natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Another set of variables may be summarized as socio-economic factors.
Sotsiaal-majanduslikest teguritest saab moodustada veel ühe muutujate kogumi.
For instance, in most countries rentals are influenced by general government regulations like rental restrictions or subsidies.
Näiteks mõjutavad enamikus riikidest üüre valitsemissektori korraldusvahendid nagu üüripiirangud või üüritoetused.
Further, the age of the tenancy agreement, the type of contract (temporary, permanent), the number of inhabitants per dwelling (flat-sharing community), the type of owner (government, housing association, private, employer) or the rental policy of the landlord may also affect the rental.
Lisaks sellele võib mõju avaldada ka üürilepingu kestus, lepinguliik (ajutine, alaline), elanike arv eluruumis (kaasüürilised), omaniku liik (avalik sektor, elamuühistu, erasektor, tööandja) või üürileandja üüripoliitika.
Obviously, several additional variables may have an influence on rentals.
Loomulikult võib üüre mõjutada hulk lisamuutujaid.
But to collect all the abovementioned factors could lead to overburdened questionnaires.
Kuid kõikide eespool nimetatud tegurite hõlmamise tulemuseks võivad olla ülekoormatud küsimustikud.
Therefore the use of capital values for stratification purposes may be considered.
Seetõttu võib kihistamisel kaaluda kapitalimaksumuse kasutamist.
The rationale behind the use of the capital value of a dwelling is that it reflects all its important characteristics.
Eluruumi kapitalimaksumuse kasutamine põhineb asjaolul, et see peegeldab kõiki eluruumile olulisi tunnuseid.
The capital value can thus be considered as an implicit stratification factor.
Kapitalimaksumust saab seega käsitleda kaudse kihistustegurina.
Using the ratio of the capital value to actual rental may be regarded as a feasible approach, especially in those countries where the rented dwellings represent a minor part of the housing stock.
Kapitalimaksumuse ja tegeliku üüri vahelise suhte kasutamist võib käsitleda otstarbeka lähenemisviisina eelkõige nendes riikides, kus üüritavad eluruumid moodustavad väikese osa eluruumide üldkogumist.
Provided the ratio is stable, such a method would enable the rental value to be determined for those dwellings which only feature in the owner-occupied sector.
Kui suhe on muutumatu, võimaldab see meetod määrata selliste eluruumide üürimisväärtuse, mida leidub üksnes omanike kasutuses olevate eluruumide hulgas.
In addition, capital values do not exclude the use of ‘physical’ stratification criteria; they may be combined.
Lisaks sellele ei välista kapitalimaksumus “füüsiliste” kihistusaluste kasutamist; need võib ühendada.
In this situation, capital values are assumed to reflect the missing ‘physical’ stratification criteria.
Sel juhul eeldatakse, et kapitalimaksumus kajastab puuduvaid “füüsilisi” kihistusaluseid.
In any case, capital values to be used in the rentals calculation have to be based on an objective assessment established for an up-to-date reference year.
Igal juhul peab üüride arvutamisel kasutatav kapitalimaksumus põhinema ajakohase võrdlusaasta suhtes koostatud erapooletul hinnangul.
In practice the stratification differs from one Member State to another in respect of both the number of strata and the precise criteria used to define them.
Tegelikult erineb kihistamine liikmesriigiti nii kihtide arvu kui ka nende täpsete määratlusaluste osas.
Although at first sight this may cause some concern, it should be stressed that certain basic criteria, like the size and the (geographical) location of a dwelling are used almost everywhere.
Kuigi esmapilgul võib see tekitada raskusi, tuleb rõhutada, et teatavaid põhialuseid, nagu eluruumi suurus ja (geograafiline) asukoht, kasutatakse pea kõikjal.
Moreover, the aptness of other features will vary between countries and Member States themselves are in the best position to determine significant criteria.
Lisaks erineb muude omaduste asjakohasus riigiti ning liikmesriigid võivad ise kõige paremini määrata olulised kriteeriumid.
