, in so far as the funds do not by their nature come from state resources, the question of the ownership of the entities involved cannot on its own alter that nature.
Võttes arvesse eespool esitatud kaalutlusi ja praegu kehtivat süsteemi, leidis Sloveenia, et asjaomaste üksuste omandiküsimus ei saa vahendite olemust muuta, kui sellised vahendid ei tule riigi ressurssidest.
Furthermore, according to Slovenia, mandatory contributions received by a public undertaking do not constitute State aid where the undertaking in question does not have the right to dispose freely of those funds.
Lisaks ei moodusta Sloveenia väitel riigi osalusega äriühingule tehtavad kohustuslikud maksed riigiabi, kui asjaomasel äriühingul puudub õigus neid rahalisi vahendeid vabalt kasutada.
In the case of the purchase obligation, the source of financing of the scheme is the fee for network use paid by all electricity users, part of which is collected by the network operators in separate accounts for a pre-determined purpose.
Ostukohustuse puhul on abikava rahastamise allikaks võrgu kasutamise eest makstav tasu, mida maksavad kõik elektritarbijad, ning millest ühe osa saavad võrguoperaatorid erikontole varem kindlaks määratud otstarbeks.
Parafiscal levy
Maksutaoline lõiv
Slovenia pointed out that the purchase obligation scheme is financed from part of the fee for network use paid by all electricity users under identical conditions that are known in advance.
Sloveenia märkis, et ostukohustuse kava rahastatakse osaliselt võrgu kasutamise eest võetavast tasust, mida maksavad kõik elektritarbijad ühtsetel ja varem kindlaksmääratud tingimustel.
The components of the fee for network use are determined by the Energy Agency (energy market regulator) and the Government.
Võrgu kasutamise eest võetava tasu osad määrab kindlaks energiaagentuur (energiaturu reguleerija) ja valitsus.
Differences in price are covered by a mechanism whereby the network operators buy electricity at a fixed price and sell it at the market price.
Hinnaerinevused kaetakse sel viisil, et võrguoperaatorid ostavad elektrit varem kindlaksmääratud hinnaga ja müüvad seda turuhinnaga.
Any loss they incur as a result is covered from part of the fee for network use.
Kõik tekkivad kahjud kaetakse võrgu kasutamise tasu teatavast osast.
So operators under the purchase obligation receive funds not from the State, but from part of the fee for network use.
Seega ei saa ostukohustusega operaatorid rahalisi vahendeid riigilt, vaid võrgu kasutamise tasu teatavast osast.
The operators have to allocate these funds to a special account.
Operaatorid peavad kõnealused rahalised vahendid paigutama erikontole.
The funds also serve as a source for paying the additional premium where qualified producers sell part of their electricity independently or through an intermediary.
Rahalisi vahendeid kasutatakse ka täiendavate preemiate maksmiseks, kui kvalifitseeritud tootjad müüvad osa elektrist iseseisvalt või vahendaja kaudu.
Slovenia claimed that the scheme incorporates neither a state fund nor any other sort of fund through which the resources are transited.
Sloveenia väitis, et abikava ei hõlma riigi vahendeid ega muid vahendeid, mille kaudu riigi vahendite edastamine võiks toimuda.
The resources to fund the scheme cannot be perceived as stemming from a parafiscal levy as they do not stem from the State budget and are not attributable to the State.
Abikava rahastamise ressursse ei saa lugeda maksutaolistest lõivudest tulenevateks, sest need ei ole pärit riigi eelarvest ning neid ei saa ka riigiga seostada.
FURTHER INFORMATION SUBMITTED BY SLOVENIA
TÄIENDAV TEAVE, MILLE SLOVEENIA ESITAS
By further correspondence with the Commission, Slovenia submitted additional information and commitments on the scheme.
Edasise kirjavahetuse käigus edastas Sloveenia komisjonile täiendavat teavet ja abikava alusel võetud kohustused.
Renewables
Taastuvad energiaallikad
Slovenia provided new information detailing the environmental protection objectives of the scheme.
Sloveenia esitas uut üksikasjalikku teavet abikava keskkonnakaitse eesmärkide kohta.
First of all, the scheme was designed to contribute to the general environmental policy objectives:
Esiteks loodi abikava selleks, et aidata kaasa üldiste keskkonnapoliitika eesmärkide saavutamisele:
more efficient energy use;
tõhusam energiakasutus;
increasing the proportion of renewable energy sources in the primary energy balance of the Community from 8,8 % in 2001 to 12 % by 2010.
ühenduse energiabilansis taastuvate energiaallikate osakaalu suurendamine 8,8 protsendilt 2001. aastal 12 protsendile 2010. aastaks.
The stated objectives include targets for co-generation and for renewable sources, both of which fall under the electricity purchase scheme.
Need eesmärgid sisaldavad ka elektri- ja soojusenergia koostootmise ja taastuvate energiaallikate kasutamise eesmärke, mis mõlemad kuuluvad elektrienergia ostukavasse.
These objectives are consistent with the targets set for Slovenia inter alia by Directive 2001/77/EC of the European Parliament and of the Council of 27 September 2001 on the promotion of electricity produced from renewable energy sources in the internal electricity market [8].
Need eesmärgid on muu hulgas kooskõlas 27. septembri 2001. aasta Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2001/77/EÜ (taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia kasutamise edendamise kohta elektrienergia siseturul) [8] Sloveenia jaoks seatud eesmärkidega.
Directive 2001/77/EC sets indicative targets for individual Member States.
Direktiiviga 2001/77/EÜ seatakse liikmesriikidele soovituslikud eesmärgid.
For Slovenia, the objective is a share of electricity consumption coming from renewables of 32,6 % by 2010.
Sloveenia puhul on eesmärgiks seatud, et taastuvatest energiaallikatest toodetud elektri osakaal peaks 2010. aastaks elektritarbimisest moodustama 32,6 %.
The total number of power plants from which electricity is purchased under the scheme is 434, of which 430 are connected to the distribution network and four to the transmission network.
Abikava raames ostetakse elektrit 434 elektrijaamast, millest 430 on ühendatud jaotusvõrku ja neli ülekandevõrku.
More than 90 % of the power plants connected to the distribution network are hydroelectric plants, the remainder being biomass power plants, solar plants and CHP plants.
Rohkem kui 90 % jaotusvõrku ühendatud elektrijaamadest on hüdroelektrijaamad, ülejäänud osa moodustavad biomassi- ja päikeseenergia jaamad ning elektri- ja soojusenergia koostootmisjaamad.