natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Germany applied an arithmetic mean of the annual total returns of the REX10 between February 1970 and December 1990, which yielded a result of 6,91 %.
Saksamaa kasutas Saksa börsi aasta “kogutulude” aritmeetilist keskmist REX10 Performance Index ajavahemikus veebruarist 1970 kuni detsembrini 1990 ja sai tulemuseks 6,91 %.
Germany rejected the figure of 4,6 % used by the BDB for the market-risk premium, proposing 3,0 % instead.
Tururiski preemia osas vaidlustas Saksamaa BdB kasutatud määra 4,6 % ja oli arvamusel, et lähtuda tuleb 3,0 %-st.
The banks listed in the CDAX used by the BdB to determine the beta value for LSH are said to give rise to distortions: first, the five largest commercial banks together account for a very high proportion of the CDAX banks (76 %); second, there are differences in business profile.
LSH beetafaktori leidmisel on BdB kasutatud CDAX pangad seotud moonutustega, kuna esiteks viis suurimat krediidipanka kokku on pankade CDAX-is väga suure kaaluga (76 %) ja teiseks on nende äritegevuse profiilid erinevad.
Instead, the correct beta value for LSH should be determined by taking a comparable group, namely IKB, BHF Bank and Vereins- und Westbank, resulting in a beta value of 0,7894.
LSH õige beetafaktori leidmiseks tuleks pigem kasutada võrreldavat gruppi, nimelt IKB, BHF-Bank ning Vereins- ja Westbank, mis annab beetafaktori 0,7894.
Germany therefore concluded that the minimum remuneration for an investment in the share capital of LSH at 31 December 1990 (taking account of the beta factor of 0,7894, the market-risk premium of 3 % and the base rate of 6,91 %) was 9,28 %.
Selle tulemusena lähtus Saksamaa minimaalsest hüvitisest põhikapitalile sarnase investeeringu eest LSH-sse (arvestades beetafaktorit 0,7894, tururiski preemiat 3 % ja nimetatud baasintressimäära 6,91 %) 9,28 % 31. detsembril 1990.
COMMENTS BY THE LAND OF NORTH RHINE-WESTPHALIA AND WESTLB
NORDRHEIN-WESTFALENI LIIDUMAA JA WESTLB ARVAMUS
On 30 October 2003 Germany forwarded a response from the Land of North Rhine-Westphalia and WestLB to the decision to initiate the investigation procedure in which they disputed the statement that the assets transferred to the Landesbanks, including LSH, could be compared to share capital.
oktoobril 2003 üle antud Saksamaa arvamuses menetluse algatamise otsuse kohta vaidlustavad Nordrhein-Westfaleni liidumaa ja WestLB, et vara üleandmist liidumaade riiklikele pankadele, eriti LSH juhtumi puhul, ei saa võrrelda põhikapitali üleandmisega.
They argued that silent partnership reserves and ‘perpetuals’ had in fact been recognised as core capital in Germany since 1991.
Pigem aktsepteeriti juba alates 1991. aastast esimese taseme omakapitalina hääleõiguseta osalusi ja niinimetatud tähtajatuid investeeringuid (perpetuals).
They added that remuneration for an investment depended not on how it was classified by the banking supervisory authorities, but on its risk profile.
Lisaks ei määrata hüvitise suurust jaotuse põhjal pangandusjärelevalveõiguse alusel, vaid investeeringu riskiprofiili järgi.
Since the assets were junior-ranking, the risk pattern had more in common with silent partnership contributions or ‘perpetuals’ than with share-capital investments.
Kuna vara vastutab alles teises järjekorras, on riskistruktuur pigem võrreldav hääleõiguseta osalustega või niinimetatud tähtajatute investeeringutega.
WestLB had no objections to the CAPM method for calculating the minimum remuneration for a share-capital investment, WestLB had no objections to the CAPM method for calculating the minimum remuneration for a share-capital investment but felt that the beta values determined by the BdB — at well over 1 — were inappropriate.