Principle 2:
põhimõte:
For stratification purposes, Member States shall use important features of the dwellings.
Kihistamisel kasutavad liikmesriigid eluruumide olulisi tunnuseid.
These may relate to the characteristics of the dwelling and the building, to environmental characteristics of the dwelling or to socio-economic factors.
Need võivad olla seotud eluruumi ja hoonet iseloomustavate tunnuste, keskkonnatunnuste või sotsiaal-majanduslike tunnustega.
In addition, the use of up-to-date capital values is acceptable for stratification purposes, if these are based on an objective assessment.
Samuti võib kihistamisel kasutada ajakohast kapitalimaksumust, kui see põhineb erapooletul hinnangul.
Selection of stratification criteria
Kihistusaluste valik
Given the various characteristics affecting the rental of a dwelling, the first task is to investigate those variables having a significant impact.
Arvestades eluruumi üüri mõjutavaid erinevaid tunnuseid, on esimene ülesanne uurida olulise mõjuga muutujaid.
One way of detecting significant variables is to produce a tabular analysis of the statistical information available.
Üks oluliste muutujate kindlakstegemise viis on olemasolevate statistiliste andmete tabelanalüüs.
To obtain an objective measure of assessment, the variance of the actual rentals within a stratum would seem to be useful.
Objektiivse hindamisaluse saamiseks võib kasu olla tegelike üüride dispersioonist kihis.
This would create an incentive for possible improvements to the stratification by choosing strata in order to minimise the within-stratum variance.
See soodustaks võimalikke parandusi kihistamises ja kihtide sellist valikut, et dispersioon oleks kihis võimalikult väike.
It is therefore recommended that the variance per stratum is calculated at least in those cases where the stratification affects the level of both actual and imputed rentals.
Seetõttu on soovitatav iga kihi dispersioon arvutada vähemalt nendel juhtudel, mil kihistamine mõjutab nii tegelike kui ka kaudsete üüride taset.
A more sophisticated approach is offered by advanced statistical techniques like (multiple) regression analysis.
Täiustatud statistilised meetodid võimaldavad keerukamat lähenemisviisi nagu (mitme muutujaga) regressioonanalüüs.
Such a technique allows the influence of individual variables to be assessed, so that the variation in rentals can be assigned to certain characteristics.
See võte võimaldab hinnata üksikute muutujate mõju nii, et leitakse teatav üüride erinevust põhjustav tunnus.
Briefly, the explanatory power of a variable can be quantified via the correlation coefficient.
Lühidalt öeldes saab muutuja eristusväärtust korrelatsioonikordaja abil mõõta.
Combining the most important variables, using multiple regression techniques, shows their overall explanatory power.
Tähtsaimate muutujate kombineerimine mitme muutujaga regressiooni abil näitab nende üldist eristusväärtust.
The use of advanced statistical techniques to select important variables is considered to be an efficient way of stratifying the housing stock.
Täiustatud statistiliste meetodite kasutamine tähtsate muutujate valimiseks on tõhus moodus kihistada eluruumide üldkogumit.
In addition, regression analysis can be used directly for estimating the rentals, e.g. in the form of hedonic models.
Lisaks võib regressioonanalüüsi kasutada otseseks üüride arvestamiseks, näiteks hedooniliste mudelite puhul.
The technique is also a useful tool for estimating the average rental for strata where there are no corresponding observations in the rented sector (empty strata).
Neid võtteid saab kasutada ka keskmise üüri hindamisel siis, kui üüritavate eluruumide kohta vastavad andmed puuduvad (tühi kiht).
A further advantage of selecting stratification criteria on the basis of an advanced statistical technique is that it avoids the need to prescribe uniform criteria for all countries.
Kihistusaluste valimisel täiustatud statistiliste meetodite põhjal on veel see eelis, et kõikidele riikidele ei ole vaja kehtestada ühtseid aluseid.
To obtain a comparable result, it is sufficient to establish a ranking of the most important criteria in each country and to stipulate the required overall level of explanatory power.
