natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Each of the measures described in the restructuring plan had been essential to restoring long‐term viability, and MobilCom again explained in detail, and gave a further breakdown of, the individual costs provided for in the restructuring plan.
Iga meede, mida ümberkorralduskavas kirjeldati, oli hädavajalik pikaajalise elujõulisuse taastamiseks. MobilCom selgitas põhjalikult ja kirjutas lahti ümberkorralduskava üksikasjalikud kulud.
MobilCom also pointed out that the remaining competitors benefited from the restructuring plan because, under it, MobilCom was divesting all activities that did not belong directly to the core business sector but would be of use to it, such as the UMTS network operation in particular.
MobilCom tõi välja ka selle, et allesjäänud konkurendid said ümberkorralduskavast kasu, kuna sellest tulenevalt loobus ta kõigist tegevustest, mis ei kuulunud otseselt põhitegevuse alla, ent millest viimasele oleks võinud kasu olla — eriti puudutab see UMTS-võrgu operatsioone.
No negative effects on competitors were to be expected, moreover, since under the restructuring considerable capacity reductions would be made in the service provider sector as well.
Ühtegi negatiivset mõju konkurentidele ei oodatud, kuna ümberkorraldamisega pidi kaasnema ka teenuseosutamise valdkonna tootlikkuse kahanemine.
In particular, the substantial reduction of staff and the closure of sites had considerably reduced MobilCom's ability to acquire customers.
Eelkõige tähendas töötajate suuremahuline koondamine ning tegevuskohtade sulgemine MobilComi oluliselt väiksemat võimet kliente omastada.
At the talks held between Germany and the Commission on 9 and 21 January 2004, in which representatives of MobilCom also took part, the company clarified its written comments, stating that it maintained the legal view also adopted by Germany, namely that the second aid measure was rescue and not restructuring aid.
aasta 9. ja 21. jaanuaril Saksamaa ja komisjoni vahel peetud kõnelustel, millest võtsid osa ka MobilComi esindajad, selgitas ettevõte oma kirjalikke märkusi, väites, et ta on säilitanud oma seadusliku vaatenurga, mis on ka Saksamaa poolt omaks võetud, ning milleks on see, et teine abimeede oli päästmis-, mitte aga ümberkorraldusabi.
The question of appropriate compensatory measures therefore did not arise.
Seetõttu ei tõstatatud küsimust kohastest kompensatoorsetest meetmetest.
Comments from Talkline GmbH & Co KG
Talkline GmbH & Co KG märkused
As a mobile telephony service provider, Talkline GmbH & Co KG (Talkline) is a direct competitor of MobilCom.
Mobiiltelefonsideteenuse osutajana on Talkline GmbH & Co KG (“Talkline”) MobilComi otsene konkurent.
It pointed out that, like other direct competitors, it had had to adapt to market conditions in the last two years and change direction at its own expense and without State aid.
Ta tõi välja, et nagu teisedki otsesed konkurendid, on temagi pidanud kahe aasta jooksul oma kuludega, ilma riigiabita kohanema turu tingimustega ning muutma oma tegevussuunda.
Talkline argued, first of all, that the second State‐guaranteed loan was restructuring aid for MobilCom and not rescue aid.
Esiteks väitis Talkline, et MobilComile antud teine laen, millele anti riiklik tagatis, ei olnud mitte päästmis-, vaid ümberkorraldusabi.
The restructuring of the firm had already begun before the second loan was granted in November.
Ettevõtte ümberkorraldamine oli teise laenu andmise ajaks novembris juba alanud.
The firm also took the view that the distortion of competition caused by the aid to MobilCom was particularly severe.
Ettevõte oli ka seisukohal, et MobilComile antud abi põhjustas konkurentsi tõsise moondumise.
The aid granted was not compatible with the common market without sufficient compensation.
Ilma piisava kompensatsioonita ei olnud antud abi ühisturu jaoks kohane.
Talkline gave as a reason for the particular severity of the distortion of competition, first, the fact that the guarantee enabled MobilCom to continue in business without restriction, while carrying out a full and rapid restructuring.
