natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It refers solely to the 1993 transfer and, for this purpose, takes over a specific rule governing the 1986 transfer and applies it to the 1 January 1993 transfer of additional shares, namely the right of FHH to require the transfer of WK's shares.
Nimetatud “Sideletter” puudutab ainult 1993. aastal toimunud vara üleandmist ja võtab sel eesmärgil üle ühe sätte 1986. aastal toimunud üleandmise sätetest 1. jaanuaril 1993 toimunud täiendavate osaluste üleandmist reguleerivatesse sätetesse, nimelt FHH õiguse nõuda WK-osaluste üleandmist (tagastamist).
Prior to the request for information dated 1 September 1999, the Commission did not, in any letter to Germany, ask about the transfers in Hamburg and did not mentioned either FHH or HLB.
Kuni 1. septembri 1999. aasta teabenõudeni ei olnud komisjon üheski kirjas Saksamaale esitanud küsimusi varade üleandmise juhtude kohta Hamburgis ega maininud FHH-d või HLB-d.
The three letters from 1993 refer exclusively to the transfer of WfA to WestLB; what is more, they simply contain general requests relating to other possible transfers to Landesbanks of other Länder.
Kolm 1993. aasta kirja käsitlevad eranditult WfA üleandmist WestLB-le, lisaks sisaldavad nimetatud kirjad üksnes üldisi päringuid võimalike muude varade üleandmise juhtude kohta muude liidumaade riiklikele pankadele.
In addition to questions concerning WestLB, the request for information dated 10 November 1993 mentions only the Länder of Berlin, Schleswig-Holstein and Lower Saxony.
novembri 1993. aasta teabenõudes mainitakse lisaks WestLB kohta esitatud küsimustele üksnes Berliini, Schleswig-Holsteini ja Alam-Saksi liidumaid.
In its two letters of 1994 and its letter of 3 January 1995, the BdB did, it is true, draw attention to the transfers of FHH to HLB.
Küll on BdB mõlemas 1994. aasta kirjas ning 3. jaanuari 1995. aasta kirjas juhtinud tähelepanu FHH vara üleandmisele HLB-le.
However, the Commission reacted for the first time in its letter dated 1 September 1999 and requested information on the transfers in Hamburg.
Komisjon reageeris sellele esimest korda alles 1. septembri 1999. aasta kirjas ja palus andmeid Hamburgis toimunu kohta.
Before the end of the ten-year recovery period on 1 January 1996, there was therefore no evidence of a Commission investigation into the transfers to HLB.
Enne tagasinõude kümneaastase tähtaja möödumist 1. jaanuaril 1996. aastal ei ole komisjon seega HLB-le vara üleandmist uurinud.
The correspondence relating to WestLB and the general enquiries regarding possible transfers in other Länder cannot replace requests for information with regard to a specific possible aid.
Kirjavahetus seoses WestLB-ga ning üldised päringud muudes liidumaades toimuva kohta ei saa asendada konkreetselt nimetatud võimaliku riigiabi teabenõudeid.
Otherwise, general Commission notices sent out every ten years would interrupt the period and would undermine the purpose of any limitation period.
Vastasel korral katkestaks juba üldine, iga kümne aasta tagant saadetav ringkiri komisjoni tähtaja ja õõnestaks igasuguse aegumistähtaja mõtet.
In the Commission's view, Germany and HLB can, under the special circumstances of the 1986 transfer, rely on legal certainty and confidentiality even though the contribution was not notified in accordance with Article 88 of the EC Treaty.
Komisjon leiab, et Saksamaa ja HLB võivad 1986. aastal toimunud vara üleandmise eriliste asjaolude tõttu tugineda õiguskindlusele ja usalduskaitsele, isegi kui vara üleandmisest ei teavitatud komisjoni asutamislepingu artikli 88 kohaselt.
It should be borne in mind here that state aid legislation and monitoring was not at that time as developed in all details as it has been since the 1990s.
