natgillin/translations-raw huggingface dataset:
If, on the other hand, he expects the combination of risk and return to be poorer than in comparable firms, he will consider terminating his investment.
Kui investor teisest küljest arvab, et tulude ja riski kombinatsioon on halvem kui teistes võrreldavates ettevõtetes, kaalub ta oma investeeringu lõpetamist.
In the case of a new investment, the investor may be less willing to accept lower profitability from the very outset.
Uue investeeringu korral võib investor juba algusest peale madalama kasumlikkusega mitte leppida.
However, as already stated, the principles are the same in all decision-making situations: the return expected in the long run from the investment (taking into account the risk and other factors) must at least be equal to that from comparable investments.
Nagu juba mainitud, on põhimõtted kõikide otsuste tegemisel samad: investeeringust oodatavad tulud (riski ja teisi faktoreid arvesse võttes) peavad pikemas perspektiivis olema vähemalt võrdsed võrreldavate investeeringute omadega.
Otherwise, the company will not be able to find the necessary funds and will therefore not be viable in the long run.
Vastasel korral ei leia äriühing enam vajalikke vahendeid ega ole seega pikemas perspektiivis enam elujõuline.
According to WestLB, the question of whether the bank generated average profits in the years before the transfer can, in principle, remain unanswered if a fixed and appropriate remuneration is agreed and if profitability is sufficient to maintain this remuneration in the long run.
WestLB sõnul saab küsimus, kas pank tootis enne üleminekut keskmist tulu, jääda põhimõtteliselt vastamata kui lepitakse kokku kohases ja fikseeritud tasus ja kui kasum on tasu maksmiseks pikas perspektiivis piisav.
This view can be accepted in principle.
Selline seisukoht on põhimõtteliselt aktsepteeritav.
However it should also be borne in mind that viability in the long run depends on the company achieving an average rate of return on its equity capital.
Siiski tuleb meeles pidada ka seda, et pikaajaline elujõulisus sõltub siiski äriühingu keskmisest omakapitalitasuvusest.
With respect to the probable behaviour of a market-economy investor, it is of no relevance that other banks also had to raise additional capital as a consequence of the stricter rules of the Solvency Ratio Directive.
Turutingimustest lähtuva investori tõenäolise käitumise jaoks ei ole oluline, et ka teised pangad pidid maksejõulisuse määra direktiivis sätestatud rangemate eeskirjade tõttu koguma täiendavaid omavahendeid.
The Directive does not impose any obligation on banks to raise additional capital.
Direktiiv ei kohusta panku täiendavat kapitali koguma.
It merely stipulates a minimum ratio of capital to risk-adjusted assets, i.e. it establishes a legal presumption of what is necessary for a bank's viability.
See sätestab vaid kapitali alammäära riskiga kaalutud varadele, s.t loob õigusliku eelduse selle kohta, mida vajab pank elujõulisuseks.
In other words, a market-economy investor might have urged his bank to restructure its risks in order to comply with the new solvency rules instead of increasing the bank's capital.
Teisisõnu, turutingimustest lähtuv investor oleks uute maksvõime eeskirjade järgimiseks nõudnud oma panga riskide ümberstruktureerimist panga kapitali suurendamise asemel.
Such step would directly reduce the bank's volume of business and hence its market presence.
Selline samm oleks otseselt vähendanud panga äritegevuse mahtu ja seega selle kohalolekut turul.
If a public shareholder decides that a capital injection is an appropriate way for the bank to meet the capital requirements, the question is whether the particular circumstances under which the capital is provided would be acceptable for a market-economy investor.
Kui avalik-õiguslik aktsionär otsustab, et kapitalinõuetele vastamiseks on sobiv teha kapitalisüst, on küsimus selles, kas need asjaolud, mille alusel kapital eraldatakse, on turutingimustest lähtuvale investorile vastuvõetavad.
If a capital measure is needed to meet the solvency requirements, a market-economy investor might be willing to carry out this measure in order to preserve the value of investments already made.