Talkline tõi välja konkurentsi moondumise põhjused, millest esimene oli asjaolu, et tagatis võimaldas MobilComil jätkata tegevust ilma piiranguteta, viies samal ajal läbi täieliku ning kiire ümberkorralduse.
True, MobilCom did lose market shares during the restructuring, but its market presence was still appreciable for competitors.
Tõsi, MobilCom küll kaotas ümberkorralduse ajal oma endise osa turul, ent tema olemasolu turul oli konkurentide jaoks siiski selgelt tuntav.
Second, the State‐guaranteed loans enabled MobilCom to make its customer base profitable.
Teiseks võimaldasid riikliku tagatisega laenud MobilComil tõsta oma kliendibaasi kasumlikkust.
After streamlining its customer base, MobilCom had grown about as strongly as the market but had a disproportionately high‐yield customer base.
Pärast oma kliendibaasi ümberkorraldamist oli MobilComi kasv olnud pea sama kiire kui turu kasv, ent tema kliendibaasi toodetud kasum oli ebaproportsionaalselt kõrge.
In addition, because of the loans, MobilCom was able to delay the proposed sale of the fixed network to freenet.de AG and the ensuing partial sale of its stake in the latter, so that it could use the expected related rise in the market price not only to repay the loan but also to invest in the mobile telephony business since the sale of 20 % of the block of shares in September 2003 left it with liquid resources of almost EUR 60 million after paying off the loans in full.
Lisaks sellele võimaldasid laenud viivitada fikseeritud võrgu väljapakutud müügiga freenet.de AG-le, millest johtus ka viimases oleva osaluse osaline müük, võimaldamaks ära kasutada sellega seotud oodatavat turuhinna tõusu, mis tegi võimalikuks mitte ainult laenu tagasimaksmise, vaid ka mobiiltelefonside valdkonda investeerimise, kuna pärast 2003. aasta septembris toimunud 20 % aktsiate müüki jäi talle pärast laenude täielikku tagasimaksmist kätte pea 60 miljonit eurot.
Talkline also doubts whether it was necessary to grant the second guarantee.
Talkline kahtleb ka selles, kas teise tagatise andmine oli vajalik.
MobilCom already had considerable fixed assets at the time, the stake in freenet.de AG in particular being emphasised by Talkline.
Selle andmise ajaks oli MobilComil juba piisavalt põhivara, millest Talkline rõhutas eriti osalust freenet.de AGs.
This calculation was based only on the stock market price and not the net asset value of freenet.de AG, which had been put significantly higher by the supervisory board of MobilCom and the management board of freenet.de AG.
Selle arvutuse aluseks oli ainult freenet.de AG aktsiaturuhind, mitte aga põhiväärtus, mille MobilComi ning freenet.de AG juhatus olid tõstnud märkimisväärselt kõrgemale.
If the Commission concludes that the State guarantee for the second loan is admissible restructuring aid, it can authorise it, in Talkline's view, only if Germany offers further compensatory measures in accordance with point 35 et seq. of the Community guidelines.
Juhul kui komisjon otsustab, et teise laenu riikliku tagatise nimetamine ümberkorraldusabiks on lubatav, võib ta seda Talkline'i seisukohast lähtudes lubada ainult juhul, kui Saksamaa pakub ühenduse juhiste punktist 35 et seq. lähtuvaid kompensatoorseid meetmeid.
The measures taken by Germany were not sufficient, in Talkline's opinion, to offset the aid's adverse effects.
Talkline'i arvates ei olnud Saksamaa poolt rakendatud meetmed piisavad kompenseerimaks abi ebasoodsaid mõjusid.
The reduction of capacities in the mobile telephony sector and the associated reduction of the customer base were largely attributable to the fact that MobilCom had dropped unprofitable customer relationships.
Mobiiltelefonside valdkonna tootlikkuse vähendamine ning sellest lähtuv kliendibaasi vähendamine on laias laastus seotud asjaoluga, et MobilCom loobus kasumit mitte toovatest kliendisuhetest.
This reduction was necessary from an economic point of view and cannot therefore be accepted as a quid pro quo.