Seejuures tuleb arvestada, et riigiabiõiguse areng ja kontrollimispraktika ei olnud toona veel kõigis üksikasjades nii edasijõudnud nagu see on alates 1990ndatest aastatest.
This is particularly true as regards capital injections by public-sector owners and, for example, the market-economy investor principle, which was developed only after the first transfer to HLB and has been examined in practice.
See kehtib eriti avalik-õiguslike ettevõtete omanike kapitalieraldiste ja ka näiteks alles pärast HLB esimest vara üleandmist välja töötatud ja praktikas uuritud turumajanduslikult tegutseva investori põhimõtte kohta.
To this extent, the German authorities and HLB, which in 1986 undertook share transfers between two companies wholly owned by it, could not assume the existence of possible state aid and hence the need for a notification.
Seega ei saanud Saksamaa ametivõimud ja HLB, kes kandis osalusi üle sajaprotsendiliselt talle kuuluva kahe ettevõtete vahel, arvestada võimaliku riigiabi küsimusega ega ka vajadusega toimingust teatada.
Accordingly, the Commission regards the ten-year period under Article 15(1) of Regulation (EC) No 659/1999 as having expired.
Seega leiab komisjon, et kümneaastane tähtaeg määruse (EÜ) nr. 659/1999 artikli 15 lõike 1 kohaselt on möödunud.
Any aid associated with the contribution of 24 % of WK's shares to HLB on 1 January 1986 is to be regarded as existing aid within the meaning of Article 15(3) of the Regulation.
Võimalikku 1. jaanuaril 1986. aastal toimunud 24 % WK-osaluste HLB-le üleandmisega seonduvat riigiabi tuleb antud juhul vaadelda kui olemasolevat riigiabi nimetatud määruse artikli 15 lõike 3 tähenduses.
The observations below refer exclusively to the transfers carried out on 1 January 1993.
Järgnev puudutab eranditult 1. jaanuaril 1993. aastal toimunud vara üleandmist.
Article 87(1) of the EC Treaty states that, save as otherwise provided in the Treaty, any aid granted by a Member State or through state resources which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods is incompatible with the common market, in so far as it affects trade between Member States.
Kui asutamislepingus ei ole sätestatud teisiti, on vastavalt asutamislepingu artikli 87 lõikele 1 igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest antud abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, ühisturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust.
State resources and favouring of a particular undertaking
Riigi ressursid ja teatud ettevõtja soodustamine
As stated above, a total of just under 58 % of FHH's shares in WK was transferred directly and indirectly (silent partnership contribution through HGV) to HLB on 1 January 1993.
Nagu eespool selgitatud, kanti 1. jaanuaril 1993. aastal kokku 58 % osalustest, mis kuulusid FHH-le WK-s, vahetult ja kaudselt (hääleõiguseta osalus HGV kaudu) HLB-le üle.
This ranks as state resources within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
Seega on tegemist riigi ressurssidega asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses.
The economic benefit of a broader capital base resides in a greater lending capacity and the associated possibility of expanding business.
Laiemast omakapitali baasist tõusev majanduslik kasu seisneb suuremas laenuandmisvõimes ja sellest tulenevas võimaluses äritegevust laiendada.
If additional capital is made available to the undertaking on conditions better than normal market conditions, this ranks as favouring within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
Kui täiendavat omakapitali antakse ettevõtte käsutusse turust soodsamatel tingimustel, on tegemist soodustusega asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses.
In examining this matter, the Commission applies the ‘market-economy investor’ principle.
Kõnealuse küsimuse uurimisel kasutab komisjon “turumajanduslikult tegutseva investori” põhimõtet.
The Court of Justice and the Court of First Instance have accepted and developed this principle in a number of cases, in particular in the ruling by the Court of First Instance of 6 March 2003, which is of relevance to the present case.
