natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Firstly, without a capital increase, WestLB would have had difficulties remaining above the minimum solvency ratio under the German Banking Law before its adaptation to the EC Banking Directives.
Ilma kapitali suurendamiseta oleks WestLB olnud enne EÜ direktiivide kohaldamist Saksamaa krediidiasutuste seaduses sätestatud minimaalse maksejõulisuse määra piiridesse jäämisel raskustes.
Secondly, without Wfa's transfer, the WestLB group would have satisfied the minimum solvency ratio under the Solvency Ratio Directive only by reducing its risk-adjusted assets or by mobilising other sources of own funds (e.g. disclosure of hidden reserves).
Teiseks, ilma Wfa üleandmiseta oleks WestLB grupp rahuldanud maksejõulisuse määra direktiivis sätestatud minimaalse maksejõulisuse määra nõuet vaid oma riskiga kaalutud varade vähendamise või omavahendite teiste allikate kasutuselevõtmisega (nt varjatud reservide avamisega).
The raising of additional own funds could have provided only temporary relief because the level of such funds is limited by the amount of original own funds available.
Täiendavate omavahendite kogumine oleks toonud vaid ajutist kergendust, sest selliste vahendite tase on piiratud olemasolevate esmased omavahendite suurusega.
Thirdly, the capital increase, together with the fresh additional own funds raised in 1993, exceeded the amount needed by the group to meet the stricter capital requirements of the revised German Banking Law.
Kolmandaks, kapitali suurendamine koos uute, 1993. aastal kogutud täiendavate omavahenditega ületas summat, mida grupp vajas, et vastata Saksamaa uue krediidiasutuste seaduse rangematele kapitalinõuetele.
As regards the supervisory restrictions on individual large loans, the 50 % threshold stipulated by the former German Banking Law was equivalent to about DEM 2500 million (EUR 1280 million) before the acceptance of Wfa's capital.
Kui peatuda pangandusjärelevalve piirangutel üksikutele suurtele laenudele, vastas Saksamaa vanas krediidiasutuste seaduses sätestatud 50 % suurune künnis enne Wfa kapitali heaks kiitmist umbes 2500 miljonile Saksa margale (1280 miljoni eurole).
After acceptance of Wfa's capital and a DEM 100 million (EUR 50 million) allocation to reserves from profits, the threshold rose to nearly DEM 4600 million (EUR 2350 million).
Pärast Wfa kapitali heaks kiitmist ja 100 miljoni Saksa marga (50 miljoni euro) arvamist kasumireservi tõusis künnis peaaegu 4600 miljoni Saksa margale (2350 miljonile eurole).
The 15 % threshold stipulated for large loans, which in total may not be higher than eight times the bank's own funds, was equivalent to about DEM 760 million (EUR 390 million) at 31 March 1992.
Suurte laenude jaoks, mille kogusumma ei tohtinud ületada panga omavahendeid üle kaheksa korra, sätestatud 15 % künnis vastas 31. märtsi 1992. aasta seisuga umbes 760 miljoni Saksa marga (390 miljoni euro) suurusele summale.
One year later, i.e. after the acceptance of Wfa's capital, the threshold had risen to nearly DEM 1400 million (EUR 720 million).
Aasta hiljem, s.t pärast Wfa kapitali heaks kiitmist, oli künnis tõusnud peaaegu 1400 miljonile Saksa margale (720 miljonile eurole).
WestLB's capacity to grant such large loans was increased by DEM 32000 million (EUR 16400 million) (i.e. eight times the increase of own funds) as a result of the transfer of Wfa.
WestLB võime selliseid suuri laene väljastada kasvas Wfa üleandmise tulemusel 32000 miljonit Saksa marka (16400 miljoni eurot) (s.t kaheksakordset omavahendite kasvu).
REMUNERATION FOR THE TRANSFER OF WFA
TASU WFA ÜLEANDMISE EEST
The transfer of Wfa did not lead to a change in the ownership structure of WestLB.
Wfa üleandmine ei muutnud WestLB omanike struktuuri.
Therefore, the Land is not remunerated for the capital provided, either by way of a higher share in dividends paid or by way of a higher share in the capital gains of the holdings in WestLB.