Seoses minimaalse hüvitise arvutamisega põhikapitali investeeringu puhul ei ole WestLB-l metoodiliselt midagi CAPM-meetodi vastu. Siiski ei ole BdB leitud ühest tunduvalt suuremad beetafaktorid kohased.
A beta factor of more than 1 meant that a company's shares represented a higher risk than the market as a whole.
Ühest suurem beetafaktor näitab, et ettevõtte aktsia risk on suurem kui turu keskmine risk.
Yet the risk of investing in a Landesbank was well below the overall market risk because of the institutional liability (Anstaltslast) and guarantor liability (Gewährträgerhaftung) which it enjoyed and which were not challenged at the time.
Arvestades tollal vaieldamatult eksisteerinud avalik-õiguslikku rahastamiskohustust ja tagatiseandja vastutust oli liidumaa riiklikku panka tehtud investeeringu risk siiski oluliselt väiksem kui üldine tururisk.
Moreover, they argued that, in the specific case of the Landesbanks, it was a mistake to use as a benchmark the return expected at the time that the assets were transferred to the banks.
Lisaks sellele oleks viga toetuda liidumaade riiklike pankade konkreetsel juhul eeldatavale tulususele vara pankadesse üleandmise momendil. Selline lähenemine erainvestori testi raames on küll põhimõtteliselt põhjendatud.
Although this was generally a sensible approach to adopt in relation to the private-investor test, Although this was generally a sensible approach to adopt in relation to the private-investor test, it here meant using as a basis the returns expected in 1991.
Siinkohal tähendaks see, et aluseks tuleb võtta aastaks 1991 eeldatud tulusus.
But for an investor to receive in 2003 the return expected in 1991, which was much higher than the returns actually achieved, flew in the face of all economic realities.
See on aga vastuolus igasuguse majandusliku reaalsusega, et investor saab aastal 2003 aastaks 1991 eeldatud tulusust, mis on palju suurem kui tegelikult saadud tulusus.
Permanently and systematically applying a rate of return of around 12 % placed the Landesbanks at an unjustifiable disadvantage compared with private competitors.
Kui kasutada skemaatiliselt pidevalt tulususmäära ca 12 %, oleks tegemist liidumaade riiklike pankade põhjendamatu halvemusse seadmisega võrreldes erakonkurentidega.
As regards the discount for the lack of liquidity of the transferred assets, WestLB and the Land of North Rhine-Westphalia considered that the rate for risk-free government bonds should be deducted in full from the basic return.
Seoses hüvitise vähendamisega üleantud vara puuduva likviidsuse tõttu on WestLB ja Nordrhein-Westfaleni liidumaa seisukohal, et põhitulususest tuleb täielikult maha arvata riskivabade riigivõlakirjade määr.
They argued that the Landesbanks had received no liquidity as a result of the asset transfers.
Üleantud vara ei suurendanud liidumaade riiklike pankade likviidsust vähimalgi määral.
It was not defensible in economic terms to reduce this rate by the tax savings since the pricing of capital market instruments was independent of the tax situation.
Majanduslikult ei ole põhjendatud vähendada seda määra maksusäästuga, kuna kapitalituru instrumentide hinnakujundus ei sõltu maksustamisest.
Otherwise the price of a capital market instrument would have to differ according to tax considerations.
Vastasel korral peaksid kapitalituru instrumentide hinnad olema erineva maksustamise korral erinevad.
Finally, the fact that the assets' lack of liquidity did not pose a risk to the liquidity position should be seen as reducing the risk — and hence the remuneration — and should be taken into account by applying a corresponding deduction.
Lõpuks tuleb arvestada, et riski ja seega ka hüvitist vähendab asjaolu, et kuna vara ei ole likviidne, puudub ka likviidsusrisk. Seda tuleb arvesse võtta hüvitise asjakohase vähendamisega.
Likewise, a discount should be granted on account of the ‘owner effect’ since an investor who already owned shares in a company took a different view of an additional investment from that of a new investor.
Samuti tuleb hüvitist vähendada niinimetatud omanikuefekti alusel, sest investor, kes juba on ettevõtte omanikeringis, hindab täiendavat investeeringut teisiti kui uus investor.