Nimetatud põhimõtet on tunnustanud ja edasi arendanud Euroopa Kohus ja esimese astme kohus reas kohtuasjades, eriti käesoleva juhtumi jaoks olulises esimese astme kohtu 6. märtsi 2003. aasta otsuses.
According to this principle, no state aid is involved where funds are made available on ‘terms which a private investor would find acceptable in providing funds to a comparable private undertaking when the private investor is operating under normal market-economy conditions’.
Turumajanduslikult tegutseva investori põhimõtte kohaselt ei saa lugeda ettevõtja soodustamiseks seda, kui kapitalivahendid antakse ettevõtja käsutusse tingimustel, “millistel erainvestor, kes tegutseb tavapärastes turumajanduslikes tingimustes, oleks valmis vahendeid eraettevõtjale üle andma”.
In contrast, a financial measure is deemed unacceptable for a market-economy investor if, and this has to be examined, the expected or agreed remuneration for the transferred resources is lower than the remuneration paid on the market for comparable investments.
Finantsmeede on turumajanduslikult tegutsevale investorile seega vastuvõetamatu, kui nagu siinkohal kontrollitava juhtumi puhul, eeldatav ja kokkulepitud hüvitis investeeritud vahendite eest on väiksem turul võrreldavate investeeringute eest makstavast hüvitisest.
The market-economy investor principle is likewise applicable to all public undertakings, irrespective of whether they are profit- or loss-making.
Turumajanduslikult tegutseva investori põhimõte on võrdselt kohaldatav kõigile avalik-õiguslikele ettevõtetele ja nimelt sõltumata sellest, kas nad töötavad kasumi või kahjumiga.
This position of the Commission has been confirmed by the Court of First Instance in WestLB.
Komisjoni sellist seisukohta on kinnitanud esimese astme kohtu otsus WestLB asjas.
The Commission must base its assessment of a case on the information that was available to the investor when he decided on the financial measure in question.
Komisjon peab juhtumi hindamisel tuginema andmetele, mis olid investori käsutuses kõnealuse finantsmeetme üle otsustamise ajal.
The transfer at issue here was decided by the competent authorities at the end of 1992 and became effective on 1 January 1993.
Siinkohal uuritava varade üleandmise otsustasid pädevad riiklikud ametkonnad 1992. aasta lõpus ja see jõustus 1. jaanuaril 1993.
The Commission must, therefore, assess the transaction on the basis of the information available and the economic and market circumstances obtaining at the time.
Seega peab komisjon tehingut hindama toona osapoolte käsutuses olnud andmete ning tolleaegse majandusliku ja turuolukorra alusel.
Information in this decision that refers to subsequent years is used only for purposes of illustration.
Otsuses esitatud andmeid hilisemate aastate kohta kasutatakse ainult illustreerival eesmärgil.
If a public shareholder decides that a capital injection for the bank is appropriate for meeting capital requirements, the question arises whether the specific circumstances under which the capital is provided would be acceptable to a market-economy investor.
Kui avalik-õiguslik omanik otsustab, et kapitalieraldis pangale on vajalik täitmaks omakapitalile esitatavaid nõudeid, tekib küsimus, kas erilised asjaolud, millistel kapitali eraldatakse, oleksid vastuvõetavad turumajanduslikult tegutsevale investorile.
If a capital measure is necessary to meet solvency requirements, a market-economy investor might be prepared to undertake such a measure in order to safeguard the value of the existing investment.
Kui kapitalisüst on vajalik, et täita maksevõime nõudeid, võiks turumajanduslikult tegutsev investor olla valmis seda meedet võtma, et säilitada juba tehtud investeerigu väärtust.
He would, however, insist on an appropriate return for the new capital injection that took account of the risk profile.
Sellegipoolest nõuaks ta uuelt kapitalieraldiselt mõistlikku tulusust, arvestades riskiprofiili.
Even if a market-economy investor already holds shares in an undertaking, he will look into other investment options outside that undertaking.