Kui maksevõime nõuetele vastamiseks vajatakse kapitalimeedet, võib turutingimustest lähtuv investor juba tehtud investeeringute väärtuse säilitamiseks soovida sellise meetme võtmist.
But he would insist on receiving an appropriate return on the newly injected capital.
Kuid ta nõuaks uuelt investeeritud kapitalilt kohase tulu teenimist.
It is likely that a market-economy investor would expect a higher return on a capital investment in a bank whose capital resources are depleted and which is in urgent need of new capital because this circumstance exposes him to higher risk.
On tõenäoline, et turutingimustest lähtuv investor ootab suuremat tulu kapitali investeerimiselt panka, mille kapitaliressursid on kahekordistunud ja mis vajab sellest asjaolust tuleneva suurema riski tõttu uut kapitali.
In the light of the market-economy investor principle, the key question is whether such an investor would have supplied WestLB with capital that had the specific characteristics of Wfa's assets and under the same conditions, especially in view of the probable return on the investment.
Turumajandusliku investeerimise põhimõtet silmas pidades on võtmeküsimuseks see, kas selline investor oleks WestLB-le samade tingimuste põhjal (pidades eeskätt silmas tõenäolist investeeringutasuvust) eraldanud kapitali Wfa varade kujul.
This question will be examined below.
Kõnealust küsimust uuritakse allpool.
ARTICLE 295 OF THE EC TREATY
EÜ ASUTAMISLEPINGU ARTIKKEL 295
Germany argues that the Land of North Rhine-Westphalia was not obliged to consider privatising WestLB in order to increase the latter's equity, that the Land was, in principle, free to transfer Wfa to WestLB in order to achieve synergies and that the Land was not obliged under Community law to consider the transfer of Wfa to a private credit institution.
Saksamaa väidab, et Nordrhein-Westfaleni liidumaa ei olnud WestLB omakapitali suurendamiseks kohustatud kaaluma WestLB erastamist ja et liidumaal oli selleks, et saavutada sünergia, põhimõtteliselt vabadus anda Wfa üle WestLB-le ning et ühenduse seaduse alusel ei olnud liidumaa kohustatud kaaluma Wfa üleandmist eraõiguslikule krediidiasutusele.
This argument can be accepted.
Selle argumendiga võib nõustuda.
Germany also claims that Wfa's public remit constitutes a task of general economic interest and that Wfa is, therefore, not subject to supervision by the Commission under Article 295.
Lisaks sellele väidab Saksamaa, et Wfa avalik üleandmine või üleminek kujutab endast üldmajanduslike huvidega ülesannet ja et Wfa ei ole seega artikli 295 alusel allutatud komisjoni järelevalvele.
As long as public entities carry out only public tasks and do not compete with commercial enterprises, the competition rules do not apply to them.
Niikaua kui avalik-õiguslikel isikutel on vaid avalikud ülesanded ja nad ei konkureeri äriettevõtetega, ei kehti nende suhtes konkurentsireeglid.
The situation changes when there are implications for competition.
Olukord muutub konkurentsi olemasolul.
Article 86(2) of the EC Treaty deals with situations where it might be necessary to deviate from the competition rules in order to ensure the provision of services of general economic interest.
EÜ asutamislepingu artikli 86 lõige 2 käsitleb olukorda, kus üldmajanduslike teenuste osutamise tagamiseks võib olla vajalik konkurentsireegleid mitte järgida.
It is discussed at point V.6.
Seda käsitletakse punktis V.6.
On the other hand, Article 295 of the EC Treaty protects the national systems of property ownership but this cannot justify any infringement of the Treaty's competition rules.
Teiselt poolt kaitseb EÜ asutamislepingu artikkel 295 riiklikku omandi õiguslikku režiimi, kuid see ei saa õigustada asutamislepingu konkurentsireeglite rikkumist.
The German authorities and WestLB claim that, because of the constraints imposed by the special purpose assigned to Wfa's assets, as laid down by the Housing Promotion Law, the only possible profitable use of these resources was to transfer them to a similar public-law entity.