Selline vähendamine oli vajalik majanduslikust vaatepunktist, mistõttu seda ei saa mõista quid pro quo'na.
There had been no complete withdrawal from the landline and Internet business.
MobilCom ei astunud täiesti välja lauatelefoni- ja Interneti-teenuse valdkonnast.
What is more, the sale of the stake in freenet, given its effect on competition in the mobile telephony sector, constituted a capital restructuring.
Veelgi enam, freeneti osaluse müük, olles mõjutanud mobiiltelefonside valdkonnas olevat konkurentsi, oligi sisuliselt kapitali ümberkorraldamine.
As a quid pro quo for possible distortions of competition, it was thus not only worthless but considerably aggravated the distortion since MobilCom was now investing the proceeds from the sale of the freenet stake directly in the service provider business.
Konkurentsi võimalike moonutuste quid pro quo'na polnud see mitte väärtusetu, vaid see raskendas oluliselt moonutust, kuna alates sellest hetkest investeeris MobilCom freeneti aktsiate müügist saadava tulu otse teenuseosutamise valdkonda.
The freezing of the UMTS business was an economic necessity and was therefore not suitable either as a compensatory measure to offset distortions of competition in the mobile telephony sector.
UMTSi külmutamise põhjuseks oli majanduslik vajadus ning seetõttu ei saa seda vaadelda ei sobiva ega kompenseeriva meetmena tasakaalustamaks mobiiltelefonside valdkonnas tekkinud konkurentsi moonutusi.
The withdrawal benefited only the remaining UMTS licence holders, who had one direct competitor less.
Sellest said kasu ainult allesjäänud UMTS-litsentsi omanikud, kellel oli seega üks konkurent vähem.
Lastly, Talkline proposed a catalogue of possible measures for offsetting the distortions of competition it felt had occurred.
Lõpuks esitas Talkline nimekirja võimalikest meetmetest, mis võiksid tasakaalustada tema arvates tekkinud moonutusi.
The measures included a pro rata ‘sale’ of customers to competitors, a closure of online shops and other direct channels for a limited period, and withdrawal from the UMTS business as a service provider (enhanced service providing) for a limited period.
Meetmete hulgas oli välja toodud klientide pro rata“müük” konkurentidele, on-line-kaupluste ning teiste otseste kanalite sulgemine piiratud ajaks, ning tagasiastumine UMTSst teenuseosutajana (“võimendatud teenuseosutamine”) piiratud ajaks.
Comments from a third party which wished to keep its identity secret
Märkused kolmandalt isikult, kes soovis, et tema nime ei avalikustataks
The Commission also received comments from a further competitor, likewise a pure service provider without its own network structure.
Komisjon sai märkusi ka ühelt teiselt konkurendilt, kes oli samuti isikliku võrgustruktuurita teenuseosutaja.
This competitor also thinks that the quid pro quo offered is not sufficient to achieve the reduction of capacities in MobilCom's core business necessary for offsetting distortions of competition.
Ka selle konkurendi arvates pole väljapakutud quid pro quo piisav, saavutamaks MobilComi põhitegevusala tootlikkuse kahandamist, mis on vajalik konkurentsis tekkinud moonutuste tasakaalustamiseks.
MobilCom wanted to concentrate on high‐yield customers in the middle and upper segments.
MobilComi sooviks oli koondada kõrget kasumit tootvad kliendid keskmisesse ning kõrgemasse segmenti.
Consequently, despite a decline in customers, it would be able to maintain its market presence since, by concentrating on high‐yield customers, costs could be reduced and turnovers increased.
Selle tagajärjel oleks tal vaatamata klientide arvu vähenemisele võimalik säilitada oma positsioon turul, kuna koondades kõrget kasumit tootvaid kliente, väheneksid kulud ning käive kasvaks.
Under current market conditions, viz. saturation, lower average turnovers per customer and falling margins, the repositioning that MobilCom was trying to achieve was what all service providers were striving for.
Käesolevate turutingimuste, nimelt küllastuse, kliendi kohta käiva madalama keskmise käibe ning langevate kasumimarginaalide juures oli MobilComi poolt üritatav ümberpositsioneerumine just see, mille suunas kõik teenuseosutajad püüdlesid.