Turumajanduslikult tegutsev investor kontrollib ka juhul, kui talle juba kuulub osalus ettevõttes, muid investeerimisvõimalusi väljaspool ettevõtet.
As a rule, he will then choose to invest further in the public undertaking only if he can expect a reasonable return on the additional resources.
Reeglina otsustab ta avalik-õiguslikku ettevõttesse täiendavate vahendite investeerimise kasuks ainult siis, kui võib täiendavate vahendite eest eeldada mõistlikku tulu.
Basically, no account is taken of the mere avoidance of losses or of a better use than previously of the resources in question in deciding whether a capital contribution constitutes state aid.
Pelgalt kahjumi vältimist või kõnealuste vahendite senisest parema kasutamise võimalust pole küsimuse puhul, kas kapitalisüst kujutab endast riigiabi, põhimõtteliselt vaja arvesse võtta.
Whatever the motives behind it, a capital injection by a shareholder should be measured instead according to whether the investor can expect a normal return on the additional resources within a reasonable period.
Selle asemel tuleb ka omaniku kapitalieraldist – olenemata selle tegemise motiividest – hinnata selle alusel, kas investor võib täiendavate vahendite eraldamise korral arvestada mõistliku ajavahemiku jooksul tavapärase tulususega.
The Court has raised no objections to this interpretation of the market-economy investor principle, which the Commission has already applied in its Decision 2000/392/EC.
Turumajanduslikult tegutseva investori põhimõtte sellist tõlgendamist, mida komisjon on juba järginud oma otsuses 2000/392/EÜ, kohus ei vaidlustanud.
It has also adopted as a guiding principle that even a private investor who already owns share capital in an undertaking is not normally content with the fact that an investment does not cause him a loss or produces only limited profits.
Ta lähtus seejuures samavõrra kaalutlusest, et ka erainvestor, kellel juba on osalus ettevõtte põhikapitalis, ei rahuldu harilikult sellega, et investeering ei too kahjumit või annab ainult piiratud ulatuses kasumit.
Instead he will always seek to obtain an appropriate return on his investment according to the particular circumstances and the satisfaction of his short-, medium- or long-term interests.
Pigem püüab ta oma investeeringu eest saada mõistlikku tulu vastavalt asjaoludele ning oma huvidele lühemas, keskpikas või pikemas perspektiivis.
According to the market-economy investor principle, the key question in examining this case is, therefore, whether a market-economy investor would have transferred under the same conditions capital that had the same characteristics as the promotion-related assets of FHH, especially in view of the expected return on the investment.
Turumajanduslikult tegutseva investori põhimõtte kohaselt on seega käesoleva kontrolli peamine küsimus, kas turumajanduslikult tegutsev investor oleks samade omadustega kapitali nagu FHH arendustegevuseks ette nähtud vara, üle andnud samadel tingimustel, eriti arvestades investeeringu kavandatud tulusust.
Article 295 lays down that the system of property ownership in the various Member States must not be affected.
Vastavalt asutamislepingu artiklile 295 ei mõjuta see omandi õiguslikku režiimi liikmesriikides.
This does not, however, justify any infringement of the competition rules of the Treaty.
See ei õigusta aga asutamislepingu konkurentsieeskirjade rikkumist.
Germany has stated that the resources transferred could not have been used in any other profitable manner than by being injected into a similar public institution.
Saksamaa on selgitanud, et üleantud vahendeid ei oleks saanud nende sihtotstarbelise seotuse tõttu teisiti kasumlikult kasutada kui andes need üle samalaadsesse avaliku sektori asutusse.
Consequently, the transfer represented the commercially most sensible use of those assets.
Seega kujutas vara üleandmine endast selle majanduslikult kõige mõistlikumat kasutamist.
So any remuneration for the transfer, i.e. any additional return on the assets transferred, would be sufficient to justify the transfer in the light of the market-economy investor principle.
Nii oleks igasugune tasu vara üleandmise eest, s.t igasugune täiendav üleantud vara tulusus piisav, et õigustada seda “turumajanduslikult tegutseva investori” põhimõttest lähtuvalt.