Seega ei saa liidumaa eraldatud kapitali eest tasu ei suuremate dividendide näol ega ka suuremat kapitalitulu WestLB-i osalustest.
The agreement governing the relationship between the owners of WestLB (Mantelvertrag) was amended on the transfer of Wfa.
Wfa üleandmise tõttu muudeti lepingut, mis reguleeris WestLB omanike vahelisi suhteid (Mantelvertrag).
Under Section 5(2) of that agreement, the owners agree that the enlargement of WestLB's capital basis by the Land constitutes a financial advantage for them.
Kõnealuse lepingu § 5 p 2 alusel nõustuvad omanikud sellega, et WestLB kapitalibaasi laiendamine liidumaa poolt annab neile rahalise eelise.
The level of remuneration for the capital provided was to be fixed after WestLB's first financial results for 1992 were known, i.e. a short time after the transfer.
Tasu suurus eraldatud kapitali eest pidi määratama pärast WestLB esimeste 1992. aasta finantstulemuste avaldamist, s.t veidi pärast üleandmist.
The grounds for the law on the transfer contain similar wording as regards the value of the transfer and the remuneration.
Üleandmist reguleeriva seaduse põhjendused sisaldavad üleantud vara väärtuse ja tasu kohta sarnast sõnastust.
The remuneration for the capital provided was finally fixed at an annual rate of 0,6 %.
Eraldatud kapitali eest määrati lõpuks kindlaks tasu 0,6 % aastas.
It must be paid by WestLB from profits after tax, giving a pre-tax burden of around 1,1 % for WestLB.
See tuleb tasuda kasumist pärast makse, mis tähendab WestLB jaoks maksueelset koormust 1,1 %.
It is payable only if profits are made.
Tasu makstakse seega vaid juhul, kui teenitakse kasumit.
The basis for this remuneration is the capital of Wfa recognised by BAKred as original own funds, i.e. DEM 4000 million (EUR 2050 million).
Kõnealuse tasu aluseks on Wfa kapital, millele BAKred andis heakskiidu esmaste omavahenditena, s.t 4000 miljonit Saksa marka (2050 miljonit eurot).
The remuneration is paid only on the part of this capital not needed by Wfa to underpin its housing promotion activities.
Tasu makstakse vaid selle kapitali eest, mida Wfa ei vajanud elamuehituse edendamise toetamiseks.
This part, available for WestLB to underpin its commercial business, amounted to DEM 2500 million (EUR 1280 million) after the new capital requirements entered into force and has been increasing since then.
Kõnealune osa, mis oli WestLB käsutada äritegevuse toetamiseks, moodustas pärast uute kapitalinõuete jõustumist 2500 miljonit Saksa marka (1280 miljonit eurot) ja on pärast seda kasvanud.
Table 3: Special capital reserve for housing promotion and own fund requirements needs of Wfa (based on data provided by the German authorities).
Tabel 3: Wfa kapitali elamuehituse edendamise ja omavahendite nõuete täitmise erireserv (põhineb Saksamaa ametiasutuste esitatud teabel).
(At 31 December)
detsembri seisuga)
Special reserve for housing promotion
Elamuehituse edendamise erireservid
Of which accepted as original own funds
Millest esmased omavahendid
Needed for housing promotion loans of Wfa
Wfa elamuehituse edendamise laenudeks vajatav summa
Available for WestLB
WestLB-le käsutada jääv summa
COMPLAINT AND OBSERVATIONS BY BDB
BDB KAEBUS JA TÄHELEPANEKUD
BdB submits that the application of the ‘market-economy investor principle’ is not limited to enterprises which are loss-making or in need of financial restructuring.
BdB väidab, et “turumajanduslikes tingimustest lähtuva investori põhimõtte” rakendamine ei ole piiritletud vaid ettevõtjatega, kes kannavad kahjumit või vajavad finantsilist ümberkujundamist.
Such an investor is guided not by the question of whether the enterprise in question is profitable at all but rather by whether the profitability corresponds to the market rate.
Selline investor ei juhindu küsimusest, kas kõnealune ettevõte on üleüldse kasumlik või mitte, vaid kas kasumlikkus vastab turul valitsevale määrale.
If capital injections by the public authorities were examined only in the case of loss-making enterprises, this would discriminate against private enterprises and thus infringe Article 86(1) of the EC Treaty.