The aid, which was not available to direct competitors, was being used by MobilCom to secure a competitive advantage in the valuable, and fiercely contested, customer stratum.
Abi, mis ei olnud kättesaadav otsestele konkurentidele, kasutati MobilComi poolt selleks, et kindlustada konkurentsieelis selles klientide kihis, mis on niivõrd väärtuslik, et kõik üritasid sellest iga hinna eest oma osa saada.
Germany had therefore supported the restructuring of MobilCom at the direct expense of competitors, which was not acceptable without further compensatory measures.
Saksamaa oli seega toetanud MobilComi ümberkorraldust otse tema konkurentide arvelt, mis ei olnud ilma täiendavate kompensatoorsete meetmeteta vastuvõetav.
V. GERMANY'S RESPONSE TO THE COMMENTS SUBMITTED BY THIRD PARTIES
V. SAKSAMAA VASTUS KOLMANDATE ISIKUTE ESITATUD MÄRKUSTELE
In response to the comments submitted by third parties, Germany argues that the second aid measure was necessary because in mid‐November 2002 the liquidity needed to maintain MobilCom's current business had run out.
Vastuseks kolmandate isikute poolt esitatud märkustele väidab Saksamaa, et teine abimeede oli hädavajalik, kuna 2002. aasta novembri keskpaigaks oli MobilComi tegevuseks vajalik sularahareserv otsa saanud.
Without the loan from the KfW consortium, MobilCom would have had to apply for insolvency immediately.
Ilma KfW konsortsiumilt saadud laenuta oleks MobilCom olnud sunnitud kohe taotlema maksujõuetuks tunnistamist.
In the event of an application for insolvency, MobilCom's management board estimated that a substantial proportion of customers would very rapidly be lost; a restructuring of MobilCom on the basis of an insolvency would thus have been impossible.
MobilComi juhatuse hinnangul oleks maksujõuetuse väljakuulutamise korral oluline osa klientidest kiiresti kaotatud: seega oleks MobilComi ümberkorraldamine maksujõuetuse alusel olnud võimatu.
Germany further states that, in the settlement negotiations in the second half of September 2002, France Télécom always made it clear that it could undertake to release MobilCom from its UMTS commitments only if it could be certain that MobilCom would not need to seek insolvency within the periods in which challenges might be possible under insolvency law.
Saksamaa lisab, et 2002. aasta septembri teisel poolel peetud arveldusläbirääkimistel ütles France Télécom selgelt välja, et ta võiks MobilComi vabastada tema UMTSga seotud kohustustest ainult juhul, kui ta oleks kindel, et MobilCom ei kuuluta välja maksujõuetust ajavahemikul, mil maksujõuetuse seadusest lähtudes oleks võimalik talle kahjunõudeid esitada.
From the outset of the negotiations, therefore, France Télécom had wanted an outside expert's report giving a positive forecast for the continued existence of the business areas remaining to MobilCom and had demanded undertakings from third parties ensuring that the financing necessary for a successful reorganisation would be available.
Seega oli France Télécom läbirääkimiste algusest peale soovinud välisaudiitorilt saada aruandeid, milles räägitaks MobilComile jäänud ärivaldkondade jätkuvast toimimisest, ning nõudnud kolmandatelt isikutel tegutsemist selles suunas, et eduka ümberkorraldamise rahastamise jaoks vajalikud vahendid oleksid tagatud.
The loan of EUR 112 million granted for this purpose by the KfW consortium was accordingly made a condition of the MC Settlement Agreement.
Sellel eesmärgil KfW konsortsiumi poolt antud 112 miljoni euro suurune laen oli seega MC arvelduslepingu tingimuseks.
France Télécom also demanded that the necessary loan facilities be open for at least 18 months.
France Télécom nõudis ka seda, et laenu väljavõtmine oleks võimalik vähemalt 18 kuu jooksul.
The fact that the loan and guarantee ran until 20 May 2004 meant, in Germany's view, that this demand had been met.
