natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It is not necessary to control the temperature of the water.
Veetemperatuuri ei ole vaja kontrollida.
Ponds should be regularly cleaned and water replaced as necessary to ensure good water quality.
Vee kõrge kvaliteedi tagamiseks tuleb tiike korrapäraselt puhastada ja vastavalt vajadusele vett vahetada.
Ducks and geese should be housed on solid floors and have sufficient space to permit foraging, walking, running and wing flapping.
Parte ja hanesid tuleb pidada kõval põrandapinnal ning neil peab olema piisavalt ruumi toidu otsimiseks, kõndimiseks, jooksmiseks ja tiibade lehvitamiseks.
A complex environment should be provided, including for example natural or artificial cover, boxes and straw bales.
Keskkond peab olema mitmekesine, sisaldama näiteks looduslikku või kunstlikku pinnast, kaste ja õlepalle.
Ducks and geese should always be kept outdoors or have access to outdoor runs unless there is scientific or veterinary justification for keeping them indoors.
Parte ja hanesid tuleb alati pidada väljas või juurdepääsuga välisaedikutesse, välja arvatud juhul, kui katsega seotud või veterinaarsetel põhjustel on õigustatud nende sisetingimustes pidamine.
Birds housed with outside access should be kept secure from predators and should be supplied with a dry shelter to enable them to rest.
Väljas viibivaid linde tuleb kaitsta röövloomade eest ja neil peab olema kuiv varjualune puhkamiseks.
Vegetation for cover and/or grazing should be provided as applicable.
Võimaluse korral tuleb pakkuda varjuks ja/või söömiseks taimkatet.
Serious consideration should be given to supplying other features of the habitat that are likely to be important to each species whether birds are housed indoors or outdoors.
Tõsiselt tuleks kaaluda, milliseid täiendavaid tingimused elupaigale on iga liigi puhul vajalikud sõltuvalt sellest, kas linde peetakse välis- või sisetingimustes.
This includes shallow water with vegetation for dabbling ducks, turf for geese and deeper water with large stones for species whose natural habitat is along rocky coastlines.
See võib hõlmata madalat vett taimedega ujupartidele, mättaid hanedele ja sügavamat vett suurte kividega nendele liikidele, kelle looduslik elupaik on kaljustel rannikutel.
Ducks and geese should be housed in appropriately sized groups wherever possible and the amount of time when any individual is left alone should be minimised.
Parte ja hanesid tuleb võimaluse korral pidada sobiva suurusega rühmades ning lindude üksikult pidamise aeg tuleb vähendada miinimumini.
Many species become territorial during the breeding season, however, so it may be necessary to reduce group sizes and ensure that there is sufficient enclosure space to reduce the risk of injury, particularly to female birds.
Paljud liigid muutuvad paaritumishooajal territoriaalseks, mistõttu võib tekkida vajadus vähendada rühma suurust ning vigastuste riski vähendamiseks peavad hoidmiskohad olema piisavalt suured, eriti emastel lindudel.
Table H.5.
Tabel H.5
Ducks and geese: Minimum enclosure dimensions and space allowances
Pardid ja haned: hoidmiskoha miinimummõõdud ja ruumi minimaalsed mõõdud
Area per bird (m2) [26]
Pindala iga linnu kohta (m2) [26]
over 300 to 1200 [27]
üle 300 kuni 1200 [27]
over 1200 to 3500
üle 1200 kuni 3500
over 3500
üle 3500
over 500 to 2000
üle 500 kuni 2000
over 2000
üle 2000
Where these minimum enclosure sizes cannot be provided for scientific reasons, the duration of the confinement should be justified by the experimenter and determined in consultation with the animal technician and with the competent person charged with advisory duties in relation to the well-being of the animals.
Kui katse tõttu ei saa nimetatud miinimummõõte võimaldada, siis peaks katse läbiviija piirangu kestust põhjendama ja see tuleks otsustada koostöös loomatehniku ja loomade heaolu eest vastutava pädeva isikuga.
These can be used to house small groups of birds in accordance with the space allowances given below.
Neid võib kasutada väikeste lindude rühmade pidamisel vastavalt ülaltoodud ruumi minimaalsetele mõõtudele.
The various strains of domestic pigeon are believed to derive from the rock dove Columbia livia.
Arvatakse, et kodutuvi eri liinid põlvnevad kaljutuvist Columbia livia.