Kui uuritaks vaid avalik-õiguslike ametiasutuste kapitalisüste nendesse ettevõtetesse, mis kannavad kahjumit, tähendaks see eraettevõtjate diskrimineerimist ja seega EÜ asutamislepingu artikli 86 lõike 1 rikkumist.
It also submits that Article 295 of the EC Treaty cannot be used to exempt the transfer of Wfa's assets from the competition rules, arguing that the article in question may well protect the freedom of the Land to create such a special asset but, as soon as it is transferred to a commercial enterprise, the competition rules must be applied.
Samuti märgib BdB, et EÜ asutamislepingu artiklit 295 ei saa kasutada Wfa varade üleandmise vabastamiseks konkurentsireeglite alt, väites, et kõnealune artikkel võib küll kaitsta liidumaa õigust luua sellist eriomast vara, kuid niipea, kui see antakse üle äriühingule, allub see konkurentsireeglitele.
APPROPRIATE REMUNERATION FOR THE CAPITAL
KOHANE KAPITALI TASUVUS
BdB argued that, like any other original own funds, the recognised original own funds of DEM 4000 million (EUR 2050 million) can be used to underpin business and, at the same time, to raise additional own funds for solvency reasons.
BdB väitis, et nii nagu kõiki esmaseid omavahendeid, saab ka 4000 miljoni Saksa marga(2 050 miljonit EUR) suuruses heaks kiidetud esmaseid omavahendeid kasutada äritegevuse toetamiseks ja maksejõulisuse nõuete järgimiseks täiendavate omavahendite hankimiseks.
Thus, by way of the transfer, the Land enabled WestLB, which was operating at the very edge of its equity base, to avoid reducing its business activities and even to expand those business activities open to risk.
Seega võimaldas liidumaa varade üleandmise teel WestLB-l, mis tegutses omakapitalibaasi piiril, vältida äritegevuse kokkutõmbamist ja isegi laiendada riskile avatud äritegevust.
Furthermore, the amount by which the own funds exceed actual requirements also influences the funding costs on the financial markets.
Summa suurus, mille võrra omavahendid ületavad tegelikke kapitalinõudeid, mõjutab lisaks sellele raha hinda finantsturgudel.
According to BdB, a market-economy investor would not inject capital into his company if its financial results had been consistently poor for years and there were no signs of a considerable improvement, i.e. no indications that a higher return could be expected in the future.
Vastavalt BdB-le ei teeks turumajanduslikest tingimustest lähtuv investor äriühingusse kapitalisüste kui selle finantstulemused oleks aastaid olnud halvad ja märkimisväärset paranemist ei ole näha, s.t puuduvad märgid, et tulevikus võiks oodata suuremat kasumit.
Level of the remuneration
Tasu suurus
BdB stressed that WestLB was in urgent need of original own funds and that the transfer of Wfa nearly doubled WestLB's original own funds from DEM 4700 million (EUR 2400 million) to DEM 8700 million (EUR 4450 million).
BdB rõhutas, et WestLB vajas hädasti esmaseid omavahendeid ja Wfa üleandmine suurendas WestLB omavahendeid 4700 miljonilt Saksa margalt (2400 miljonilt eurolt) 8700 miljonile Saksa margale (4450 miljonile eurole), neid peaaegu kahekordistades.
No private investor would have brought such a huge amount of equity capital into WestLB, given its weak financial performance at that time.
Arvestades WestLB nõrku finantstulemusi, ei oleks ükski erainvestor sellist suurt omakapitali WestLB-sse investeerinud.
In return for providing capital under such conditions, a private investor would have demanded a premium of at least 0,5 percentage point on top of the normal return on equity capital.
Sellistel tingimustel antud kapitali eest oleks erainvestor nõudnud lisatasu, mis ületanuks tavapärast omakapitali tasuvust vähemalt 0,5 protsendipunkti võrra.
BdB quoted WestLB's profitability as an average of 5,6 % before tax for the ten years prior to the transfer.
BdB märkis, et WestLB keskmiseks kasumlikkuseks enne makse kümne aasta jooksul enne üleandmist oli 5,6 %.
This compared with profitability figures for large private German banks of between 12,4 % and 18,6 %, with an average of 16,8 % (before tax) for the same period.