Võrreldava tulemuse saamiseks piisab tähtsaimate aluste järjestamisest igas riigis ja vajaliku eristusväärtuse üldtaseme kehtestamisest.
Obviously, such a regression analysis depends largely on the available statistical information.
Loomulikult sõltub selline regressioonanalüüs suuresti olemasolevatest statistilistest andmetest.
However, even in a situation of restricted statistical information, this could be an incentive for future improvements.
Siiski võib see soodustada edasisi täiustusi isegi piiratud statistiliste andmete korral.
Given that the information about the different variables affecting rentals mainly depends on the development of basic statistics, the possibility of using advanced statistical techniques may be restricted at present.
Arvestades, et üüre mõjutavaid erinevaid muutujaid käsitlev teave sõltub peamiselt põhiliste statistiliste andmete olemasolust, võivad täiustatud statistiliste meetodite kasutamise võimalused olla hetkel piiratud.
Therefore a standard method is recommended, i.e. Member States shall apply all significant criteria as derived from tabular analyses.
Seetõttu soovitatakse tavameetodit, s.o liikmesriigid kasutavad kõiki tabelanalüüsidega saadavaid olulisi aluseid.
As a minimum, the size, the location and at least one other important feature of a dwelling have to be used to stratify the housing stock; this stratification should produce a minimum of 30 cells.
Eluruumide üldkogumi kihistamisel tuleb kasutada vähemalt eluruumi suurust, asukohta ja veel vähemalt ühte tähtsat tegurit; sellise kihistamise tulemuseks peaks olema vähemalt 30 kihti.
The breakdown of the housing stock has to be meaningful and representative of the total stock of dwellings.
Eluruumide üldkogumi jaotus peab olema otstarbekas ja esindama tervet eluruumide üldkogumit.
An advanced statistical technique may be used to determine the important explanatory variable(s) for selecting the strata.
Kihtide valimiseks kasutatava(te) tähtsa(te) selgitava(te) muutuja(te) määramiseks võib kasutada täiustatud statistilist meetodit.
In practice, however, a Member State may prefer to use fewer variables, or variables other than those prescribed by the standard method.
Tegelikult võib liikmesriik eelistada väiksema hulga muutujate või muude kui tavameetodiga ettenähtud muutujate kasutamist.
This is acceptable, as long as a (multiple) regression analysis proves an acceptable level of explanatory power.
See on lubatav, kui (mitme muutujaga) regressioonanalüüs näitab, et vastuvõetav eristusväärtus on saavutatud.
To guarantee comparable results, a correlation coefficient of at least 70 % is recommended as a threshold.
Võrreldavate tulemuste tagamiseks peaks korrelatsioonikordaja olema vähemalt 70 %.
This threshold value would be acceptable in the context of a large sample, with zero and cheap rentals as well as outliers having been removed.
See piirväärtus on vastuvõetav suure valimi puhul, kui null- ja madalaid üüre ning ilmseid vaatlusvigu ei arvestata.
Principle 3:
põhimõte:
As a minimum, the size, the location and at least one other important feature of a dwelling have to be used.
Kasutada tuleb vähemalt eluruumi suurust, asukohta ja veel vähemalt ühte tähtsat tegurit.
A minimum of 30 cells are to be produced and at least three size classes and two types of location shall be distinguished.
Tulemuseks peab olema vähemalt 30 kihti, kusjuures eristatakse vähemalt kolme suurusklassi ja kahte asukoha liiki.
The use of fewer or other variables is acceptable if it has been proved previously that the (multiple) correlation coefficient reaches 70 %.
Väiksema hulga muutujate kasutamine on vastuvõetav, kui eelnevalt on tõestatud, et (mitme muutujaga) korrelatsioonikordaja on vähemalt 70 %.
Actual and imputed rentals
Tegelikud ja kaudsed üürid
Imputed rentals are determined based on observed actual rentals.
Kaudseid üüre arvestatakse vaadeldud tegelike üüride põhjal.