Rock doves nest and roost on cliffs or within caves, and feral pigeons will utilise sheltered ledges on man-made structures in the same way.
Kaljutuvid pesitsevad ja puhkavad kaljudel või koobastes ja metsikud tuvid kasutavad samal viisil kunstlikke struktuure.
In their natural habitat pigeons usually occur in pairs to large flocks, feeding and roosting together, but will defend roosting spaces and nesting areas.
Looduslikus elupaigas näeb tuvisid harilikult alates paaridest kuni suurte parvedeni, kes söövad ja puhkavad koos ning kaitsevad puhke- ja pesitsuskohti.
Pigeons can be housed in mixed groups, and may lay eggs but will not incubate them if nest boxes are not provided.
Tuvisid võib pidada segarühmades ja nad võivad muneda, kuid ilma pesakastideta nad mune ei hau.
Care should be taken when choosing a breed for laboratory use, as some strains may show abnormal or undesirable behaviours and should therefore be avoided.
Laboris kasutatavaid tõuge tuleb hoolikalt valida, kuna mõned tõuliinid võivad käituda ebanormaalselt või ebasoovitavalt, mistõttu nende kasutamist tuleks vältida.
Pigeons are primarily seed-eaters but are omnivorous, so food containing animal protein should be offered regularly.
Kuigi tuvid söövad põhiliselt seemneid, on nad kõigesööjad, seega tuleb neile regulaarselt anda loomset valku sisaldavat toitu.
Pigeons should be allowed an area sufficient for flight wherever possible, with a separate perching area for each bird along at least one wall of the enclosure.
Tuvide ruum peab võimaluse korral olema piisavalt avar lendamiseks ja vähemalt ühe hoidmiskoha seina ääres peab olema eraldiseisev õrreala, mis on piisavalt suur kõigi lindude jaoks.
Box perches approximately 30 cm × 15 cm located in blocks should be provided.
Plokkidena paigutatud õrrekastid peavad olema suurusega ligikaudu 30 × 15 cm.
Branches hung from the roof and scaffolding can also be used for perching.
Õrtena saab kasutada ka katuselt rippuvaid oksi ja sõrestikke.
Toys hung from chains should be provided, for example, bird bells, mirrors and commercially available toys designed for pets.
Kettidele peab riputama mänguasju, näiteks linnukellukesi, peegleid ja kaubanduses leiduvaid lemmikloomade mänguasju.
Each enclosure should have shallow water baths.
Igas hoidmiskohas peavad olema madalad veevannid.
Where pigeons need to be handled frequently, ‘nesting areas’ or chambers can be provided so that birds can be trained to retreat to them for capture.
Kui tuvidega on vaja sagedasti tegelda, siis võib luua „pesitsemiskohad” või kambrid, et linde saaks treenida kinnipüüdmisel nendesse taganema.
Larger, enriched enclosures with shelving, perches and toys should be used wherever possible rather than ‘standard’ pigeon enclosures.
Igal võimalusel on soovitav standardsete tuvipuuride asemel kasutada suuremaid, riiulite, õrte ja mänguasjadega mitmekesistatud hoidmiskohti.
Pigeons benefit from being able to forage and should not be kept on grid floors without strong scientific justification.
Tuvidele mõjub hästi võimalus toitu otsida. Tuvide võrkpõrandal pidamine peab olema teaduslikult hästi põhjendatud.
Table H.6.
Tabel H.6
Pigeons: Minimum enclosure dimensions and space allowances
Tuvid: hoidmiskoha miinimummõõdud ja ruumi minimaalsed mõõdud
Group size
Rühma suurus
Minimum length of food trough per bird (cm)
Söötmisrenni minimaalne pikkus iga linnu kohta (cm)
Minimum length of perch per bird (cm)
Õrre minimaalne pikkus iga linnu kohta (cm)
For each additional bird above 12
iga linnu kohta üle 12
Enclosures should be long and narrow (for example 2 m by 1 m) rather than square to allow birds to perform short flights.
Hoidmiskohad peaksid olema pigem pikad ja kitsad (näiteks 2 × 1 m) kui ruudukujulised, et linnud saaksid lennata lühikesi vahemaid.
Zebra finches (Taeniopygia guttata) occur across most of Australia.
Täpik-sebraamadiinide (Taeniopygia guttata) elupaigad asuvad kõikjal Austraalias.