Saksa ametiasutused ja WestLB väidavad, et Wfa varade eriotstarbelisusest tingitud piirangute tõttu, mis on sätestatud elamuehituse edendamise seaduses, oli nende ressursside kasutamise ainsaks tulutoovaks võimaluseks anda kõnelaused ressursid üle sarnasele avalik-õiguslikule isikule.
Thus, the transfer represented the most commercially sensible use of the assets in question.
Seega kujutas üleminek endast kõnealuste varade kõige mõistlikumat ärilist kasutust.
It is therefore argued that any remuneration for the transfer, i.e. any additional return on Wfa's capital, is sufficient to justify the transfer in view of the market-economy investor principle.
Seepärast on väidetud, et turumajandusliku investeerimise põhimõtet silmas pidades õigustab üleminekut iga selle eest makstav tasu, s.t iga täiendav tulu Wfa kapitalilt.
This argument cannot be accepted.
Selle argumendiga ei saa nõustuda.
It may be true that Wfa's transfer to WestLB, which subsequently allowed WestLB to use part of Wfa's capital for solvency purposes, was the most commercially sensible use.
Võib olla tõsi, et Wfa üleminek WestLB-le, mis seejärel võimaldas WestLB-l Wfa kapitali maksevõime eesmärgil kasutada, oli äriliselt selle kõige mõistlikum kasutus.
Member States are free to use public funds for public sovereign purposes, demanding no or low profits in return.
Liikmesriikidel on vabadus kasutada riiklikke vahendeid riikide suveräänsetel eesmärkidel, nõudmata selle eest kasumit või nõudes väikest kasumit.
The Commission does not question the right of the Member States to create special-purpose funds in order to fulfil tasks of general economic interest.
Komisjon ei kahtle liikmesriikide õiguses luua üldmajanduslikes huvides olevate ülesannete täitmiseks eriotstarbelisi vahendeid.
However, as soon as such public funds and assets are used for commercial competitive activities, normal market-economy rules have to be applied.
Kuid niipea kui selliseid riiklikke vahendeid ja varasid kasutatakse äritegevuses konkureerimiseks, tuleb kohaldada tavalisi turumajanduse reegleid.
This means that, as soon as the State decides to assign public-purpose assets (also) to a commercial use, it should seek a remuneration corresponding to market terms.
See tähendab, et niipea kui riik otsustab loovutada avaliku otstarbega varad, mida kasutataks (ka) ärilisel eesmärgil, peab riik selle eest teenima tasu, mis vastab turu tingimustele.
SPECIFIC NATURE OF THE MEASURE
MEETME ERIOMANE ISELOOM
In carrying out the above transfer operation in response to WestLB's need to expand its original own funds, the Land authorities chose a method of increasing capital that had very special features.
Vastuseks WestLB vajadusele algseid omavahendeid laiendada valisid liidumaa ametiasutused eespool mainitud üleandmist teostades kapitali suurendamise meetodi, millel on väga erilised tunnused.
The general idea was to merge a non-profit credit institution pursuing a particular task (Wfa) with a normal commercial bank operating under conditions of competition, with the aim of utilising surplus capital (from the point of view of the solvency rules) within the non-profit institution for the purposes of the entity exposed to competition.
Selle peamiseks eesmärgiks oli mittetulundusliku asutuse ülemäärase kapitali (maksevõime eeskirju silmas pidades) kasutamine, liites mittetulundusliku kindla ülesandega krediidiasutuse (Wfa) tavalise kommertspangaga konkurentsitingimustele avatud üksuse huvides.
At the same time, the assets transferred remained earmarked for their original purpose.
Samal ajal jäid üleantud varad vaid nende algsel eesmärgil kasutatavaks.
Consequently, the approach of an ‘entity within an entity’ was chosen, with Wfa's assets forming an independent and ‘closed’ circuit in which profits generated by Wfa accrue to and are retained by that institution only.
