natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In its decision to initiate the procedure in the present case, the Commission also drew attention to an important fact that had not been taken into account in the initial restructuring plan.
Oma menetluse algatamise otsuses viitas komisjon lisaks olulisele faktile, mida algses ümberstruktureerimiskavas polnud arvestatud.
At the end of 1992 Wohnungsbau‐Kreditanstalt (WBK) was transferred to LBB with all its assets; at the same time, all WBK’s functions were transferred to the newly set‐up IBB.
aasta lõpus kanti WBK koos kogu tema varaga üle LBB-le; samal ajal läksid kõik WBK ülesanded üle siis asutatud IBB-le.
The transfer increased LBB’s own funds by about DEM 1,9 billion.
Selle ülekandega suurenes LBB vastutav omakapital ligikaudu 1,9 mld DEM võrra.
From 1995 onwards, LBB paid a remuneration of 0,25 % of the amount taken up.
LBB maksis alates 1995. aastast iga kasutatud summa eest hüvitist keskmiselt 0,25 %.
As the Commission doubted whether this remuneration was compatible with the principle of the investor operating in a market economy, it initiated the investigation procedure (C 48/2002) in July 2002.
Kahtluste tõttu sellise hüvitise vastavuses turumajanduslikult tegutseva kapitaliandja põhimõttele algatas komisjon juulis 2002 menetluse C 48/2002.
If the Commission were to conclude that the remuneration paid was not compatible with the principle of the market‐economy investor and if none of the tests for compatibility laid down in the Treaty were met, the difference between the remuneration paid and the ordinary market return on such an investment would constitute state aid incompatible with the common market that would have to be repaid by LBB to the Land of Berlin.
Kui komisjon peaks tulema järeldusele, et makstud hüvitis ei ole ühitatav turumajanduslikult tegutseva kapitaliandja põhimõttega, kujutab vahe makstud hüvitise ja sellise investeeringu turul tavapärase tulususe vahel, kui asutamislepingu ühildumisnormi eeldused puuduvad, enesest ühisturuga sobimatut abi, mille LBB peab Berliini liidumaale tagasi maksma.
The possibility that repayment might be required constitutes a substantial threat to the prospects for a restoration of profitability under the restructuring plan.
Tagasimakse nõude võimalus kujutab enesest olulist riski ümberstruktureerimiskava perspektiividele rentaabluse taastamisel.
In the decision initiating the procedure, therefore, the Commission asked Germany to identify an appropriate solution and noted that Germany was working on such a solution.
Komisjon nõudis seetõttu Saksamaalt menetluse algatamise otsuses sobiva lahenduse leidmist ja võttis teadmiseks, et Saksamaa töötab sellise lahenduse kallal.
To meet this need, an agreement was concluded between the Land of Berlin and BGB on 23 December 2002, entitled the ‘Agreement on the treatment of any claims to repayment brought by the Land of Berlin arising out of state aid case C 48/2002 Landesbank Berlin — Girozentrale, currently being examined by the European Commission’ (the repayment agreement).
Nimetatud põhjusel sõlmiti Berliini liidumaa ja BGB vahel 23. detsembril 2002leping Landesbank Berlin — Arvelduskeskus Euroopa Komisjoni riigiabi kontrollimenetlusest (C48/2002) tulenevate Berliini liidumaa võimalike tagasimaksenõuete käsitlemise kohta (“tagasimakseleping”).
By this agreement the Land of Berlin undertakes that, in the event of a Commission decision requiring repayment, it will provide as a contribution to LBB’s capital a reorganisation grant to the value necessary to prevent the threatened repayment requirement from forcing LBB or the BGB group, or both, to fall below the minimum capital ratios specified in the agreement.
Kõnealune leping näeb komisjoni tagasimaksmist nõudva otsuse korral ette, et Berliini liidumaa kohustub deponeerima LBB-s saneerimisabi sellises suuruses, mis on vajalik, et vältida ähvardava tagasimaksekohutuse tõttu kapitali adekvaatsuse määrade langemist LBB-s ja/või BGB kontsernis lepingus nimetatud määradest madalamale.