They are highly mobile, ranging over wide areas in search of food, and live in flocks of up to several hundred individuals.
Need linnud on väga liikuvad ning rändavad toiduotsingutel pikki vahemaid ja elavad kuni paarist tuhandest linnust koosnevates parvedes.
The species is monogamous and sexually dimorphic, as the male's plumage is more ornate than that of the female.
Liik on monogaamne ja esineb suguline kahekujusus: isaslinnu sulestik on erksamalt värvunud kui emaslinnu oma.
The breeding season is not fixed, but is triggered by the availability of ripening grass seeds.
Paaritumishooaeg ei ole fikseeritud, see on seotud valminud rohuseemne kättesaadavusega.
Zebra finches use nests for roosting as well as breeding; roosting nests are used more frequently in cold conditions and may be old breeding nests or purpose-built.
Täpik-sebraamadiinid kasutavad pesasid nii puhkamiseks kui ka haudumiseks, puhkepesi kasutatakse sagedamini külmades ilmaoludes, need võivad olla vanad haudepesad või spetsiaalselt selleks otstarbeks ehitatud pesad.
Zebra finches are social and non-breeding birds should be housed in groups.
Täpik-sebraamadiinid on sotsiaalsed linnud ja mittepaljunevaid linde tuleb pidada rühmades.
Unwanted breeding can be prevented by housing in single sex groups, or suppressed in mixed-sex groups by withholding both roosting and breeding nests and by feeding a diet of dry seeds supplemented with fresh greens, but never soaked or sprouted seeds.
Soovimatut paljunemist saab ära hoida samast soost lindude koos pidamisel. Segarühmades saab paljunemist vältida pesade puudumise ja söödaks kuivade seemnete andmisega, millele on lisatud värskeid aedvilju, kuid leotatud seemnete või seemneidude menüüst välja jätmisega.
Nests should be provided for breeding birds, for example in the form of wicker or plastic baskets or wooden boxes with dried grass, paper strips or coconut fibres for nesting material, but birds will defend these and it is important to monitor behaviour to ensure that sufficient nests are provided.
Paljunevatel lindudel peavad olema pesad, näiteks punutud või plastikkorvid või puitkastid kuivanud heinast, paberiribadest või kookosekiududest pesamaterjaliga. Linnud valvavad neid ja käitumise jälgimisega tuleb tagada, et pesasid oleks piisavalt.
Sprays of Panicum millet should be continually available as dietary enrichment.
Toidu mitmekesistamiseks peavad pidevalt kättesaadaval olema hirsipuisted.
As zebra finches feed extensively on the ground, birds should be housed on solid floors to facilitate natural foraging behaviour.
Sebraamadiinid söövad maapinnalt, mistõttu linde tuleb loomuliku toiduotsimiskäitumise ergutamiseks pidada kõvapõhjaliste põrandatega hoidmiskohtades.
Toys, perches and swings designed for pet birds will benefit zebra finches and these should be provided wherever possible.
Lemmiklindudele mõeldud mänguasjad, õrred ja kiiged on täpik-sebraamadiinidele kasulikud ning neid tuleb võimalusel kasutada.
Perches are particularly important for well-being and should be provided at a range of heights to facilitate normal feeding and roosting behaviour.
Heaoluks on eriti olulised õrred, mis peavad asetsema erinevatel kõrgustel, et soodustada normaalset söömist ja puhkamist.
Water for bathing should be provided at least once a week in shallow trays with water of approximately 0,5 to 1 cm in depth.
Suplusvett peab andma vähemalt kord nädalas madalatel kandikutel, millel on ligikaudu 0,5–1 cm vett.
Fitting zebra finches with coloured leg bands for identification can have significant effects on their social and reproductive behaviour (for example, red can enhance dominance and green or blue reduce it).
Täpik-sebraamadiinide puhul võivad identifitseerimiseks kasutatavad värvilised jalapaelad oluliselt nende sotsiaalset ja paljunemiskäitumist mõjutada (näiteks võib punane ergutada domineerivust ja roheline või sinine seda vähendada).
Care should be taken in the selection of colours and patterns of leg bands.
Jalapaelte värvi- ja mustrivalikut tuleb hoolikalt kaaluda.
Minimum enclosure sizes for zebra finches are set out in Table H.7 below.
Täpik-sebraamadiinide hoidmiskoha miinimummõõdud ja ruumi minimaalsed mõõdud on näidatud tabelis H.7.
