natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The French authorities, which were to meet the Commission's services on 17 July 2002, also asked for an extension for their reply by letter dated 10 July 2002.
Prantsuse ametiasutused, kes pidid kohtuma komisjoni teenistustega 17. juulil 2002, palusid oma kirjas 10. juulist 2002 samuti ajapikendust.
This was granted by letter dated 1 August 2002.
Ka neile anti kirjaga 1. augustist 2002 lisaaega.
SIDE sent its reply to the Commission by letter dated 12 August 2002.
SIDE saatis oma vastuse komisjonile kirjaga 12. augustist 2002.
The French authorities sent their reply by letter dated 17 September 2002.
Prantsuse ametiasutused edastasid oma vastuse kirjaga 17. septembrist 2002.
Having asked SIDE, by letter dated 19 September 2002, to say whether its reply contained confidential information, and having obtained a negative reply on 30 September 2002, the Commission, by letter dated 17 October 2002, sent SIDE's reply together with its annexes to the French authorities for comment.
SIDElt küsiti kirjas 19. septembrist 2002, kas nende vastus sisaldab konfidentsiaalset informatsiooni, ning pärast SIDE eitavat vastust 30. septembrist 2002, edastas komisjon SIDE vastuse koos lisadega kirjaga 17. oktoobrist 2002 kommenteerimiseks Prantsuse ametiasutustele.
It also asked them some further questions on this occasion.
Komisjon esitas ametiasutustele seoses sellega ka mitmeid täiendavaid küsimusi.
By letter dated 30 October 2002, the Commission also asked SIDE some further questions, to which the company replied by letters dated 31 October 2002 and 9 December 2002.
Oma kirjas 30. oktoobrist 2002 esitas komisjon ka SIDEle mitmeid täiendavaid küsimusi, millele SIDE vastas kirjadega 31. oktoobrist 2002 ja 9. detsembrist 2002.
SIDE informed the Commission, by letter dated 23 December 2002, following the Commission's request of 16 December 2002, that its replies contained no confidential information and could be sent to the French authorities for comment.
Vastuseks komisjoni küsimusele kirjas 31. oktoobrist 2002 teatas SIDE oma kirjas 16. detsembrist 2002, et tema vastustes ei sisaldu konfidentsiaalset informatsiooni ning et neid võib edastada kommenteerimiseks Prantsuse ametiasutustele.
In the meantime, since the French authorities had not replied within the time limit, the Commission was obliged to send them a reminder by letter dated 27 November 2002.
Vahepeal, kuivõrd Prantsuse ametiasutused ei vastanud kokkulepitud tähtajaks, oli komisjon sunnitud saatma neile kirjas 27. novembrist 2002 meeldetuletuse.
By letter dated 19 December 2002, the French authorities again requested the Commission for an extension.
Oma kirjas 19. detsembrist 2002 palusid Prantsuse ametiasutused komisjonilt veel kord ajapikendust.
On 9 January 2003, the Commission sent SIDE's reply of 23 December 2002 to the French authorities for comment.
jaanuaril 2003 saatis komisjon Prantsuse ametiasutustele kommenteerimiseks SIDE vastuse 23. detsembrist 2002.
By letter dated 17 January 2003, the French authorities replied to the Commission's questions of 17 October 2002.
Oma kirjas 17. jaanuarist 2003 vastasid Prantsuse ametiasutused komisjoni poolt 17. oktoobril 2002 esitatud küsimustele.
By letter dated 4 February 2003, the French authorities asked the Commission for a further extension (concerning the request for comments on SIDE's second reply, dated 23 December 2002).
Oma kirjas 4. veebruarist 2003 palusid Prantsuse ametiasutused komisjonilt taas ajapikendust SIDE teise vastuse 23. detsembrist 2002 kommenteerimiseks.
By letter dated 11 February 2003, the Commission granted the requested extension in part.
Komisjon rahuldas esitatud palve osaliselt oma kirjas 11. veebruarist 2003.
By letter dated 11 March 2003, the French authorities sent their reply to the Commission.
Oma 11. märtsi 2003 kuupäevaga kirjas saatsid Prantsuse ametiasutused oma vastuse komisjonile.