The minimum ratios specified in the repayment agreement are a total capital ratio of 9,7 % and a core‐capital ratio of 6 %.
Tagasimakselepingus nimetatud minimaalsed kapitalimäärad on 9,7 % (kapitali adekvaatsus) ja 6 % (esmaste omavahendite määr).
The agreement is subject to the suspensory condition that the Commission must approve such aid.
Leping sisaldab edasilükkavat tingimust, mille kohaselt peab komisjon selle abi kinnitama.
Although this measure had not yet been taken at the time of the decision to initiate the procedure, the risks arising from a possible repayment decision by the Commission were mentioned in the decision as a factor to be taken into account.
Kuigi seda meedet ei olnud menetluse algatamise otsuse hetkeks veel võetud ja see ei olnud niisiis ümberstruktureerimiskava osa, mainiti komisjoni võimaliku tagasinõudeotsuse korral esinevaid riske panga rentaablusväljavaadetele menetluse algatamise otsuses menetluse puhul arvessevõtmist nõudva tegurina.
The repayment agreement was finally concluded in order to take account of this misgiving.
Tagasimakseleping sõlmiti lõpuks selleks, et kõnealuseid kahtlusi arvesse võtta.
Given that this measure is essential to the success of the restructuring plan, the Commission considers it appropriate to assess this agreement together with the other aid measures, having been able to set the upper limit in this respect.
Kuna see meede on ümberstruktureerimise õnnestumiseks vältimatu, peab komisjon otstarbekaks hinnata tagasimakselepingut koos teiste abimeetmetega pärast seda, kui ta on suutnud määratleda riigiabi maksimaalse summa.
Grounds for initiating the procedure
Menetluse algatamise põhjused
In its decision initiating the formal investigation procedure laid down in Article 88(2) of the EC Treaty, the Commission provisionally classified the measures under examination as state aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty and Article 61(1) of the EEA Agreement because they were granted through state resources and because, by improving the recipient’s financial position, they were likely to affect the economic position of competitors from other Member States and consequently distorted or threatened to distort competition and affected trade between Member States.
Komisjon klassifitseeris oma otsuses ametliku kontrollimenetluse algatamise kohta vastavalt asutamislepingu artikli 88 lõikele 2 kontrollitavad meetmed esialgu riigiabina asutamislepingu artikli 87 lõike 1 ja Euroopa Majandusruumi lepingu artikli 61 lõike 1 alusel, kuna need on antud riiklikest vahenditest ja on võimelised mõjutama ettevõtte finantsolukorra paranemise kaudu teistest liikmesriikidest pärit konkurentide majanduslikku olukorda, ning seega moonutama või ähvardada moonutama konkurentsi ja kahjustama liikmesriikide vahelist kaubandust.
On the basis of its provisional assessment, the Commission concluded that the aid had to be assessed in the light of the Community guidelines on state aid for rescuing and restructuring firms in difficulty (‘the guidelines’) and that there were no other provisions of the Treaty or other Community guidelines that might render the aid compatible.
Esialgse hinnangu alusel oli komisjon jõudnud järelduseni, et abi tuli hinnata ühenduse suuniste alusel raskustes olevate äriühingute päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antava riigiabi kohta (edaspidi “suunised”) ning muud asutamislepingu sätted ja ühenduse muud suunised ei ole kohaldatavad.
It agreed with Germany that BGB was a firm in difficulty within the meaning of paragraph 2.1 of the guidelines, but it seriously doubted whether the aid measures were compatible with the common market.
Komisjon nõustus Saksamaa arvamusega, et BGB puhul oli tegemist raskustes oleva ettevõttega suuniste lõike 2.1 tähenduses. Riigiabi sobivus ühisturuga tekitas siiski märkimisväärseid kahtlusi.
Restoration of long‐term viability
Ettevõtte pikaajalise rentaabluse taastamine
Paragraphs 31 to 34 of the guidelines state that, in the case of all individual aid measures, the Commission will examine the restructuring plan to establish whether it is capable of restoring the long‐term viability of the firm within a reasonable timescale and on the basis of reasonable assumptions.