Seda võrreldes suurte Saksamaa erapankade tasuvusnäitajatega 12,4 % ja 18,6 % vahel suuruste, kusjuures sama perioodi keskmiseks näitajaks enne makse oli 16,8 %.
Other Landesbanks are said to have generated profits of between 9 % and 11 %.
Teiste liidumaa pankade saadud kasum jäi 9 % ja 11 % vahele.
BdB submitted a calculation of the return on equity of German banks made on its behalf by an external consultancy.
BdB esitas omalt poolt väliskonsultantide tehtud arvutused Saksamaa pankade omakapitali tasuvuse kohta.
As regards the appropriate method of calculating a comparison of returns on equity, BdB submitted that historical return rates should be calculated as an arithmetic average, not as a compound annual growth rate.
Võrdluse eesmärgil omakapitali tasuvuse arvutamise meetodi küsimuses märkis BdB, et varasemad tasuvuse määrad tuleks arvutada aritmeetilise keskmisena, mitte iga-aastase liitkasvumäärana (compound annual growth rate).
The latter method implies that the investor reinvests dividends and takes the additional income from these reinvestments into account for the calculation.
See meetod tähendaks, et investor investeerib dividendid uuesti ja arvestab arvutamisel nendest investeeringutest saadavat lisatulu.
However, the way in which dividends are reinvested cannot influence the original investment decision but has to be considered as a new, separate decision.
See, kuidas dividende reinvesteeritakse ei saa siiski mõjutada algset investeerimisotsust, vaid seda tuleb pidada uueks, eraldiseisvaks otsuseks.
A method based on an arithmetic average should therefore be used.
Seepärast peaks kasutama meetodit, mis põhineb aritmeetilisel keskmisel.
If, however, the compound annual growth rate method is used, the average return of some large German private banks for the period from 1982 to 1992 comes to 12,54 % after taxes.
Juhul kui kasutatakse siiski liitkasvumäära meetodit, on Saksamaa suuremate eraomandis olevate pankade keskmiseks tasuvuseks ajavahemikul 1982–1992 pärast makse 12,54 %.
BdB submitted that the corresponding figures given by WestLB were too low because income from the sale of subscription rights was not taken into account.
BdB märkis, et WestLB poolt esitatud vastavad näitajad olid liiga madalad, kuna märkimisõiguste müügist saadavat tulu ei olnud arvesse võetud.
As regards the capital asset pricing model, which is used in the central study provided by WestLB to justify the remuneration of 0,6 %, BdB submitted its own external study, which arrives at returns on equity of 12,21 % (on the basis of the normal risk premium on the German market for the period 1982-91) and 14,51 % (on the basis of a higher expected risk premium), these figures being higher than the ones provided by WestLB.
“Capital Asset Pricing”-mudeli puhul, mida kasutati WestLB poolt esitatud keskses uuringus 0,6 % suuruse tasu õigustamiseks, esitas BdB väljastpoolt tellitud analüüsi, mille tulemusena sai ta omakapitali tasuvuseks 12,21 % (tavalise riskipreemia põhjal Saksamaa turul ajavahemikul 1982 –1991) ja 14,51 % (oodatust kõrgema riskipreemia põhjal), mis mõlemad olid suuremad kui WestLB esitatud näitajad.
The difference could be attributed to two facts.
Erinevus võib tuleneda kahest asjaolust.
Firstly, BdB applied a higher risk premium for equity (3,16 % and 5 % respectively).
Esiteks kasutas BdB omakapitali jaoks kõrgemat riskipreemiat (vastavalt 3,16 % ja 5 %).
Secondly, it applied a higher beta factor for credit institutions (1,25).
Teiseks kasutas ta krediidiasutuste jaoks kõrgemat beetanäitajat (1,25).
The risk-free basic rate used is the same as in WestLB's calculation.
Kasutatud riskivaba baasmäär on sama kui WestLB arvutustes.
Considering the various methods of calculating return on equity, BdB finally quoted a range of 14 % to 16 % as a normal return on equity.
Arvestades erinevaid meetodeid omakapitali tasuvuse arvutamisel, niemtas BdB tavaliseks omakapitali tasuvuseks 14 % kuni 16 %.
BdB further stated that a private minority shareholder would not inject additional capital without requesting an increase of his share in the company.