For imputation purposes, the rental is defined as the price due for the right to use an unfurnished dwelling.
Kaudsete üüride puhul määratletakse üür möbleerimata eluruumi kasutusõiguse hinnana.
In order to meet this definition, observed rentals may have to be adjusted.
Võib juhtuda, et vaadeldud üüre tuleb kohandada, et need vastaks määratlusele.
Charges for heating, water, electricity etc. should be excluded from the rentals, although it may sometimes be difficult to separate them out in practice.
Kütte-, vee-, elektri- jm tasud tuleks üürist välja arvata, kuigi vahel on neid tegelikkuses raske eraldada.
To be in line with the valuation rules of the ESA, the output of dwelling services should be at basic prices.
ESA väärtusemääramisnormide täitmiseks peaks eluasemeteenuste toodang olema baashindades.
With regard to observed rentals, certain public supports are probably important.
Vaadeldud üüride puhul on teatavad riiklikud toetused ilmselt tähtsad.
For instance, a specific household as a consumer is entitled to a general government transfer (e.g. housing benefit) but which, for administrative reasons, is paid directly to the landlord.
Näiteks tarbijana on teataval kodumajapidamisel õigus valitsemissektori tulusiirdele (nt üüritoetus), kuid halduslikel põhjustel makstakse see otse üürileandjale.
Depending on the information source, the observed rental may differ.
Täheldatud üür võib olenevalt teabeallikast erineda.
If the information source is the tenant, it may be necessary to correct the observed rental by adding back any specific rental allowance.
Kui teabeallikaks on üürnik, võib vajalikuks osutuda täheldatud üüri kohandamine, lisades sellele asjakohase üüritoetuse.
In addition, the use of actual rentals for imputation purposes requires the clarification of several fundamental questions having an impact on the harmonisation of the data.
Lisaks sellele eeldab tegelike üüride kasutamine kaudsete üüride leidmisel mitme andmete ühtlustamist mõjutava põhiküsimuse selgitamist.
The first point relates to the question of whether use should be made of all actual rentals or only those from new contracts, for the imputation procedure.
Esimene punkt on seotud küsimusega, kas arvestamisel tuleks kasutada kõiki või üksnes uutest lepingutest tulenevaid tegelikke üüre.
Depending on the purpose, different theoretical arguments can be put forward supporting actual rentals paid according to new contracts, contracts signed in the construction year or ‘average’ contracts.
Olenevalt otstarbest saab esitada erinevaid teoreetilisi väiteid, mis toetavad uute lepingute, ehitusaastal sõlmitud lepingute või “keskmiste” lepingute alusel tegelikult makstud üüre.
Applying the general rule, i.e. to use rentals of similar dwellings, it does not seem acceptable to limit the basis of imputation to rentals from new contracts.
Üldreegli kohaldamisel, s.o samalaadsete eluruumide üüride kasutamisel, ei tundu uutest lepingutest tulenevate üüridega piirdumine kaudsete üüride leidmisel vastuvõetav.
Given that ‘average’ rentals are used for the rented sector, the same should apply for owner-occupied dwellings.
Arvestades, et üüritavate eluruumide puhul kasutatakse “keskmisi” üüre, tuleks omanike kasutuses olevate eluruumidega toimida samamoodi.
In addition, a different solution would probably pose great difficulties in many countries when applying the stratification method.
Lisaks sellele tekitaks muu lahendusviis paljudes riikides suuri raskusi, kui kasutatakse kihistusmeetodit.
Briefly, the conclusion is that the average actual rentals from all contracts should be used to calculate imputed rentals.
Lühidalt öeldes järeldub, et kaudsete üüride leidmisel tuleks kasutada kõikidest lepingutest tulenevaid keskmisi tegelikku üüre.
Consequently, private market rentals that are at a low level due to government regulation should also be included when calculating the average rentals.
Järelikult tuleks keskmiste üüride arvutamisse kaasata eraturu üürid, mis on valitsuse määruste tõttu madalad.