Vastavalt suuniste punktidele 31 — 34 kontrollib komisjon põhjalikult ümberstruktureerimiskava konkreetse abi lõikes selle suhtes, kas kavaga suudetakse realistlikest eeldustest lähtuvalt taastada ettevõtte pikaajaline rentaablus mõistliku aja vältel.
The Commission took the view that in the restructuring plan initially submitted there was no explanation of future strategies on the market in investment banking.
Komisjon heitis algselt esitatud ümberstruktureerimiskavale esmalt ette, et selgitatud ei olnud tulevasi strateegiaid investeerimispanganduse turul.
As regards future strategy in the real estate business, it wanted to see more detailed specification of the difference in costs between liquidation and continued operation of the real estate services subsidiary IBAG.
Lisaks nõudis komisjon kinnisvaraäri tulevase strateegia raames kinnisvarateenustega tegeleva tütarfirma IBAG likvideerimise ja jätkamise kulude erinevuse täpsemat määratlemist.
The Commission doubted whether the market assumptions in the initial restructuring plan and the forecasts of supply and demand were sufficiently precise to allow conclusions to be drawn regarding the prospects of success of the restructuring measures proposed.
Komisjon kahtles, kas algse ümberstruktureerimiskava eeldused turu ning nõudluse ja pakkumise arengu suhtes olid piisavalt täpsed, et võimaldada järeldusi pakutud ümberstruktureerimismeetmete eduväljavaadete kohta.
It was difficult to see on what market assumptions the restructuring measures were based.
Oli raske näha, millistel turueeldustel ümberstruktureerimismeetmed põhinevad.
The Commission also found that the information supplied by Germany with regard to the causes of the firm’s difficulties in the past was relatively superficial.
Komisjoni nentis lisaks, et Saksamaa varem esitatud andmed ettevõtte raskuste põhjuste kohta olid suhteliselt pealiskaudsed.
The following three causes were cited: (a) bad loans; (b) the issue of extensive guarantees for real estate funds; and (c) the late introduction (1999) and slow implementation of systematic risk control.
Nimetatud olid järgmised kolm põhjust: a) probleemsed laenud, b) ulatuslike garantiide andmine kinnisvarafondide valdkonnas ja c) süstemaatilise riskijuhtimise hilinenud juurutamine (1999) ja aeglane elluviimine.
The information supplied was essentially a summary of the financial difficulties.
Esitatud andmed kujutavad enesest peamiselt finantsraskuste kokkuvõtet.
Only one real reason for these difficulties was put forward, namely ineffective group and management structures, including the lack of an effective system of risk control.
Esitati aga ainult üks kõnealuste raskuste tegelik põhjus, nimelt ebaefektiivsed kontserni ja juhtimisstruktuurid, sealhulgas mittetoimiv riskijuhtimine.
There was no in‐depth analysis of these structures or of specific management shortcomings, such as the implications of state ownership.
Nimetatud struktuuride ja juhtkonna konkreetsete möödalaskmiste, sealhulgas riikliku omandi mõju põhjalik analüüs puudus.
However, the Commission took the view that an analysis of this kind was necessary if there was to be a proper assessment of the prospects for the restructured BGB.
Komisjon peab sellist analüüsi BGB ümberstruktureerimise väljavaadete hindamiseks siiski vajalikuks.
It doubted therefore whether the causes of BGB’s difficulties were properly identified and addressed in the restructuring plan.
Seetõttu kahtles komisjon, kas ümberstruktureerimiskavas on piisaval määral näidatud ja käsitletud BGB raskuste põhjuseid.
It thus asked Germany to provide an in‐depth analysis of past shortcomings and of future prospects and problems, in the context of group structures, management and supervisory methods, control and reporting patterns and techniques for the introduction of commercially based decision‐making processes.
Saksamaal paluti seetõttu esitada põhjalik mineviku vigade ja tulevaste väljavaadete analüüs kontserni struktuuride, juhtimis- ja järelevalvemeetodite, kontrolli- ja aruandluskontseptsioonide ning majanduslikult põhjendatud otsustusprotsesside evitamise tehnikate kontekstis.
Germany spoke of negotiations with potential buyers with a view to a possible privatisation but gave no details of the procedures envisaged, the terms of sale or other relevant factors.