Enclosures should be long and narrow (for example, 2 m by 1 m) to enable birds to perform short flights.
Hoidmiskohad peavad lühikeste lendude sooritamiseks olema pikad ja kitsad (näiteks 2 × 1 m).
Zebra finches thrive in outdoor enclosures provided they have access to shelter and roosting nests where appropriate.
Sebraamadiinid kasvavad jõudsalt välisaedikutes, tingimusel et seal on varjualune ja õrred.
Additional heating should be provided for birds housed outdoors in cold conditions.
Külmade olude jaoks tuleb väljas peetavatele sebraamadiinidele võimaldada lisasoojendust.
Table H.7.
Tabel H.7
Zebra Finch: Minimum enclosure dimensions and space allowances
Täpik-sebraamadiin: hoidmiskoha miinimummõõdud ja ruumi minimaalsed mõõdud
Minimum number of feeders
Sööturite minimaalne arv
for each additional bird above 20
iga linnu kohta üle 20
1 per 6 birds
1 iga 6 linnu kohta
For breeding studies, pairs may be housed in smaller enclosures containing appropriate enrichment with a minimum floor area of 0,5 m2 and a minimum height of 40 cm.
Paljunemisuuringute jaoks võib paare pidada sobivalt mitmekesistatud väiksemates hoidmiskohtades, mille põranda miinimumpindala on 0,5 m2 ja miinimumkõrgus on 40 cm.
The duration of the confinement should be justified by the experimenter and determined in consultation with the animal technician and with the competent person charged with advisory duties in relation to the well-being of the animals.
Katse läbiviija peab piirangu kestust põhjendama ning see tuleks otsustada koostöös loomatehniku ja loomade heaolu eest vastutava pädeva isikuga.
I. SPECIES-SPECIFIC GUIDELINES FOR AMPHIBIANS
I. LIIGISPETSIIFILISED SUUNISED KAHEPAIKSETE PIDAMISEKS
According to systematics, amphibians involve three main orders: Urodela (Caudata), Gymnophiona (Apoda), and Anura (Ecaudata).
Süstemaatiliselt moodustavad kahepaiksed kolm peamist seltsi: Urodela (Caudata), Gymnophiona (Apoda), ja Anura (Ecaudata).
The Anura belong to the super-order Salientia.
Anura kuulub ülemseltsi Salientia.
For the present guidelines, Urodela (salamanders, newts) and Anura (frogs, toads) are of interest.
Käesolevate suuniste raames on tähelepanu all sabakonnalised Urodela (salamandrid, väiksed salamandrid) ja päriskonnalised Anura (konnad, kärnkonnad).
They differ greatly in their patterns of geographic distribution and in the diversity of living types, such as aquatic (for example, Xenopus laevis), semi-aquatic (for example, Rana temporaria), semi-terrestrial (for example, Bufo marinus) and arboreal (for example, Hyla cinerea).
Nad erinevad üksteisest oluliselt oma geograafilise levila ja eluviisi poolest, näiteks vees elunevad kahepaiksed (näiteks kannuskonn Xenopus laevis), osaliselt vees elunevad kahepaiksed (näiteks rohukonn Rana temporaria), osaliselt maismaal elunevad kahepaiksed (näiteks aava Bufo marinus) ja puiselulised kahepaiksed (näiteks roheline lehekonn Hyla cinerea).
Amphibians occupy a wide range of habitat types from arid deserts to deep freshwater lakes.
Kahepaiksete elupaigad varieeruvad alates kuivadest kõrbetest kuni sügavate mageveejärvedeni.
Some may spend most of their life underground or high in cloud forest canopy.
Mõned võivad suurema osa oma elust elada maa all või kõrgel puuvõras.
Some are found north of the Arctic Circle and can tolerate freezing conditions, while others have evolved a range of adaptations to avoid desiccation in hot areas of the world.
Mõningaid on leitud põhjapöörijoonel ja nad taluvad külma, samas kui teised on kohanenud vältima kuivamist maailma kuumimais paigus.
Amphibians are very much adapted to the substrate on/in which they live.
Kahepaiksed on hästi kohanenud alusmaterjaliga, millel/mille sees nad elavad.
In this context, the body skin plays an important role in the transfer of water, soluble substances, including toxic substances and oxygen.