The second question concerns the problem as to whether rentals of public-owned dwellings can be used for imputation purposes.
Teine küsimus on seotud sellega, kas avaliku sektori eluruumide üüre saab arvestamisel kasutada.
Given that owner-occupied dwellings are mostly privately owned, in principle, only actual rentals from the private sector should be used for imputation purposes.
Arvestades, et omanike kasutuses olevad eluruumid on tavaliselt eraomandis, tuleks arvestamiseks kasutada põhimõtteliselt üksnes erasektori tegelikke üüre.
However, if not enough observations of actual rentals of privately-owned dwellings are available to constitute a sufficient basis for the imputation, exceptionally, rentals of public-owned dwellings may be used, provided they are appropriately increased to serve as proxies for private market rentals.
Kui eraomandis olevate eluruumide tegelike üüride kohta ei ole kaudsete üüride leidmiseks piisavalt andmeid, võib erandkorras siiski kasutada avaliku sektori eluruumide üüre tingimusel, et neid suurendatakse nii, et nad võiks erasektori üüre asendada.
A further question relates to the use of rentals from furnished dwellings to enlarge the basis for imputed rentals.
Veel üheks küsimuseks on möbleeritud eluruumide üüride kasutamine kaudsete üüride arvutamise aluse suurendamiseks.
In principle, the basis for imputing a rental value for owner-occupied dwellings is unfurnished rentals.
Põhimõtteliselt on omanike kasutuses olevate eluruumide üürimisväärtuse arvestamise aluseks möbleerimata eluruumide üürid.
Therefore, rentals for furnished dwellings cannot be used directly.
Seetõttu ei saa möbleeritud eluruumide üüre otse kasutada.
In order to avoid imputing the wrong level of rental, they should be scaled down to exclude the payment for the use of the furniture.
Ebaõige üüritaseme arvestamise vältimiseks tuleks neid vähendada mööbli kasutamise tasu võrra.
Principle 4:
põhimõte:
For imputation purposes, the rental shall be understood as the rental due for the right to use an unfurnished dwelling.
Kaudsete üüride arvestamisel mõistetakse üüri all üüri, mida tuleb maksta õiguse eest kasutada möbleerimata eluruumi.
If the information source is the tenant, it may therefore be necessary to correct the observed rental by adding back any specific rental allowance, which for administrative reasons is paid directly to the landlord.
Kui teabeallikaks on üürnik, võib vajalikuks osutuda täheldatud üüri kohandamine, lisades sellele asjakohase üüritoetuse, mida makstakse halduslikel põhjustel otse üürileandjale.
To compile imputed rentals, actual rentals from all contracts shall be exploited relating to privately-owned unfurnished dwellings.
Kaudsete üüride leidmiseks kasutatakse kõikidest eraomandis olevate möbleerimata eluruumidega seotud lepingutest tulenevaid tegelikke üüre.
If necessary for statistical reasons, rentals of public-owned dwellings may, exceptionally, be used, provided they are appropriately increased to serve as proxies for private market rentals.
Kui statistilistel põhjustel on vaja, võib erandkorras kasutada avaliku sektori eluruumide üüre tingimusel, et neid suurendatakse nii, et nad võiks erasektori üüre asendada.
Similarly, rentals from furnished dwellings may be included in the imputation basis after deduction of the rental differential between furnished and unfurnished dwellings.
Samamoodi võib arvestus pärast möbleeritud ja möbleerimata eluruumide üürivahe mahaarvamist hõlmata ka möbleeritud eluruumide üüre.
Sources for the base year estimate and methods of extrapolation
Alusaasta näitaja allikad ja ekstrapoleerimismeetodid
Housing stock
Eluruumide üldkogum
In general terms, the housing stock consists of all buildings or parts thereof which are used as dwellings.
Üldiselt koosneb eluruumide üldkogum kõikidest eluruumidena kasutatavatest hoonetest või nende osadest.
More details are given in the section on special problems.