It may be that the contribution of the shares to HLB and the resulting opportunity for the bank to use the capital for solvency purposes was the economically most sensible use to which it could be put.
Võib olla õige, et osaluste üleandmine HLB-le ja seeläbi pangale avanev võimalus kasutada kapitali maksevõime tugevdamiseks oli majanduslikult kõige mõistlikum vara kasutamise viis.
However, as soon as public monies and other assets are used for commercial, competition-oriented activities, the normal market rules must be applied.
Siiski niipea, kui avaliku sektori raha ja muud vara kasutatakse ärilises, konkurentsile orienteeritud tegevuses, tuleb kohaldada turul tavapäraseid reegleid.
This means that the State, once it decides to use certain assets (also) commercially for public purposes, must demand a remuneration in line with the normal market remuneration.
See tähendab, et riik, niipea kui ta otsustab kasutada avalikuks otstarbeks määratud vara (ka) äriliselt, peab nõudma selle eest turutingimustele vastavat tasu.
The key question, as formulated by the Court of First Instance in WestLB with reference to the previous case law, is whether, in similar circumstances, a private investor operating in normal conditions of a market economy and of a comparable size to that of the bodies operating in the public interest could have been prompted to make the capital contribution in question.
Senisele kohtupraktikale viidates märkis Esimese Astme Kohus WestLB otsuses, et kontrolli keskne küsimus on järgmine: kas avaliku sektori haldusasutustega võrreldava suurusega ja tavapärastes turumajanduslikes tingimustes tegutsevat erainvestorit olnuks võimalik mõjutada antud asjaoludel tegema kõnealust kapitalisüsti.
Lastly, as the Court also points out with reference to other case law, ‘the comparison between the conduct of public and private investors must be made by reference to the attitude which a private investor would have had at the time of the transaction in question having regard to the available information and foreseeable developments at the time’.
Kohus selgitas teistele otsustele viidates, et “avalik-õigusliku investori käitumist tuleb võrrelda erainvestori omaga, lähtudes sellest, kuidas erainvestor oleks kõnealusel juhul sel ajal tema käsutuses olnud informatsiooni põhjal ja prognoositava arengu korral käitunud”.
This makes it clear that the assessment must focus on the time of the investment and on the expectations which an investor might reasonably, i.e. on the basis of available information, have had at that time.
Seega on selge, et kontroll peab keskenduma investeerimise ajale ja investori mõistlikele ootustele sel ajal, s.t ootustele, mis põhinesid tema käsutuses olnud informatsioonil.
FHH was the sole owner of HLB.
FHH oli HLB ainuomanik.
Even if this fact were to make it possible not to focus simply on an agreed remuneration (here DEM [...] million [...], corresponding to [at most 10 %] on the silent partnership contribution), ownership of FHH cannot be relied on in the present case to justify the low level of direct remuneration.
Isegi kui see asjaolu võimaldaks loobuda silmas pidamast üksnes selgelt kokkulepitud hüvitist – siin [...] mln Saksa marka [...] vastavalt [maksimaalselt 10 %] hääleõiguseta osaluselt – ei õigusta FHH omanikuks olemine antud juhul väikest otsest hüvitist.
Reference to FHH's ownership of HLB would necessitate the existence of a business plan, expert report or valuation of the expected return on the investment in question.
FHH omanikustaatusele tuginemine eeldaks, et investeeringu kohta oli olemas piisav äriplaan, eksperdi hindamisakt või tulususe prognoos.
This was not the case here.
Käesoleval juhul neid ei olnud.
At the time of the investment, there was no business plan, expert report or valuation of the expected return on the investment in question.
Investeerimise ajaks ei koostatud äriplaani, eksperdi hindamisakti ega kõnealuse investeeringu tulususe prognoosi.
Except for the agreed direct remuneration, the Commission therefore has no reliable and quantifiable evidence for the return expected by FHH at the time.