Asjaolu, et laenu ning tagatise tähtaeg oli 2004. aasta 20. mai, tähendas Saksamaa jaoks seda, et see nõudmine oli täidetud.
Germany also submits that the State guarantee was necessary for the granting of the loan.
Saksamaa väidab ka seda, et riiklik tagatis oli laenu saamiseks hädavajalik.
The loan contract with the KfW consortium required MobilCom to provide all the collateral it had at its disposal.
KfW konsortsiumiga sõlmitud laenuleping eeldas, et MobilCom korraldab kõik võimalikud tagatised.
But this was not enough to convince the consortium to grant the necessary funding.
Kuid sellest ei piisanud, veenmaks konsortsiumi väljastama vajalikku summat.
Despite intensive efforts on the part of the Federal Government to induce the banks in the consortium to assume a higher proportion of the risk, the banks insisted that there had to be a deficiency guarantee from the Federal Government and the Land of Schleswig-Holstein covering 80 % of the loan.
Vaatamata keskvalitsuse suurtele pingutustele, veenmaks konsortsiumi kuuluvaid pankasid võtma enda peale suuremat riskiproportsiooni, nõudsid pangad keskvalitsuselt ning Schleswig-Holsteini liidumaalt puudujäägitagatist, mis kataks 80 % laenust.
Without this official cover for the loan (risk shield), none of the banks would have been prepared to provide funding for MobilCom, and MobilCom would have become insolvent.
Ilma ametliku tagatiseta (riskikaitse) poleks ükski pankadest olnud valmis andma MobilComile vahendeid ning MobilCom oleks kuulutatud maksujõuetuks.
On the question of whether the aid was limited to the minimum necessary, Germany argued that in the loan contract with the KfW consortium MobilCom undertook to use all net revenue from the sale of major physical or financial assets to redeem the loans, and thus also the State guarantee.
Küsimusele, kas antav abi oli nii väike kui võimalik, vastas Saksamaa, et KfW konsortsiumiga sõlmitud laenuleping kohustas MobilComi kasutama kogu peamiste füüsiliste ning rahaliste varade müügist saadud tulu laenude ning seega ka riikliku tagatise tagasimaksmiseks.
It also undertook to begin the sale of the landline network and the Internet business very soon.
Samuti kohustas see peagi müüma lauatelefonivõrku ning Interneti-äri.
The sale of the landline business and the UMTS assets, and later the transfer of the Millenium shares, meant that the loan was gradually reduced, and the sale on 17 September 2003 of a stake in freenet.de AG ultimately brought it to zero.
Lauatelefoniäri ning UMTSi varade müük ning hiljem ka Milleniumi aktsiate ülekandmine tähendas seda, et laenusumma oli oluliselt vähenenud, ning 2003. aasta 17. septembril aset leidnud freenet.de AG osaluse müügist saadava summaga kustutati laen täielikult.
The State guarantee was thus in operation only for about half of the lifetime of the KfW loan.
Seega oli riigitagatis kasutuses ainult poole KfW laenu eluajast.
It was not possible to realise the assets and thus to repay the State‐guaranteed loans more quickly.
Varade realiseerimist ning seega riigi poolt tagatud laenude tagasimaksmist poleks saanud enam kiiremini korraldada.
This was true of the sale of the landline business, which was agreed in March 2003, the sale of the UMTS assets, which was agreed in May 2003, and the sale of MobilCom shares by the trustee, Dr Dieter Thoma, which was permissible only from April 2003 onwards (MobilCom had no power to instruct Dr Thoma; under his trustee contract with Gerhard Schmid and Millenium, he was obliged to obtain as high a price as possible).
See oli tõsi nii lauatelefoniäri müügi puhul, mis toimus 2003. aasta märtsis, ning UMTSi varade müügi puhul, mis lepiti kokku 2003. aasta mais, kui ka MobilComi aktsiate müügi puhul eeskostja dr Dieter Thoma poolt, mis oli lubatav alles alates 2003. aasta aprillist (MobilComil ei olnud dr Thoma otsuste üle võimu; lähtudes tema eeskostjalepingust Gerhard Schmidi ning Milleniumiga oli tema kohustuseks hoida hind nii kõrge kui võimalik).