In the meantime, SIDE was received by the Commission's services at its request and was able to explain its view of the case from the beginning at a meeting held on 4 March 2003.
Vahepeal palus SIDE kokkusaamist komisjoni teenistustega. Koosolek toimus 4. märtsil 2003 ning SIDE esitas seal oma nägemuse kõnealustest asjaoludest algusest peale.
DESCRIPTION OF THE MEASURES IN QUESTION: AID AIMED AT MAINTAINING A PARTLY NON-PROFITABLE ACTIVITY
II KÕNEALUSTE MEETMETE KIRJELDUS: ABI, MIS ON SUUNATUD OSALISELT MITTETULUSA TEGEVUSE SÄILITAMISEKS
The Ministry of Culture decided in 1980, in accordance with the general policy guidelines of the French Government on promoting books and literature in French, to grant aid to export agencies accepting any type of order, irrespective of the amount and whether it was profitable.
Kultuuriministeerium otsustas 1980. aastal, vastavalt Prantsuse valitsuse üldisele poliitilisele suundumusele prantsuskeelsete raamatute ja prantsuskeelse kirjanduse levitamise osas, anda abi ekspordivahendajatele, kes võtavad vastu igasuguseid tellimusi, sõltumata nende rahalisest suurusest ja tasuvusest.
The measures were introduced to alleviate the effects of market failure and to foster the ‘small non-profitable orders’ activity in the export agency market.
Neid meetmeid rakendati selleks, et leevendada turu madalseisu ja edendada “väikestele mittetasuvatele tellimustele” suunatud tegevust ekspordi komisjoniturul.
The French authorities explain that small bookshops, established in basically non-French-speaking areas, and sometimes difficult of access and/or remote, were experiencing serious supply difficulties, since their orders could not be met by the traditional distribution channels when the quantities of books ordered were insufficient or when the unit price of the books ordered was not high enough to make the service profitable.
Prantsuse ametiasutused selgitavad, et väikestel raamatukauplustel, mis paiknevad põhiliselt prantsuse keelt mittekõnelevates piirkondades, mis mõnikord on raskesti juurdepääsetavad ja/või asuvad kaugel, tekivad tõsised varustamisraskused, sest nende tellimusi ei ole võimalik rahuldada traditsiooniliste varustusvõrkude abil, kuivõrd tellitavate teoste arv on väga väike ja raamatute eksemplarihind ei ole piisavalt kõrge, et võimaldada tulusust.
The operating grants in question were intended to encourage firms to approach such customers (bookshops, not final consumers), whom it had not been possible to serve under a ‘normal’ commercial relationship based solely on profit.
Kõnealuste tegutsemistoetuste eesmärgiks on julgustada ettevõtteid tegelema selliste klientidega (mõeldud on raamatukauplusi ja mitte lõpptarbijaid), keda ei ole võimalik teenindada “tavaliste” kaubandussuhete abil, mille aluseks on üksnes kasum.
The aid in question was designed therefore to allow export agencies to meet all orders from booksellers established abroad in basically non-French-speaking areas, irrespective of amount, profitability and destination.
Kõnealuse abi eesmärgiks on seega võimaldada ekspordivahendajatel täita nende tellimuste kogumit, mis lähtub raamatukauplustest, mis asuvad välismaal, peamiselt prantsuse keelt mitte kõnelevates piirkondades, sõltumata nende tellimuste kogumaksumusest, nende tasuvusest ja nende päritolukohast.
The aim was to ensure, as part of France's policy of supporting cultural diversity, the optimum distribution of books in the French language, thus promoting the dissemination of French literature throughout the world.
Eesmärgiks on tagada Prantsusmaa kultuurierinevusi toetava poliitika raames prantsuskeelsete raamatute optimaalne levitamine ja soodustada seeläbi prantsuskeelse kirjanduse levikut terves maailmas.
The aid mechanism chosen by the French authorities, the Small Orders programme, consisted in an operating grant intended to offset the extra cost of handling small orders of FRF 500 (i.e. approximately EUR 76) or less.