UNDERSTANDING BETWEEN THE BDB, THE LAND OF SCHLESWIG-HOLSTEIN AND HSH NORDBANK
BDB, SCHLESWIG-HOLSTEINI LIIDUMAA JA PANGA HSH NORDBANK KOKKULEPE
On 8 October 2004, the Commission was informed of the outcome of an understanding between the complainant (the BdB), the Land of Schleswig-Holstein and HSH Nordbank, which was formed from LSH and Hamburgische Landesbank in 2003.
oktoobril 2004 laekusid komisjonile kaebuse esitaja BdB, Schleswig-Holsteini liidumaa ning LSH ja Hamburgi liidumaa riikliku panga ühinemisel 2003. aastal tekkinud HSH Nordbank vahelise kokkuleppe tulemused.
Although their basic legal positions remained unchanged, the parties to that understanding concurred on what they themselves regarded as suitable parameters for determining an appropriate remuneration.
Puudutamata jätkuvalt kehtivaid põhimõttelisi õiguslikke seisukohti, leppisid pooled kokku selles, mida nad peavad sobivateks parameetriteks mõistliku hüvitise määratlemisel.
The parties asked the Commission to take account of this understanding in its decision.
Pooled paluvad komisjoni arvestada otsuse tegemisel kokkuleppe tulemusi.
First, the parties determined a minimum remuneration for a hypothetical investment in the share capital of LSH on the basis of the CAPM, which produced an appropriate remuneration for the special-purpose reserve of around 9,29 % per annum.
Pooled määravad esialgu CAPM-i baasil minimaalse hüvitise hüpoteetilise investeeringu eest LSH põhikapitali. Selle järgi peaks mõistlik miinimumhüvitis sihtotstarbelise vara eest olema 9,29 % aastas.
To arrive at this figure, the parties used the long-term risk-free interest rate calculated on the basis of the REX10 Performance Index of Deutsche Börse AG and the beta factor estimated on the basis of a study by KPMG of 26 May 2004 commissioned by the Landesbank.
Seejuures kasutatakse kõnealuse miinimumhüvitise arvutamisel liidumaa riikliku panga poolt Saksa börsi REX10 Performance Index kasutamisel leitud pikaajalist riskivaba intressimäära ja liidumaa tellitud KPMG 26. mai 2004 ekspertarvamuses toodud hinnangulist beetafaktorit.
In concrete terms this yielded a risk-free basic interest rate for LSH of 6,61 % at the time of the transfer (31 December 1990).
Konkreetselt saadi LSH jaoks vara üleandmise ajal 31. detsembril 1990 riskivaba baasintressimäär 6,61 %.
A beta factor of 0,670 was applied on the basis of KPMG's study.
Beetafaktorina kasutati KPMG analüüsi alusel väärtust 0,670.
A uniform market-risk premium of 4 % was set for all the Landesbanks.
Tururiski preemiaks võeti 4 % (ühtne kõigile liidumaade riiklikele pankadele).
A deduction was then determined for the capital's lack of liquidity on the basis of the risk-free interest rate of 6,61 % as gross refinancing costs.
Seejärel leiti kapitali puuduvast likviidsusest tulenevalt hüvitise vähendamise määr. Seejuures võeti jällegi bruto-finantseerimiskuluna aluseks riskivaba intressimäär 6,61 %.
To determine the net refinancing costs, the standard tax burden on LSH at the time of the transfer was set at a flat rate of 50 %, producing a liquidity discount of 3,31 %.
Neto-finantseerimiskulu leidmiseks võeti koondarvestusse LSH maksukoormus vara üleandmise ajal 50 %, saades vähendatava tulu määraks likviidsuse puudumise eest 3,31 %.
Lastly, a premium of 0,3 % was added to allow for the failure to issue voting rights.
Lõpuks arvestati juurde hinnalisand suuruses 0,3 %, kuna hääleõigusi ei antud.
Altogether this produced an appropriate remuneration for the special-purpose reserve of 6,28 % per annum after taxes for the portion of the promotion-related assets available for use in LSH's competitive business.