Võimalikku erastamist arvestades oli Saksamaa maininud läbirääkimisi potentsiaalsete ostjatega, kuid mitte esitanud üksikasju kavandatava menetluse, tingimuste ja muude oluliste tegurite kohta.
The Commission therefore wondered whether privatisation, in whole or in part, was being seriously considered and whether, if privatisation did take place, it would be conducted by means of an open, transparent and non‐discriminatory procedure.
Komisjon küsis seetõttu endalt, kas erastamist — osalist või täielikku — on tõsiselt kaalutud ja kas vajadusel on tagatud, et see viiakse läbi avatud, läbipaistva ja mittediskrimineeriva menetluse raames.
The initial notification referred to target profitability of just 7 %. The Commission doubted whether this could really be reached, especially given the problematic institutional and management structure of the group, the unclear market assumptions on which the restructuring measures were based, and the continuation of the problematic real estate business.
Loataotluses algselt nimetatud eesmärgiks seatud napilt 7-protsendilise tulumäära suhtes kahtles komisjon esiteks, kas seda tegelikult on võimalik saavutada, eriti arvestades kontserni problemaatilisi ettevõtte- ja juhtimisstruktuure, ebaselgeid turueeldusi, millel ümberstruktureerimismeetmed põhinesid, ja problemaatilise kinnisvaraäri jätkamist.
Even if 7 % profitability were to be achieved, the Commission doubted whether such a return on the capital invested was enough to be compatible with the principle of the market‐economy investor.
Isegi kui eesmärgiks seatud napilt 7-protsendiline tulusus saavutataks, olid komisjonil teiseks kahtlused, kas selline intressitulu on piisav, et see oleks ühildatav turumajanduslikult tegutseva kapitaliandja põhimõttega.
The Commission also drew attention to the fact that the possibility of a claim for repayment resulting from the LBB case represented a substantial risk to the prospects of success of the restructuring plan and so, in the decision initiating the procedure, it called on Germany to come up with a solution.
Lisaks juhtis komisjon tähelepanu sellele, et tagasinõude võimalus LBB menetluse puhul kujutab enesest olulist riski ümberstruktureerimiskava eduväljavaadetele, ja nõudis seetõttu menetluse algatamise otsuses Saksamaalt lahendusettepanekute väljatöötamist.
Avoidance of undue distortions of competition
Konkurentsi lubamatu moonutamise vältimine
The exception laid down in Article 87(3)(c) of the EC Treaty is subject to the condition that the aid does not adversely affect trading conditions to an extent contrary to the common interest.
Asutamislepingu artikli 87 lõike 3 punktist c on lubatud erandid määral, mil abi ei mõjuta kaubandustingimusi, mis oleks vastuolus ühiste huvidega.
Paragraphs 35 to 39 of the guidelines state that measures must be taken to mitigate as far as possible any adverse effects of the aid on competitors.
Suuniste punktid 35 — 39 määravad kindlaks, et konkurente halvemusse seadva abi mõju võimalustekohaseks leevendamiseks tuleb võtta meetmeid.
This condition usually involves limiting or reducing the company's presence on the relevant product markets by selling production capacity or subsidiaries or reducing activities.
Harilikult konkretiseerub see tingimus ettevõtte turuosa piiramise või vähendamisega asjaomasel tooteturul, tootmisrajatiste või tütarühingute võõrandamise või tegevuste likvideerimise kaudu.
The limitation or reduction should be in proportion to the distortive effects of the aid and, in particular, to the relative importance of the firm on its market or markets.
Piiramine või vähendamine peab olema proportsioonis abiga põhjustatud moonutusefektidega ja eriti ettevõtte suhtelise kaaluga tema turul või turgudel.
The compensatory measures originally proposed, such as the divestment of major shareholdings, reductions in the financial services, debt finance and real estate businesses, in the number of subsidiaries and staff and in lending to public authorities, and the giving‐up of branches and business with large and with foreign customers, were imposed in order to reduce BGB's balance‐sheet total by 26 % (from EUR 190 billion to EUR 140 billion).