Prantsuse ametiasutuste poolt väljapakutud abimehhanism, mille nimetuseks on “Väikeste tellimuste programm”, seisnes tegutsemistoetuses, mille eesmärgiks oli kompenseerida töötlemise lisakulutusi väikeste tellimuste puhul, mille suurus on alla 500 Prantsuse frangi (FRF) või sellega võrdne, seega ligikaudu 76 eurot.
Two other funding systems, direct aid to booksellers and direct aid to publishers, had been considered but had finally been rejected, as they were thought by the French authorities to be less efficient and more costly.
Pakuti välja veel kaks teist finantseerimissüsteemi, mis seisnesid otsese abi suunamises raamatukauplustele või kirjastajatele, kuid need alternatiivsed lahendused lükati lõpuks kõrvale, sest Prantsuse ametiasutused leidsid, et need lahendused on väiksema efektiivsusega ja kulukamad.
The system challenged by SIDE had seemed the most rational economically and the safest as regards the use of public funds.
SIDE poolt vaidlustatud süsteem tundus neile majanduslikus plaanis kõige ratsionaalsem ja avalike fondide kasutamise seisukohalt kõige kindlam.
Under the Small Orders programme, the undertaking receiving the grants had to promise to provide the Book and Reading Directorate in the Ministry of Culture with all information concerning the general activity of the firm (overall turnover, financial accounts, provisional budgets, copies of the proceedings validating these figures, the auditor's report where appropriate, and a summary salary scale), and any documents relating to the activity to be subsidised, in particular the grant utilisation account, substantiating that the services giving rise to the grant awarded the previous year had been carried out.
Vastavalt “Väikeste tellimuste programmile” oli toetust saav ettevõte kohustatud edastama Kultuuriministeeriumi raamatu ja lugemise direktsioonile ettevõtte üldist tegevust kajastavad andmed (kogukäive, finantsarved, eelarveprojektid, koopiad otsustest, millega need andmed on kinnitatud, vajadusel ka raamatupidamisaruanne ja töötasude koondtabel), samuti kõik dokumendid, mis on seotud toetatava tegevusega, eeskätt arved toetuse kasutamise kohta, mis tõestavad eelmisel aastal selliste toimingute sooritamist, mis võimaldavad toetuse eraldamist.
In practice, only one firm, CELF, had qualified under the Small Orders programme.
Praktikas kasutas “Väikeste tellimuste programmi” vaid üks ettevõte, CELF.
Every year it had to justify the extra costs incurred by the small orders service in support of its application for a grant for the following year [12].
Ettevõte pidi iga järgmise aasta toetusetaotlusele [12] lisama tõestuse “väikeste tellimuste” teenindamisega tekkinud lisakulutuste kohta.
Specifically, one quarter of the grant awarded the previous year was paid at the start of the year, the balance being awarded in the autumn, after the authorities had examined the provisional budget of the recipient firm and the changes recorded in the first part of the financial year.
Veerand eelmisel aastal kinnitatud toetusest maksti välja aasta alguses, ülejäänud osa maksti välja järgmisel sügisel, pärast seda, kui riigiorganite esindajad olid tutvunud toetust saava ettevõtte eelarveprojektiga ja eelarveaasta esimese poole jooksul toimunud tegevusega.
It was agreed that if the amount of aid was not fully utilised, the balance would be deducted from the planned grants for the following year.
Oli kokku lepitud, et juhul kui kogu abisummat täielikult ära ei kulutata, arvatakse ülejäänud summad järgmisel aastal eraldatavast toetusest maha.
It should be explained that the aid was abolished in 2002 (see Annex I, table showing the trend of aid granted since 1980, in euro).
Tuleb täpsustada, et abi katkestati 2002. aastal (vt alates 1980. aastast eraldatud abisummade tabelit eurodes dokumendi I lisas).
COMMENTS FROM SIDE AND INTERESTED THIRD PARTIES
III SIDE JA ASJAST HUVITATUD KOLMANDATE ISIKUTE MÄRKUSED
REASONS FOR SIDE'S INTERVENTION
A SIDE SEKKUMISE PÕHJENDUSED
The object of SIDE [13], under Article 2 of its articles of association, is: ‘the sale in France and abroad of books, newspapers and magazines and all cultural products, publishing, the setting-up or acquisition and running of any similar business and, more generally, any industrial, commercial or financial operation, whether in movable or immovable assets, that can be linked directly or indirectly to the object of the company or is likely to facilitate its expansion or development’.