Nii puudub komisjonil kõlbulik ja kvantifitseeritav tõendusmaterjal toona FHH poolt eeldatud tulususe kohta, välja arvatud kokkulepitud otsene hüvitis.
Germany stated that not only the reserves built up by HLB itself and regularly converted into capital but also the dividend payments to FHH as the sole owner ought to have been considered since the profits generated by HLB were inevitably also attributable to the resources transferred by FHH.
Saksamaa on selgitanud, et arvestama peaks nii HLB teenitud ja regulaarselt põhikapitali kantud reservide kui ka FHH-le kui ainuomanikule makstud dividendidega, sest HLB kasum tuleneb paratamatult FHH poolt üleantud vahenditest.
In addition, account must be taken of the increases in value that were produced by the capital contributed and were also achieved in 1997 with the sale of the shares to LSH.
Lisaks tuleks arvesse võtta HLB-le kapitali üle andmisel eeldatud ja 1997. aastal LSH-le osaluste müümisega realiseerunud vara väärtuse kasvu.
According to the principle of the market-economy investor, who, on the basis of the information available to him at the time of the investment, can either expect or agree on an appropriate return, dividend payments or increases in value occurring after the investment are not relevant.
Turumajanduslikult tegutseva investori põhimõtte järgi ei saa arvestada dividendide väljamaksete või vara väärtuse kasvuga pärast investeerimist, sest investor ootab rahuldavat tulusust talle investeerimise ajal teadaoleva informatsiooni põhjal või lepib kokku otsese hüvitise osas.
Consequently, dividend payments or increases in value that could not be calculated beforehand cannot be determining factors.
Ettenägematud dividendimaksed või vara väärtuse kasv ei saa siin olla määravaks.
Nor can the question as to whether or not an increase in value following a sale generates revenue.
Otsustav ei ole ka küsimus, kas müügitehinguga realiseerunud väärtuse kasv andis tulu või mitte.
In addition, dividends are paid on capital and not on reserves, even if these contribute to an increase in earnings per share.
Pealegi makstakse dividendi, lähtudes põhikapitalist, mitte aga reservidest, isegi kui viimased aitavad kaasa kasumi suurendamisele.
The Commission thus takes the view that, in the present case, an appropriate remuneration should be determined in the light of the direct return that a market-economy investor would have demanded.
Komisjon leiab seetõttu, et antud juhul tuleb otsese hüvitise alusel kindlaks teha mõistlik tulusus nagu seda oleks nõudnud turumajanduslikult tegutsev investor.
Remuneration and elements of remuneration for the contribution of DEM 659,4 million to HLB's capital reserve
Hüvitis ja hüvitise koostisosad 659,4 mln Saksa marga HLB kapitalireservi investeerimise eest
Capital base for calculating the remuneration
Kapitali baas hüvitise arvutamiseks
As in the WestLB case and as has been confirmed by the Court, remuneration is basically payable in respect of the entire value of the assets transferred.
Nagu WestLB juhtumi korral rakendatud ja esimese astme kohtus kinnitust leidnud, tuleb hüvitada üleantud vara kogu väärtus.
It may differ for parts of the resources transferred.
Hüvitis võib üleantud vara osade lõikes olla erinev.
In setting an appropriate remuneration, a distinction should be made between the different parts of the capital reserve according to their benefit for HLB.
Mõistliku tasu määramiseks tuleb eristada kapitalireservi eri osade kasulikkust HLB jaoks.
The value of the shares transferred and shown on the balance sheet remained constant after 1 January 1993 at DEM 659,4 million.
Üleantud ja bilansis kajastatud osade väärtus oli alates 1. jaanuarist 1993 püsivalt 659,4 mln Saksa marka.
However, that amount could not be used in full as capital prior to its recognition by BAKred.
Summat ei saanud enne BAKred-i poolt aktsepteerimist täies mahus omakapitalina kasutada.