Sellest tulenevalt valiti “üksus üksuse sees” lähenemine, kus Wfa varad moodustavad “suletud” laekuv kasumi ja selle säilitamise ja haldamise ringi.
The Commission is not aware of any precedents for a capital increase involving such an ‘imperfect’ merger in so far as this might be relevant from a state aid viewpoint.
Komisjon ei ole teadlik ühestki kapitali suurendamise “mittetäieliku” ühinemise juhtumist, kuivõrd see võib riigiabi seisukohast olla oluline.
In its opinion, however, if a construction like the one at issue is chosen by a Member State, a thorough analysis of its financial and economic impact on the competitive part of the entity is imperative so as to ensure that non-transparent mechanisms are not used to circumvent the EC Treaty's state aid rules.
Kui liikmesriigid valivad siiski sellise konstruktsiooni, peab komisjon hädavajalikuks selle konstruktsiooni põhjaliku finantsalaste ja majanduslike mõjude analüüsi läbiviimist üksuse konkurentsile allutatud osa suhtes selleks, et välistada mitteläbipaistvate mehhanismide kasutamist EÜ asutamislepingu riigiabi eeskirjadest kõrvalehoidmiseks.
It is necessary to assess to what extent the integration carried out is economically advantageous to the competitive divisions of WestLB despite the creation of ‘closed circuits’.
On oluline hinnata, millisel määral on läbi viidud ühinemine “suletud ringi” loomisest hoolimata WestLB konkurentsile allutatud osade jaoks majanduslikult soodus.
It should be pointed out here that the complexity of the case and the lack of directly comparable transactions on the free market make this judgement a rather difficult one.
Siin tuleb ka ära märkida, et juhtumi keerukus ja vabal turul otseselt võrreldavate tehingute puudumine teevad otsuse langetamise raskeks.
Therefore, the Commission devoted a considerable amount of time to gathering information and analysing the case.
Seepärast pühendas komisjon märkimisväärse aja teabe kogumisele ja juhtumi analüüsimisele.
Furthermore, it arranged for an outside expert to deliver an opinion on the transaction and on the remuneration that can be regarded as corresponding to market terms.
Lisaks sellele palus komisjon väliseksperdilt arvamust tehingute ja tasu kohta, mida võiks käsitleda turutingimustele vastavana.
Only on the basis of all the data available and after a careful examination has the Commission finally drawn its conclusions and come to the present decision.
Komisjon on teinud oma järeldused ja praegusele otsusele jõudnud pärast kõigi kättesaadavate andmete põhjal teostatud hoolikat uurimist.
NO CHANGE IN OWNERSHIP STRUCTURE
MUUTUMATU OMANDISTRUKTUUR
When injecting equity capital into a bank, a market-economy investor demands an appropriate share in the bank's profits.
Omakapitalisüsti tegemisel panka nõuab turutingimustest lähtuv investor kohast osalust panga kasumis.
One way of ensuring such participation is via a corresponding change in the structure of ownership, giving him an appropriate share in the bank's dividends and in a possible increase in its disclosed and non-disclosed value as a result of its enhanced earning capacities.
Üks viis sellise osaluse tagamiseks on muuta asjaomast omandistruktuuri, andes investorile kohase osa panga dividendidest ja võimalikust avatud ja varjatud väärtuse tõusust, mille on tinginud tulude paranenud teenimisvõime.
Therefore, one way of ensuring an adequate return on the capital provided would have been to increase the Land's participation in WestLB accordingly, provided that the bank's overall profitability corresponds to the normal rate of return that a market-economy investor would expect from his investment.
Seega oleks üks eraldatud kapitalilt kohase tulu tagamise viis olnud liidumaa osaluse suurendamine WestLB-s eeldusel, et panga üldine kasumlikkus vastab sellisele normaalsele tulumäärale, mida turutingimustest lähtuv investor oma investeeringust ootaks.
According to the German authorities, a redistribution of shares in WestLB was not possible owing to the specific character of the transaction, especially the closed-circuit arrangement and the Land's prerogative (only valid internally) as regards the net assets of Wfa in the event of the liquidation of WestLB, which was agreed on by WestLB's shareholders.