Üksikasjalikum selgitus on esitatud eriküsimusi käsitlevas punktis.
The major sources used to establish such a housing stock are building censuses, administrative building registers or population censuses.
Eluruumide üldkogumi määramiseks kasutatakse põhiallikana hoonete loendusi, riiklikke hooneregistreid või rahvaloendusi.
The base year figure is then updated to arrive at the current year estimate.
Seejärel ajakohastatakse alusaasta näitajat, et saada hinnang jooksva aasta kohta.
With regard to the base year housing stock, building censuses seem to be the least problematic and the most complete, especially when carried out together with a population census.
Alusaasta eluruumide üldkogumi määramisel tundub kõige vähem raskusi tekitav ja täielikum olevat hoonete loendus, eriti kui seda tehakse koos rahvaloendusega.
Administrative building registers depend largely on legal procedures, which may cause uncertainties, for instance, about whether extensions, improvements, conversions and demolitions of dwellings are recorded properly.
Riiklikud hooneregistrid sõltuvad suuresti õiguslikest menetlustest, mis võivad põhjustada ebakindlust, näiteks eluruumide juurdeehituste, täienduste, ümberehituste ja lammutuste õige ülesmärkimise osas.
Using the information provided by households in a population census as the basis of the housing stock may cause problems because the results tend to underestimate second homes which are not occupied at the census date.
Rahvaloenduse käigus kodumajapidamiste antud teabe kasutamine eluruumide üldkogumi alusena võib põhjustada raskusi, sest tulemustes alahinnatakse lisaeluasemeid, mis ei ole loenduspäeval asustatud.
Principle 5:
põhimõte:
For the compilation of the base year housing stock, Member States shall exploit either a building census or a population census or an administrative building register as an initial basis.
Alusaasta eluruumide üldkogumi määramisel kasutavad liikmesriigid esialgse alusena hoonete loendust või rahvaloendust või riiklikku hooneregistrit.
Since a building census usually provides the highest degree of completeness, the use of administrative building registers and population censuses requires intensive and thorough checks to obtain exhaustiveness.
Kuna hoonete loendus on tavaliselt kõige täielikum, tuleb riiklike hooneregistrite ja rahvaloenduste kasutamise korral tulemusi intensiivselt ja põhjalikult kontrollida, et saada ammendavaid andmeid.
Actual rentals
Tegelikud üürid
The second fundamental element for the calculation of the output of dwelling services, according to the stratification method, concerns the actual rentals paid in the rented sector.
Eluasemeteenuste toodangu arvutamisel kihistusmeetodi kohaselt on teiseks oluliseks teguriks üüritavate eluruumide eest tegelikult makstavad üürid.
Information on actual rentals in the base year may be derived from a census (e.g. population census) or from a sample survey such as a household budget survey or a specific rental survey.
Alusaasta tegelike üüride kohta saadakse teavet kas loenduse (nt rahvaloendus) või valikvaatlusega, nagu leibkonna eelarve uuring või spetsiaalne üüriuuring.
In the first case, actual rentals are probably covered in total and the calculations only have an impact on the level of imputed rentals.
Esimesel juhul on tegelikud üürid ilmselt täies ulatuses hõlmatud ja arvutused saavad mõjutada üksnes kaudsete üüride taset.
In the case of sample surveys, the calculations affect the level of both actual and imputed rentals.
Valikvaatluste puhul mõjutavad arvutused nii tegelike kui ka kaudsete üüride taset.
Obviously a census gives a broad basis for reliable information.
Loomulikult loob loendus ulatusliku aluse usaldusväärsele teabele.
But household budget surveys are normally also considered as fairly reliable, especially with regard to essential goods.
Kuid leibkonna eelarve uuringuid peetakse tavaliselt piisavalt usaldusväärseks, eelkõige hädavajalike kaupade puhul.
However, differential non-response is known to be a general problem with this type of survey.
Samas on teada, et seda liiki uuringute põhiliseks ebakohaks on eristavad vastamiskaod.