Lisaks väitis BdB, et eraomanikust vähemusaktsionär ei teeks täiendavaid kapitalisüste nõudmata oma osaluse suurenemist äriühingus.
Only with such an increase could he duly participate in the profit of, and exercise greater influence on, the company.
Vaid osaluse suurenedes saaks ta õiglaselt osaleda äriühingu kasumis ja omada selle üle suuremat mõju.
BdB also stressed that the agreement between WestLB's shareholders whereby Wfa's capital should be subordinate in its liability only to the other equity of WestLB had, in fact, no real effect because the Land, by virtue of its institutional liability (Anstaltslast), had to step in if WestLB were in difficulties.
BdB rõhutas samuti, et lepingul WestLB aktsionäride vahel, mille põhjal Wfa kapital pidi vastutuse osas allutatama vaid WestLB muule omakapitalile, puudus tegelik mõju, sest liidumaa, pidanuks oma institutsionaalse vastutuse (Anstaltslast) tõttuWestLB raskuste korral neid lahendama.
In fact, as owner of WestLB, the Land now guaranteed not only WestLB's entire liabilities but also Wfa's equity that it itself injected, without receiving any remuneration.
WestLB omanikuna tagas liidumaa nüüd tegelikult WestLB kõik kohustused ja ka Wfa omakapitali, mille ta ise eraldas, saamata selle eest mingit tasu.
That means that any reduction in the risk attaching to the transferred capital would merely be the result of an increased risk for the Land as a WestLB shareholder.
See tähendab, et üleantud kapitaliga seotud riskid väheneksid vaid liidumaa kui WestLB aktsionäri jaoks riskide suurenedes.
Thus, the risk profile of Wfa is no different from that of normal equity.
Seega ei ole Wfa riskiprofiil tavalise omakapitali omast erinev.
As regards the comparison with equity instruments on the financial market submitted by Germany and WestLB, BdB stressed that profit participation certificates (Genußrechte) and cumulative perpetual stocks could not be compared to Wfa's capital.
Saksamaa ja WestLB poolt esitatud põhikapitali jaoks pakutavad rahaturu instrumentide võrdluse osas rõhutas BdB, et kasumis osalemise õigused (Genußrechte) ja cumulative perpetual stocks ei ole võrreldavad Wfa kapitaliga.
Because it qualifies as original own funds, Wfa's capital allowed WestLB to increase further its own funds by raising additional own funds.
Kuna Wfa kapital on käsitletav esmaste omavahenditena, lubab see WestLB-l täiendavate omavahendite hankimise teel omavahendeid veelgi suurendada.
Secondly, the instruments referred to were limited in time and profit participation certificates lost their additional own funds character two years before maturity.
Teiseks olid viidatud instrumendid ajaliselt piiratud ja kasumis osalemise õigused kaotasid täiendavate omavahendite iseloomu kaks aastat enne tähtpäeva.
Wfa's capital was, however, at WestLB's disposal for an unlimited period.
Wfa kapital oli WestLB käsutuses määratlemata ajaks.
Thirdly, such instruments normally provided only a limited part of a bank's own funds and required a considerable share of original own funds.
Kolmandaks moodustasid sellised instrumendid tavaliselt vaid piiratud osa panga omavahenditest ja nõudnuks märkimisväärses suuruses esmaseid omavahendeid.
In return for accepting such a lack of trading possibilities, a private investor would demand a premium of at least 0,5 percentage point on his normal return.
Erainvestor nõuaks selliste äritingimustega nõustumise eest lisatasu vähemalt 0,5 protsendipunkti lisaks tavalisele tasuvusele.
BdB also provided the Commission with data on the equity components and solvency ratios of some large German private banks from 1990 onwards.
BdB edastas komisjonile ka andmed suuremate Saksamaa erapankade omakapitali koosseisu ja maksejõulisuse määrade kohta alates 1990. aastast.
These data show that, at the beginning of the 1990s, no hybrid original own funds instruments were in fact available to (or at least used by) German banks.
Kõnealused andmed näitavad, et 1990ndate aastate alguses ei olnud esmaste omavahendite hübriidinstrumendid Saksamaa pankadele kättesaadavad (või vähemalt ei kasutanud nad neid).