Kõiki tegureid arvestades saadi mõistlikuks hüvitiseks sihtotstarbelise vara eest 6,28 % aastas pärast maksustamist (edendustegevuseks ette nähtud vara selle osa eest, mida on kasutatud LSH konkurentsile orienteeritud majandustegevuses).
This remuneration was payable as of the end of the month when the assets were recognised as core capital (31 August 1991).
Kõnealune hüvitis kuulub tasumisele alates kõnealuse vara esimese taseme omavahenditena aktsepteerimise kuu lõpust (31.8.1991).
According to the understanding, the aid element, which HSH Nordbank must pay back, resides in the difference between the actual remuneration paid by LSH and the remuneration determined as appropriate (6,28 %).
Vastavalt kokkuleppele seisneb riigiabi seega vahes LSH poolt tegelikult makstud tasu ja leitud mõistliku hüvitise 6,28 % vahel, mille HSH Nordbank peab tagasi maksma.
The parties also agreed on a guarantee commission of 0,3 %, payable not only on the liable capital used by IB itself, but also on the special-purpose real-estate reserve.
Pooled jõudsid kokkuleppele ka garantiiprovisjoni 0,3 % osas, mis tuleb maksta nii selle vastutava kapitali eest, mida kasutas IB ise, kui ka sihtotstarbeliste kinnisvarareservide eest.
Furthermore, HSH Nordbank raised no objection to the suggestion that, for the period of the transfer up to the end of the month when the assets were recognised as core capital by BAKred (1 January 1991 — 30 August 1991), a guarantee commission of 0,3 % is also payable on the sum of DEM 1306,05 million shown on the balance sheet.
Lisaks ei vaidlustanud HSH Nordbank ka seda, et vara üleandmise ajavahemiku eest kuni selle BAKred'i poolt esimese taseme omavahenditena tunnustamise kuu lõpuni (1. jaanuar 1991 – 30. august 1991) tuleb samuti maksta garantiiprovisjoni 0,3 % bilansis näidatud summa 1306,05 mln DEM eest.
During negotiations on the understanding, it was argued for the first time that, in addition to the remuneration for IB's capital already mentioned, a further remuneration element consisted of IB's annual surplus, which was paid to the Land of Schleswig-Holstein as a dividend on the basis of Section 17(2) IBG (1990 version) or Section 19(2) IBG (1998 version).
Kokkuleppe sõlmimiseks peetavate läbirääkimiste raames nimetati lisaks juba selgitatud hüvitisele esmakordselt IB kapitali eest täiendava hüvitiselemendina aasta puhaskasumist Schleswig-Holsteini liidumaale makstud dividende kui täiendavat hüvitise koostisosa. Kõnealuse dividendimakse õiguslik alus on IBG § 17 lõige 2 (1990. aasta versioon) ja IBG § 19 lõige 2 (1998. aasta versioon).
In accordance with these legal provisions, the annual surplus from the IB's special-purpose reserve was paid out to the Land (in each case on the basis of a corresponding decision by the Landesbank's bodies).
Nimetatud sätete kohaselt tuleb IB sihtotstarbelise reservi aasta puhaskasum välja maksta (alati LB organite asjaomase dividendimakset käsitleva otsuse alusel) liidumaale.
Under a rule laid down in the respective budgetary law of the Land of Schleswig-Holstein, these payments were intended for the purposes of the IB, i.e. for the Land's promotion-related tasks, and transferred back to IB accordingly.
Schleswig-Holsteini liidumaa vastava eelarveseaduse eeskirjade kohaselt on nimetatud summad ette nähtud kasutamiseks IB eesmärkide teostamiseks, seega liidumaa edendustegevuse jaoks, ja vastavalt sellele kanti need jälle IB-le üle.
This arrangement served to respect the budgetary sovereignty of the Land Parliament, as it should be the parliament, not the executive arm that had decision-making power over these funds.
Kõnealune meetod vastab liidumaa parlamendi ülemvõimu põhimõttele eelarve küsimustes, see tähendab, et vahendite üle ei otsusta mitte täitevvõim, vaid parlament.