Vastavalt oma põhikirja artiklile 2 on SIDE [13] tegevuse eesmärkideks: “Raamatute, ajakirjanduse ja mis tahes kultuuriesemete müük Prantsusmaal ja välismaal, kirjastamistegevus, mis tahes sellega seotud kommertsfondide asutamine, omandamine või kasutamine ja üldisemas plaanis mis tahes tööstuslikud, kaubanduslikud, rahanduslikud, kinnis- või vallasvaraga seotud tehingud, mis võivad otseselt või kaudselt olla tegevuse eesmärkidega seotud või on võimelised nende laiendamist või arengut soodustama”.
By letter dated 20 March 1992, SIDE lodged a complaint [14] with the Commission, following a refusal by the Ministry of Culture to grant it the aid described in Part II.
Oma kirjas 20. märtsist 1992 esitas SIDE komisjonile kaebuse, [14] selle põhjuseks oli Kultuuriministeeriumi keeldumine anda talle II osas kirjeldatud abi.
Basically, SIDE is asking the Commission to take a decision putting an end to the distortions of competition which it is suffering from on the market for the export of French-language books, the disturbances complained of being caused by the aid granted exclusively to CELF.
SIDE palub komisjonil vastu võtta otsus, mis lõpetaks ebaausa konkurentsi olukorra prantsuskeelsete raamatute eksporditurul, mille ohvriks ta on langenud. Väljatoodud kõrvalekallete algpõhjuseks on ainuüksi ettevõttele CELF antud abi.
SIDE states that it refused to be granted the disputed aid, which it had been offered by the Ministry of Culture at a meeting held on 26 September 1996.
SIDE teatab, et ta on keeldunud vaieldava staatusega abipakkumisest, mille Kultuuriministeerium on talle teinud 26. septembril 1996. aastal toimunud kokkusaamise käigus peetud läbirääkimistel.
It explains that it could not accept this late offer, which was made suddenly after the judgment of the Court of First Instance on 18 September 1995.
Ta selgitab, et tal ei olnud võimalik selle hilise pakkumisega nõustuda, kuivõrd see tehti pärast 18. septembri 1995. aasta kohtuotsust.
It did not wish to benefit from a programme whose compatibility with Community law might be questioned by the Commission. It also explained that the offer had been made simply to get it to undertake to terminate the proceedings which it had itself initiated.
SIDE täpsustab, et ta ei soovi osaleda programmis, mille vastavuse ühenduse õigusnormidele komisjon võib vaidlustada, ning et selle ettepaneku ainukeseks eesmärgiks oli saavutada, et ta ise lõpetaks enda algatatud menetluse.
SIDE also says it was convinced that the activity of export agent did not require any aid.
Lisaks sellele väljendas SIDE veendumust, et ekspordi vahendustegevus ei vaja mitte mingisuguseid abimeetmeid.
It therefore challenges the need for the Small Orders programme.
Seega vaidlustab ta programmi “Väikeste tellimuste programm” vajalikkuse.
However, it no longer rules out all possibility of using it in future, ‘so that its business can be run on a level playing field’, but only assuming that a mechanism which is clearly compatible with the Treaty rules is adopted by the French authorities.
Samas ei välista ta võimalust sellesse programmi tulevikus lülituda “juhul, kui see tegevus toimub õiglase konkurentsi tingimustes”, kuid üksnes eeldusel, et Prantsuse ametiasutused kinnitavad toimimismehhanismi, mis on selgelt kooskõlas asutamislepingu sätetega.
SIDE states that ‘on the export agency market, operators whose turnover is basically generated by intermediaries such as bookshops and not end-users are regarded as “general” exporters’.
SIDE väidab, et “ekspordi komisjoniturul vaadeldakse selliseid eksportijaid, kelle käive on tekkinud peaasjalikult vahendajatele, nagu raamatukauplused, ja mitte lõpptarbijatele suunatud tegevusest, kui üldeksportijaid”.