Selles kontekstis on nahal oluline roll vee, vedelate ainete, sealhulgas toksiliste ainete ja hapniku läbilaskmisel.
Therefore it plays key roles in the survival of amphibians, their interaction with their environment, and their ability to exploit a wide range of habitats and ecological conditions.
Seetõttu mängib see võtmerolli kahepaiksete ellujäämisel, nende suhtlemisel keskkonnaga kui ka nende võimel kasutada erinevaid elupaiku ning ökoloogilisi tingimusi.
An amphibian's health depends on certain properties and peculiarities of its body skin, thus making amphibians significant bio-indicators of environmental health.
Kahepaikse tervis sõltub naha teatud omadustest ja eripäradest, mis teeb kahepaiksetest keskkonnaseisundi olulised bioindikaatorid.
Where possible, amphibians used for experimental or other scientific purposes should be bred and reared in captivity.
Võimaluse korral tuleb katsetes või muudel teaduslikel eesmärkidel kasutada vangistuses sündinud ja üles kasvanud kahepaikseid.
Purpose-bred animals should be used in preference to animals taken from the wild.
Eesmärgipäraselt kasvatatud loomi tuleb eelistada loodusest püütud loomadele.
Table I.1. lists the four main habitats of amphibians and examples of species of each habitat frequently used for experimental and other scientific purposes.
Tabelis I.1 nimetatakse kahepaiksete neli peamist elupaika ja tuuakse näiteid iga elupaiga liikidest, keda kasutatakse katsetes või muudel teaduslikel eesmärkidel.
The following proposals provide details on the basic accommodation and care conditions to be covered for species of these habitats.
Alltoodud soovitused sisaldavad nende elupaikade liikide põhiliste pidamis- ja hooldustingimuste üksikasju.
Specific procedures may require the use of certain other species which do not fall into the four habitat categories.
Erikatsetes võidakse kasutada teatud liike, mis ei kuulu nimetatud nelja kategooriasse.
Further advice on requirements for these and other species (or if behavioural or breeding problems occur) should be sought from expert specialists and care staff to ensure that any particular species needs are adequately addressed.
Täiendavaid soovitusi nende ja teiste liikide kohta (käitumis- või paljunemisprobleemide ilmnemisel) tuleks küsida spetsialistidelt ja hooldustöötajatelt, et rahuldada iga liigi vajadusi piisavalt.
Additional background information on less commonly used species, and habitats is available in the background information document elaborated by the Group of Experts.
Täiendavat taustinformatsiooni harvemini kasutatavate liikide ja elupaikade kohta leiab eksperdirühma koostatud taustinformatsiooni materjalidest.
Table I.1:
Tabel I.1
Main habitat categories and examples by habitat of species frequently used
Peamised elupaiga näited ja sagedamini kasutatavate liikide näited elupaikade kaupa
Habitat
Elupaik
Amphibian species
Kahepaikse liik
Size (cm)
Suurus (cm)
Original geographic distribution/Biotope
Looduslik geograafiline levik/biotoop
Optimal temperature
Optimaalne temperatuur
Relative humidity
Suhteline õhuniiskus
Main period of activity
Aktiivsusepõhiperiood
Aquatic
Vees elunev
(Urodeles)
Sabakonnalised
Mexico/Channels of the former sea of Xochimilco
Mehhiko/endise Xochimilco mere kanalid
15 oC to 22 oC
15– 22 oC
Twilight
Hämaras
(Anurans)
Päriskonnalised
Xenopus laevis (Clawed frog)
Xenopus laevis (kannuskonn)
Central and South Africa/ponds, ground water and spring-fed
Kesk- ja Lõuna-Aafrika/põhjavee ja allikavee toitega tiigid
18 oC to 22 oC
18–22 oC
Twilight/night
Hämaras/öösel
Semi-aquatic
Osaliselt vees elunevad kahepaiksed
Rana temporaria (Common frog)
Rana temporaria (Rohukonn)
Europe (middle and north) to Asia (without southern Balkan)/Near ponds, lakes, streams (shores, meadows)
Euroopast (kesk- ja põhjaosa) kuni Aasiani (välja arvatud Lõuna-Balkan)/tiikide, järvede, ojade lähedal (kaldad, heinamaad)
10 oC to 15 oC
10–15 oC
Day/night
Päeval/öösel
Semi-terrestrial
Osaliselt maismaal elunevad kahepaiksed
Bufo marinus (Marine toad)
Bufo marinus (rookonn ehk merikärnkonn ehk aaga)
Central and South America/Mangrove, woods
Kesk- ja Lõuna-Ameerika/mangroovisalud, metsad
23 oC to 27 oC
23–27 oC
Arboreal
Puiselulised kahepaiksed
Hyla cinerea (Green tree frog)
Hyla cinerea (Roheline lehekonn)
Southeast USA/Open bushy borders of cypress swamps, flat country, forest
Ameerika Ühendriikide kaguosa/küpressisoode piirialade põõsastikud, tasandikud, metsad
18 oC to 25 oC
18–25 oC
Enclosures for amphibians should be adequately ventilated.