In economic terms, this was a ‘pay out and claw back’ arrangement which did not prevent the amounts being counted as dividend payments.
Majanduslikult oli meetodi puhul tegemist väljamakse ja tagasivõtmisega ning see on aktsepteeritav tasaarvestatava väljamaksena.
Moreover, the cycle was broken by the suspension of the special purpose by a number of individual laws accompanying the budget, each relating to the annual surplus.
Seda ringlust katkestas lisaks sihtotstarbelise seotuse tühistamine eelarvega kaasnevate (üksikute) seadustega üksikute aastate puhaskasumi suhtes.
In these cases the dividends paid out were not reinvested in IB.
Sellistel juhtudel ei kantud väljamakstud summasid IB-le tagasi.
As the special purpose was suspended, the surplus in those years was paid entirely to the Land of Schleswig-Holstein to finance expenditure from the Land budget.
Sihtotstarbelise seotuse tühistamise alusel oli nimetatud aastatel väljamakstud puhaskasum täies ulatuses Schleswig-Holsteini liidumaa käsutuses liidumaa eelarvekulude finantseerimiseks.
It should be borne in mind here that the lion's share of the dividend payments discussed here concerns amounts that, for that reason, were not transferred back to IB but remained entirely with the Land.
Seejuures tuleb silmas pidada, et väljamakstud summad, mida nimetatud põhjusel IB-le tagasi ei kantud, vaid mis jäid täielikult Schleswig-Holsteini liidumaa käsutusse, moodustasid oluliselt suurema osa siinkohal kõne all olevatest väljamakstud summadest.
The table below shows the IB dividend payments to the Land:
Alljärgnevas tabelis on näidatud IB dividendide väljamaksed liidumaale:
Figure 3:
Graafik 3:
IB dividend payments to the Land of Schleswig-Holstein (DEM million)
IB dividendide väljamaksed Schleswig-Holsteini liidumaale (mln DEM)
IB dividend payments to the Land
IB dividendide väljamaksed
Accordingly, these dividend payments from the annual surplus must be taken into account in calculating the aid element and were indeed included by the parties to the understanding in their calculations.
Kõnealuseid aasta puhastulu väljamakseid tuleb riigiabi suuruse selgitamisel asjakohaselt arvesse võtta ja kokkuleppe sõlminud pooled neid oma arvutustes ka arvestasid.
ASSESSMENT OF THE MEASURES
MEETMETE HINNANG
Article 87(1) of the EC Treaty states that, save as otherwise provided in the Treaty, any aid granted by a Member State or through state resources which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods is incompatible with the common market, insofar as trade between Member States is affected.
Asutamislepingu artikli 87 lõike 1 kohaselt on, kui asutamislepingus ei ole sätestatud teisiti, igasugune liikmesriigi poolt või liikmesriigi ressurssidest antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, ühisturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust.
With the transfer of assets described above, the Land of Schleswig-Holstein opted for a form of capital increase based on the concept of transferring the assets and real estate of WKA and WAK to LSH in order to strengthen its equity-capital base.
Ülalkirjeldatud vara üleandmisega otsustas Schleswig-Holsteini liidumaa kapitali suurendamise meetodi kasuks, mille põhikontseptsioon seisnes WKA ja WAK-i vara ja kinnisvara üleandmises LSH-le viimase omakapitali baasi tugevdamiseks.
Although the resources transferred were not at LSH's unrestricted disposal, as the special-purpose reserve was earmarked for promotion-related tasks, the assets were recognised by the supervisory authority and could therefore be used to provide cover for the liabilities of LSH, which was in competition with other credit institutions.
Vaatamata sellele, et üleantud vahendid ei olnud spetsiaalse sihtotstarbelise seotuse tõttu sihtotstarbelise reservina LSH piiramatus käsutuses, aktsepteeriti vara järelevalveõiguse alusel ning seda sai seega kasutada kattevarana konkurentsis teiste LSH-ga konkureerivate krediidiasutustega.
There can therefore be no doubt that state resources were transferred to LSH.
Tõsiasi, et LSH-le anti üle riigi ressursse, seisab seega väljaspool kahtlust.