The only general agencies, in its view, are CELF and SIDE.
Tema arvates on ainsad üldvahendajad CELF ja SIDE.
It also explains that there are exporting booksellers, who sell direct to end-users.
Ta täpsustab, et samas on olemas ka eksportivaid raamatukauplusi, kes müüvad toodangut otse lõpptarbijatele.
At a meeting on 4 March 2003, SIDE informed the Commission that it operates basically in western Europe.
märtsil 2003 toimunud vestluse käigus teatas SIDE komisjonile, et ta tegutseb peamiselt Lääne-Euroopas.
It also operates in the markets of eastern Europe, but not widely on account of the programme A l'est de l'Europe [15], from which CELF benefits.
Ta tegutseb samuti Ida-Euroopa turgudel, kuid mitte programmi “A l'Est de l'Europe” [15] raames, millega on seotud CELF. SIDE tegutseb samuti Põhja-Ameerikas ja Kagu-Aasias.
It also operates in North America and South-East Asia.
Enne Argentina kriisi algust tegutses ta ka selles riigis.
It used to operate in Argentina, before the current crisis hit that country.
SIDE täpsustas, et ta ei ole huvitatud tegutsemisest Aafrikas, sest selles piirkonnas on vähe huvitatud kliente, seda eriti Mustas Aafrikas.
It explained that it did not want to operate in Africa, since there are few interested customers in those territories, particularly in sub-Saharan Africa.
Samuti ei tegutse SIDE nendes piirkondades, mis ei ole kaetud programmiga COFACE.
SIDE disputes the French authorities' argument that large orders are profitable, whereas ‘small orders’ are not, which is the reason why they have to be subsidised in order to be met.
SIDE vaidlustab Prantsuse ametiasutuste väite, mis seisneb kinnituses, et suured tellimused on tasuvad ja “väikesed tellimused” ei ole, millega põhjendatakse nendele eraldatavaid toetusi.
It even adds, lastly, that small orders overall are more profitable to process than larger ones.
Ta väidab isegi, et “väikeste tellimuste” töötlemine on kokkuvõttes isegi tasuvam kui suuremate tellimuste oma.
The notions ‘small orders’ and ‘profitability thresholds’, it explains, are arguments put forward by the French Government to try and justify the aid granted specifically for the operation of CELF under the cover of aid for processing small orders of French books for abroad, when in fact it is just a simple operating aid.
SIDE täpsustab, et mõisted “väikesed tellimused” ja “tasuvuslävi” esitas Prantsuse valitsuse argumendina selleks, et üritada põhjendada CELFile antud spetsiifilist tegevusabi, mida esitatakse abina välismaale suunatavate Prantsuse raamatute tellimuste töötlemiseks, kuigi tegelikult on tegemist lihtsa tegevusabiga.
SIDE maintains there is no profitability threshold for the type of activity concerned.
SIDE kinnitab, et kõnealuse tegevuse jaoks ei eksisteeri tasuvusläve.
Economies of scale can of course be achieved when several copies of the same title are ordered at once.
Ta täpsustab, et loomulikult on võimalik saavutada teatavat kokkuhoidu, kui samaaegselt tellitakse sama nimetuse palju eksemplare.
This is why its scale of discounts provides for an additional discount of 5 % for each order of 10 copies or more.
Sel põhjusel on ka SIDE allahindluseeskirjades ette nähtud täiendav viieprotsendiline allahindlus iga nimetuse pealt, mida tellitakse kümme eksemplari või enam.
It states that the processing cost and profitability for all orders are the same, since only the number of order lines entered by one person in one day and the quantity of books for each line are significant.
SIDE väidab, et kõikidel tellimustel on samasugune töötluskulu ja tasuvus, sest oluline on üksnes ühe isiku poolt päevas vastuvõetavate tellimuste arv ning raamatute arv igas tellimuses.
The total amount of the invoice issued has no influence on costing the service.
Ta täpsustab, et väljasaadetava arve kogusumma ei ole toimingu kulu hindamisel oluline.