It also transpires from that information that these credit institutions generally had solvency ratios well above the minimum requirements of 4 % for original own funds and 8 % for total own funds.
Kõnealusest teabest ilmneb samuti, et nende krediidiasutuste maksejõulisuse määr ületas esmastele omavahenditele kehtestatud 4 %-i ja kogu omavahenditele kehtestatud 8 %-i miinimumnõuet.
BdB also commented on the covering agreement between the shareholders of WestLB, which stipulated that, internally, Wfa's capital was subordinate in its liability only to the other liable equity capital.
BdB tegi märkusi ka WestLB aktsionäride vahel sõlmitud katuslepingu kohta, mis sätestas, et sisemiselt on Wfa kapital vastutuse osas allutatud vaid muule vastutavale omakapitalile.
Since the expression ‘other liable equity capital’ also covered additional own funds instruments like profit participation certificates and subordinated loans and was therefore detrimental to their position, it argued that the agreement was a ‘contract at the expense of third parties’ (Vertrag zu Lasten Dritter) and thus void.
Kuna väljend “muu vastutav omakapital” hõlmas ka täiendavaid omavahendeid nagu näiteks kasumis osalemise õigusi ja allutatud laene ja oli seega nende olukorda kahjustav, väitis ta, et leping oli sõlmitud “kolmandaid isikuid koormavalt” (Vertrag zu Lasten Dritter) ja seega tühine.
Therefore, the risk profile of Wfa's special reserve was therefore said to be higher than that of profit participation certificates and subordinated loans.
Seepärast oli Wfa erireservi riski tase väidetavalt kõrgem kui kasumis osalemise õiguste ja allutatud laenude oma.
For all these reasons, BdB assumed that the remuneration of 0,6 % paid by WestLB did not constitute a market rate.
Eespool nimetatud põhjustel leidis BdB, et 0,6 % suurune tasu, mida WestLB maksis, ei vastanud turumäärale.
Taking into account WestLB's need to raise liquid funds in order to use Wfa's capital in full and the lack of participation in the accumulated reserves because the Land's share in WestLB did not increase, BdB suggested a rate within the range of 14 % to 17 % as correct remuneration.
Võttes arvesse WestLB vajadust likviidsete vahendite hankimise järele, et kasutada Wfa kapitali täielikult, ja kuna liidumaa osalus WestLB-s ei suurenenud ning seega ei saanud ta osa ka jaotamata reservidest, pakkus BdB õigeks tasumääraks 14–17 %.
This rate was to be paid on the total accepted amount of DEM 4000 million (EUR 2050 million).
Kõnealust tasu tuli maksta 4000 miljoni Saksa marga (2050 miljonit euro) suuruse heaks kiidetud kogusumma kohta.
Liquidity costs
Likviidsuskulud
In its complaint BdB accepted the ‘liquidity costs’ so that a reduction of about 7 percentage points should be applied when calculating the appropriate remuneration for the capital.
Oma kaebuses nõustus BdB “likviidsuskulude” puhul sellega, et kohase tasu arvutamisel kapitali eest tuleks rakendada 7 protsendipunkti suurust kärbet.
However, it claimed that, because the equity also served to underpin off-balance-sheet business not requiring liquid funds, this figure of 7 percentage points should, in fact, be lower.
Ta väitis siiski, et kuna omakapitali ülesandeks oli ka bilansivälise äritegevuse toetamine, mis ei nõudnud likviidseid vahendeid, peaks kõnealune 7 protsendipunkti suurune näitaja olema tegelikult väiksem.
In its observations on the Commission decision to initiate the procedure laid down in Article 88(2) of the EC Treaty, BdB argues that ‘liquidity costs’ should not be taken into account in calculating the appropriate return on Wfa's capital.
Oma tähelepanekutes komisjoni otsuse kohta alustada EÜ asutamislepingu artikli 88 lõikes 2 sätestatud menetlus, väidab BdB, et kohase tasuvuse arvutamisel Wfa kapitalilt ei tohiks “likviidsuskulusid” arvesse võtta.
These costs are said to have already been taken into account when discounting Wfa's assets to the value of DEM 5900 million (EUR 3020 million).
Kõnealuseid kulusid on juba Wfa varade allahindamisel 5900 miljonile Saksa margale (3020 miljonile eurole) arvesse võetud.