Vastavalt Saksa ametiasutustele ei olnud WestLB aktsiate ümberjaotamine võimalik tehingu eriomase iseloomu tõttu, eeskätt suletud ringi korralduse ja liidumaa eesõiguse tõttu (kehtis vaid sisemiselt) WestLB likvideerimise korral Wfa netovaradele, milles WestLB aktsionärid olid kokku leppinud.
In this case, however, the Land should have demanded appropriate remuneration for the transfer in another form, in accordance with the market-economy investor principle.
Sel juhul oleks liidumaa vastavalt turumajandusliku investeerimise põhimõttele pidanud ülemineku eest tasu nõudma muul kujul.
Otherwise, if the Land forgoes a remuneration which the market normally demands, it is not behaving like a market-economy investor and is thereby granting an advantage to WestLB which constitutes state aid.
Kui liidumaa loobub tasust, mida turul tavaliselt nõutakse, ei käitu ta turutingimustest lähtuva investorina ja võimaldab WestLB-le eelist, mis kujutab endast riigiabi.
Germany and WestLB submit that only the part of the accepted original own funds which can be used by WestLB to underpin its commercial business has an economic value for the bank, with the result that a remuneration can be demanded by the Land in respect of this part only.
Saksamaa ja WestLB väidavad, et vaid sellel osal nõuetele vastavateks tunnistatud esmastest omavahenditest, mida WestLB saab oma äritegevuse toetamiseks kasutada, on panga jaoks majanduslik väärtus, mistõttu saab liidumaa tasu nõuda vaid selle osa eest.
BdB claims that the whole amount of DEM 5900 million (EUR 3020 million) is at risk and therefore a remuneration should be paid on that amount.
BdB väidab, et 5900 miljoni Saksa marga (3020 miljoni euro) suurune kogusumma sisaldab riski ja seega tuleks tasu maksta sellelt summalt.
The level of this remuneration should be different for the accepted original own funds of DEM 4000 million (EUR 2050 million) and the remaining amount of DEM 1900 million (EUR 970 million).
Selle tasu määr peaks erinema 4000 miljoni Saksa marga (2050 miljoni euro) suuruse esmaste omavahenditena tunnistatud summalt ja ülejäänud 1900 miljonilt Saksa margalt (970 miljonilt eurolt).
The Commission's consultants based their assessment on the assumption that, at the time of the transfer, the value of Wfa was established by the Land and WestLB at DEM 5900 million (EUR 3020 million) and that a market-economy investor would therefore, in principle, seek a remuneration in respect of that figure, regardless of any later developments such as the acceptance of the capital (or only part of it) as original own funds by BAKred.
Komisjoni konsultandid põhinesid oma hindamises oletusel, et ülemineku ajal määrati Wfa väärtuseks liidumaa ja WestLB poolt 5900 miljonit Saksa marka (3020 miljonit eurot) ja et turutingimustest lähtuv investor küsiks põhimõtteliselt tasu selle näitaja suhtes, hoolimata hilisematest arengutest nagu näiteks kapitali (või ainult selle osa) esmaste omavahendite nõuetele vastavaks tunnistamine BAKredi poolt.
The only decisive factor for the fixing of a remuneration for a capital investment is the circumstances obtaining at the time of the investment decision, and not subsequent events.
Ainsad otsustavad tegurid kapitaliinvesteeringute tasu kindlakstegemisel on asjaolud, mis investeerimisotsuse tegemise ajal valitsesid, ja mitte järgnevad sündmused.
However, the Commission's consultants also accept that the transaction would have taken a different course if normal commercial practice had been followed.
Komisjoni konsultandid nõustuvad siiski, et tehing oleks võtnud teise käigu, kui sellele oleks järgnenud tavaline äritegevus.
In the Commission's view, the sequence of steps in which the transfer was carried out could, in fact, point to an equal remuneration for the whole capital shown in WestLB's balance sheet.