A person entering 1000 lines in one day takes exactly the same time as an order from a customer containing two or 100 lines, the only difference being that the customer has to be identified for each order from a different customer, which only takes a few seconds.
Ta selgitab, et isik, kes võtab päevas vastu tuhat tellimust, kulutab selleks ikkagi praktiliselt sama aja, vaatamata sellele, kas kliendi tellimus sisaldab kaks või sada nimetust, ainsaks erinevuseks on see, et ta peab eristama iga tellimusega seotud kliendi teistest klientidest, selleks aga kulub vaid paar sekundit.
The amount of turnover generated during a given period does not depend, therefore, on the number of customers but only on the number of lines entered during that period.
Käibe suurus ei sõltu seega klientide arvust, vaid üksnes selle aja jooksul vastuvõetud tellimuste arvust.
SIDE also states that, just like CELF, it accepts all orders sent to it whatever their amount, the solvency of the customer being its only selection criterion.
SIDE teatab samuti, et ta võtab niisamuti nagu CELF vastu kõik talle suunatud tellimused, sõltumata nende ulatusest, ainus valikukriteerium SIDE jaoks on kliendi maksevõime.
Some orders, however, may contain requests for works that are not listed and consequently require special searches; this type of order accounts for about 4,5 % of its business.
SIDE täpsustab siiski, et teatavad tellimused võivad sisaldada teoseid, mis ei kuulu tavaliste tellimuste hulka ja mis nõuavad eraldi otsinguid, sellelaadsete tellimuste osakaal on umbes 4,5 % kõikidest tellimustest.
SIDE therefore considers that the aid granted to CELF for processing small orders enables that organisation to offer customers particularly attractive discounts, which SIDE cannot do itself.
SIDE leiab, et toetused, mis on antud CELFile väikeste tellimuste töötlemiseks, võimaldavad CELFil pakkuda oma klientidele eriti soodsaid allahindlusvõimalusi, mida SIDE ei saa endale lubada.
Apart from challenging the principle that there are extra costs which justify the aid in question, SIDE highlights certain errors in the data from CELF's cost accounts, produced by the French authorities and used by the Commission in support of Decision 1999/133/EC.
Lisaks kõnealuse abi aluseks olevate lisakulude põhimõttelisele eitamisele toob SIDE välja mõningaid vigu Prantsuse valitsuse poolt esitatud CELFi analüütilise raamatupidamise andmetes, mida komisjon kasutas otsuse 1999/133/EÜ põhjendamisel.
Thus it rejects the idea that there are extra costs associated with the tele-transmission of small orders, as identified in Decision 1999/133/EC.
Nii välistab SIDE näiteks lisakulutuste tekkimise väikeste tellimuste elektroonilise edastamise tõttu, nagu seda väideti otsuses 1999/133/EÜ.
It also points out that some of the data taken from CELF's cost accounting, relating to social security contributions, are different to those pertaining to the same item in the firm's financial accounts, and that therefore the CELF accounting data notified by the French authorities are not relevant.
Samuti väidab SIDE, et mõningad CELFi analüütilisest raamatupidamisest võetud andmed, mis puudutavad sotsiaalseid kulusid, on erinevad vastavate ametikohtade tavalistest kuludest ettevõttes, ning et seetõttu ei ole Prantsuse ametiasutuste poolt edastatud CELFi raamatupidamise arvandmed objektiivsed.
SIDE explains that it chose to include in its public listings only those publishers which offer the most attractive discounts.
SIDE täpsustab, et ta ei ole valinud oma avalikkusele pakutavasse nimekirja üksnes selliseid kirjastajaid, kes pakuvad kõige soodsamaid allahindlusi.
It adds that its list of publishers is much more restricted than CELF's, because it is not able to offer attractive discounts for all publishers, unlike CELF, which can do so as a result of the aid it receives and the special relations it maintains with publishers.
Ta lisab, et tema pakutav kirjastuste valik on palju väiksem kui CELFi oma, sest tal ei ole võimalust pakkuda atraktiivseid hinnaalandusi kõikide kirjastuste väljaannetele, erinevalt CELFist, kellel on tänu saadavale abile ja tänu headele suhetele kirjastajatega võimalus seda teha.