Germany contends that the same applied to the sale of the freenet shares.
Saksamaa väitel kehtib sama ka freeneti aktsiate müügi kohta.
Under the German law governing limited companies, the management board had an obligation, in the interest of the company and its shareholders, to prevent any sale of its assets below their value.
Lähtudes Saksamaa seadusest, mis puudutab riiklikke aktsiaseltse, oli juhatusel ettevõtte ning aktsionäride huvides kohustus ennetada ettevõtte varade müüki allpool nende väärtust.
Germany states in particular that, at that time, the stake could have been sold quickly only through the stock market.
Saksamaa rõhutab, et tol ajal oleks osalust saanud kiiresti müüa ainult aktsiaturu kaudu.
The market price of a freenet share was low, at about EUR 5, which gave a market value of EUR 68 million for the entire holding; if 76,1 % of freenet shares were to be disposed of rapidly, the price would probably have collapsed.
Freeneti aktsia turuhind oli madal, umbes 5 eurot, mis andnuks kogu osaluse eest 68 miljonit eurot; juhul kui 76,1 % freeneti aktsiatest oleks pidanud kiiresti maha müüdama, oleks hind tõenäoliselt veelgi langenud.
And the company supervisory bodies would not have agreed to a sale in November 2002 because at that time France Télécom's general meeting had not yet approved the MC Settlement Agreement.
Pealegi poleks ettevõtte juhtkond 2002. aasta novembris müügiga nõustunud, kuna sel ajal polnud France Télécomi juhatuse koosolek veel kinnitanud MC arvelduslepingut.
Germany submits that there were no alternative courses that would have enabled MobilCom to continue operating in the market.
Saksamaa väitel polnud tollal alternatiivseid tegevusi, mis oleksid võimaldanud MobilComi edasist toimimist turul.
Insolvency would, at best, have served the interests of competitors because MobilCom's clientele would readily have moved over to them.
Maksujõuetus oleks parimal juhul teeninud konkurentide huvisid, kuna MobilComi kliendid oleksid olnud valmis nende juurde üle minema.
But Germany contends that there was no justification for breaking up MobilCom through an insolvency.
Saksamaa rõhutab, et tol hetkel ei olnud ühtki mõistlikku põhjendust MobilComi maksujõuetuks kuulutamisele.
Instead, considerations of competition, infrastructure and the labour market argued in favour of the granting of a State guarantee.
Sellele rääkisid vastu konkurentsi, infrastruktuuri ning tööturu küsimused, mis olid riigitagatise andmisel tugev argument.
Germany initially maintained its view that substantial compensatory measures had already been taken, the main ones being the sale of the UMTS business, the sale of the landline business, the reduction in MobilCom's stake in freenet.de AG from a qualified majority to a financial holding only, and the closure of the Hallbergmoos and Karlstein sites.
Algselt pidas Saksamaa kinni oma seisukohast, et märkimisväärsed kompensatoorsed meetmed olid juba rakendatud, millest olulisemateks oli UMTS- ning lauatelefoniäri müük, MobilComi osaluse vähendamine freenet.de AGs arvestatavast enamusest finantsvara tasemele ning Hallbergmoosis ja Karsteinis olevate kontorite sulgemine.
In direct talks held with Germany in January 2004, the Commission raised other possible compensatory measures, and in particular closure of MobilCom's online shops for a limited period of seven months, to which Germany initially agreed.
aasta jaanuaris Saksamaaga peetud otsestel kõnelustel tõi komisjon välja võimalikke kompensatoorseid lisameetmeid, eelkõige aga MobilComi online-kaupluste sulgemise seitsmekuuliseks perioodiks, millega Saksamaa algselt nõus oli.
However, in April 2004 Germany informed the Commission that it could not make a definite commitment to close the online shops.
Siiski teatas Saksamaa 2004. aasta aprillis komisjonile, et ta ei saa teha online-kaupluste sulgemise otsust.
ASSESSMENT OF THE MEASURES
HINNANG MEETMETELE