In order to verify whether the transfer of state resources to a publicly-owned undertaking favours the latter and is therefore liable to constitute state aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty, the Commission applies the ‘market-economy investor principle’.
Selleks, et kontrollida, kas riigi ressursside üleandmine riigi osalusega äriühingule on selle ettevõtja soodustamine ja võib endast kujutada riigiabi asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses, kasutab komisjon “turumajanduslikult tegutseva investori” põhimõtet.
The European Court of Justice and Court of First Instance have accepted and developed this principle in a number of cases, most recently in the judgment of the Court of First Instance of 6 March 2003 in the WestLB case, which is of relevance to the present case.
Euroopa Ühenduste Kohus ja esimese astme kohus aktsepteerisid ja arendasid kõnealust põhimõtet edasi reas kohtuasjades, eriti käesoleva juhtumi jaoks olulises seoses esimese astme kohtu 6. märtsi 2003.aasta otsuses WestLB asjas.
In contrast, the undertaking is being favoured within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty if the agreed remuneration and/or the financial position of the undertaking are such that a normal return on investment cannot be expected within a reasonable period of time.
Samas on asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses tegemist soodustusega, kui ettenähtud hüvitamise tingimused ja/või ettevõtja finantsseis ei võimalda normaalset tulusust mõistliku aja jooksul.
The market-economy investor principle applies here even though LSH was a profitable company at the time the promotion-related assets were transferred.
Turumajanduslikult tegutseva investori põhimõte leiab rakendust vaatamata asjaolule, et LSH puhul oli vara üleandmise ajal tegemist kasumliku ettevõttega.
Although the principle has previously been applied mainly to undertakings in difficulties, this does not mean that its application is restricted to that category of undertakings.
Tõsiasi, et põhimõtet on seni kohaldatud peamiselt raskustes ettevõtetele, ei piira selle kohaldamist kõnealusele ettevõtete kategooriale.
There is no provision to the effect that, if a company makes a profit, this rules out a priori the possibility that the provision of capital contains elements of state aid.
Õiguslikult ei ole sätestatud, et ettevõtte kasumlikkus välistaks võimaluse, et kapitalieraldis sisaldab riigiabi elemente.
Even if a company is profitable, a market-economy investor might refrain from injecting (further) capital if he cannot expect an appropriate return on his capital contribution (in the form of dividends or an increased value of the investment).
Isegi kui ettevõte töötab kasumlikult, võiks turumajanduslikult tegutsev investor (edasisest) kapitalieraldisest loobuda, kui ta välistab ette võimaluse, et investeeritud kapitalilt võib oodata mõistlikku tulusust (dividendide või väärtuse kasvu näol).
Should the company not show the appropriate expected return at the time of the investment, a market-economy investor would call for measures to increase the return.
Kui ettevõte investeeringu tegemise ajal ei anna oodatud mõistlikku tulusust, nõuaks turumajanduslikult tegutsev investor meetmeid tulususe tõstmiseks.
Therefore, the market-economy investor principle is applicable in the same way to all public enterprises, whether profitable or loss-making.
Seega saab turumajanduslikult tegutseva investori põhimõtet samamoodi kohaldada kõigile riigi osalusega ettevõtetele sõltumata sellest, kas nad töötavad kasumi või kahjumiga.
The Commission's position in this respect was confirmed by the European Court of First Instance in its judgment in WestLB.
Komisjoni sellist seisukohta on kinnitanud ka Euroopa esimese astme kohus otsuses WestLB asjas.
It follows that the key question in examining this case is whether a market-economy investor would have transferred capital that had the same characteristics as the Land of Schleswig-Holstein's promotion-related assets and real estate and under the same conditions, especially in view of the expected return on the investment.
Selle kohaselt on käesoleva uurimise põhiküsimuseks, kas turumajanduslikult tegutsev investor oleks kapitali, mis on samade omadustega nagu kõnealune vara ja Schleswig-Holsteini liidumaa kinnisvara, samadel tingimustel üle andnud, eriti arvestades investeeringu kavandatud tulusust.