Kahepaiksete hoidmiskohad peavad olema piisava ventilatsiooniga.
The water in enclosures of aquatic caged amphibians should be filtered, circulated, and aerated (see also paragraph 4.3.1.).
Vangistatud kahepaiksete hoidmiskohtade vett peab filtreerima, see peab ringlema ja olema hapnikuga rikastatud (vaata ka punkt 4.3.1).
Amphibians are ectothermic.
Kahepaiksed on kõigusoojased.
Areas of different temperature and humidity are beneficial, to allow amphibians to seek their preferred microenvironment.
Nende jaoks soovitatakse erineva temperatuuri ja suhtelise õhuniiskusega alasid, et kahepaiksed saaksid endale ise sobiva mikrokeskkonna leida.
Amphibians exposed to frequent fluctuations in temperature and humidity may be severely stressed and may be more prone to health problems.
Sageli temperatuuri ja suhtelise õhuniiskuse kõikumistega kokkupuutuvad kahepaiksed võivad olla tugevalt stressis ja vastuvõtlikumad haigustele.
Room and water temperatures should be controlled.
Toa- ja veetemperatuuri peab kontrollima.
Hibernation in amphibians may be induced or interrupted by regulating light-dark rhythm and room temperature.
Kahepaiksete talveune saab esile kutsuda või katkestada valguse-pimeduse rütmi ja toatemperatuuri reguleerimisega.
Before inducing hibernation in captivity, animals should be in good health and body condition.
Enne talveune esilekutsumist vangistuses peavad loomad olema hea füüsilise tervisega.
In animals used for breeding, a state of near winter torpor (for example dim light to darkness and 8 oC to 10 oC room temperature) may be simulated where appropriate.
Paljunemiseks kasutatavate loomade puhul võib vajaduse korral simuleerida talveune taolist seisundit (näiteks nõrgast valgusest kuni pimeduseni toatemperatuuril vahemikus 8–10 oC).
Under these conditions, the animals can be kept without feeding for as long as four to five months.
Sellistes tingimustes võib loomi hoida ilma toiduta neli kuni viis kuud.
Restoration of pre-hibernation environmental conditions will induce activity and mating behaviour.
Talveune-eelsete keskkonnatingimuste taastamine toob kaasa virgumise ja paaritumiskäitumise.
Prevention of hibernation in a laboratory environment will not cause major welfare problems.
Laboritingimustes talveune ärahoidmine ei häiri oluliselt loomade heaolu.
Amphibians do not drink but absorb moisture through their skin.
Kahepaiksed ei joo, vaid saavad niiskust naha kaudu.
Water loss is an especially critical problem in captive terrestrial and semi-terrestrial amphibians, as a properly hydrated integument is essential to the normal function of the amphibian skin.
Veekadu on eriti kriitiline probleem vangistatud maismaal ja osaliselt maismaal elunevate kahepaiksete puhul, kuna korralikult hüdreeritud väliskate on hädavajalik kahepaikse naha normaalseks funktsioneerimiseks.
Areas of different humidity within the enclosure are beneficial.
Hoidmiskoha eri tsoonides erineva suhtelise õhuniiskuse taseme hoidmine on kasulik.
Even desert-adapted amphibians should have access to a humid environment.
Isegi kõrbe tingimustega kohanenud kahepaiksetel peab olema ligipääs niiskele keskkonnale.
Photoperiods reflecting the natural cycle from where the animals originate should be used.
Fotoperiood peab peegeldama loomade päritolukoha loomulikku tsüklit.
Light levels in the enclosures should be consistent with that expected to be encountered under natural conditions.
Hoidmiskohtade valgustuse tase peab vastama looduslikele tingimustele.