Komisjoni arvates võisid ülemineku läbiviimise sammud viidata tegelikult tasule, mis on võrdne WestLB bilansis näidatud kogukapitali eest saadud tasuga.
The transfer was first decided and carried out, and then BAKred was requested to accept Wfa's special reserve as original own funds and the remuneration was fixed only close on two years after the transfer decision.
Esiteks tehti ülekande otsus ja teostati see, siis paluti BAKredil tunnistada Wfa erireserv esmasteks omavahenditeks. Tasu fikseeriti peaaegu kaks aastat pärast ülenandmist.
However, under normal market conditions no bank would have agreed to include Wfa in its balance sheet for the sum of DEM 5900 million (EUR 3020 million) and to pay a uniform remuneration on that amount before first checking whether that amount would also be accepted as original own funds by the supervisory authority.
Tavaliste turutingimuste olukorras ei nõustuks ükski pank siiski Wfa-d väärtuses 5900 miljonit Saksa marka (3020 miljonit eurot) kontrollimata, kas järelevalveasutus kiidaks selle summa heaks ka esmaste omavahenditena, oma bilanssi lisama ja selle summa pealt ühtset tasu maksma.
Furthermore, as is also stressed by the Commission's outside experts, a rational investor would certainly not behave in this way, i.e. consent to a substantial capital injection without first agreeing on an appropriate remuneration mechanism.
Lisaks sellele ei oleks ratsionaalne investor, nagu välised komisjoni eksperdid juba rõhutasid, kindlasti nii käitunud, s.t nõustunud olulise kapitalisüstiga esmalt sobivas tasumehhanismis kokku leppimata.
However, in the Commission's view, the sequence of events can be explained by the special circumstances of the case.
Komisjoni arvates võib sündmuste jada selgitada siiski juhtumi eriliste asjaoludega.
The Land had long-term financial relations with the bank and was its main owner.
Liidumaal oli pangaga olnud pikaajaline finantssuhe ja liidumaa oli selle peamine omanik.
There were only a small number of shareholders (all of them public), which means in practice less need for transparency and openness compared with a company that has a large number of (‘outside’) shareholders or is listed on the stock exchange.
Aktsionäre oli vähe (kõik avalik-õiguslikud). Võrreldes äriühinguga, mille (“väliste”) aktsionäride arv on suur või mis on väärtpaberibörsil noteeritud, tähendas see tegelikult vajadust väiksema läbipaistvuse ja avatuse järele.
These special circumstances made it possible to decide on the transfer while leaving the decision on the final remuneration open until it was established that Wfa's capital could actually be used for commercial banking purposes.
Kõnealused eriomased asjaolud tegid võimalikuks jätta üleandmise otsustamise ajal lõpliku tasu üle otsustamine lahtiseks kuni ajani, mil määrati kindlaks, et Wfa kapitali võiks tegelikult kasutada äripanganduse eesmärkidel.
For the purpose of establishing an appropriate remuneration, a distinction should be made between the different parts of Wfa's special reserve according to their use to WestLB.
Sobiva tasu kindlaksmääramise eesmärgil tuleb vastavalt Wfa erireservide otstarbele WestLB jaoks eristada kõnealuste erireservide erinevaid osasid.
An amount of DEM 5900 million (EUR 3020 million) was entered as equity on WestLB's balance sheet.
5900 miljoni Saksa marga (3020 miljonit euro) suurune summa oli WestLB bilansis omakapitalina kirjendatud.
An amount of DEM 4000 million (EUR 2050 million) was accepted by BAKred as original own funds.
4000 miljonit Saksa marka (2050 miljonit eurot) kiitis BAKred heaks esmaste omavahenditena.
Of these amounts only DEM 2500 million (EUR 1280 million) allows WestLB to expand its activities and should be the primary basis of a remuneration for the Land.
Nendest summadest saab WestLB oma tegevuse laiendamiseks kasutada vaid 2500 miljonit Saksa marka (1280 miljonit eurot), mis peaks liidumaa jaoks olema tasu esmane alus.