Kokku peaksid algselt välja pakutud kohustused või siis kompensatsioonimeetmed nagu oluliste osaluste võõrandamine, raha- ja väärtpaberitega kauplemise vähendamine, laenukapitali valdkonna, kinnisvaraäri, filiaalide arvu, personali, avaliku sektori valdkonna vähendamine ning asukohtadest loobumine, välismaaärist ja suurklientide ärist loobumine viima BGB bilansimahu vähendamiseni 26 % võrra (190 mld eurolt 140 mld eurole).
Given the description of the compensatory measures, which was vague in parts, and their individual contribution to the desired effects on BGB's assets and employment situation, the Commission was not in a position to assess whether this entire effect could realistically be achieved or how the measures would affect BGB's future position in the markets or segments defined by Germany.
Kompensatsioonimeetmete ning BGB vara ja tegevuse suhtes soovitud mõjude saavutamiseks tehtava omapoolse vastava panuse kohati ebamäärase kirjelduse tõttu oli komisjonil võimatu hinnata, kas kõnealuse koguefekti saavutamine on realistlik ning kuidas võiksid meetmed mõjuda BGB tulevasele positsioonile Saksamaast eraldatud turgudel või segmentides.
It therefore needed detailed information as to the effect of each measure on BGB's assets, employment situation and future market/segment positions.
Komisjon vajas seetõttu üksikasjalikku informatsiooni iga meetme mõju kohta BGB varale, töötajatele ning tulevasele positsioonile turgudel ja turusegmentides.
Even if the above reduction (26 % or EUR 50 billion of the balance‐sheet total) were achieved in full, the Commission questioned whether it would be sufficient in view of the large amounts of aid and its practice in previous decisions on restructuring aid for banks.
Isegi kui saavutatakse vähendamine kogu eespool nimetatud mahus (26 % bilansimahust ehk 50 mld eurot), peab komisjon küsitavaks, kas selline vähendamine, arvestades abisumma märkimisväärset suurust ja komisjoni praktikat seoses pankade ümberstruktureerimisabiga, on piisav.
In this connection, the Commission suggested that the legal minimum capital requirements could serve as a guide for assessing the appropriateness of the compensatory measures since a bank that was undercapitalised would have to reduce its activities accordingly (undercapitalisation of EUR 1 billion with a legal minimum capital ratio of 4 % would require a theoretical reduction of risk‐adjusted assets of up to EUR 25 billion).
Kõnealuses seoses nimetas komisjon seadusega ettenähtud kapitali adekvaatsuse nõuet võimaliku orientiirina võetavate kohustuste sobivuse hindamisel, kuna panga alakapitaliseerituse korral peab see oma äritegevuse mahtu vastavalt vähendama (1 mld euro suuruse alakapitaliseerituse korral, võttes aluseks seadusega ette nähtud esmaste omavahendite miinimummäära 4 % oleks seega teoreetiliselt nõutav riskidega kaalutud aktivate vähendamine kuni 25 mld EUR).
Such ‘opportunity reductions’ could serve as a rough guide for the degree of market distortion and the corresponding compensatory measures required.
Sellised “vähendamised loobumise kaudu” võiksid olla ligikaudseks pidepunktiks turu moonutamise astme ja seetõttu nõutavate kompensatsioonimeetmete määratlemisel.
When new risks were discovered following the capital injection, the solvency ratios again threatened to become insufficient.
Kui pärast kapitalieraldisi avastati uued riskid, ähvardas jälle oht, et likviidsuskoefitsiendid ei ole piisavad.
In order to avoid a new capital injection, the Land of Berlin opted for the solution of general guarantees by means of a risk shield.
Uue kapitalieraldise vältimiseks valis Berliini liidumaa lahenduseks üldiste garantiide pakkumise riskikaitse kaudu.
As a result, the guarantees have an effect similar to that of a capital injection.
Seetõttu on garantiidel sarnane toime nagu kapitalieraldistel.
The problem with the risk shield, however, was that the amount of aid which would ultimately be granted was not clear.
Riskikaitse probleem seisnes siiski selles, et abisumma, mis lõpuks antakse, ei olnud ühemõtteliselt kindlaks määratud.
The Commission was therefore unable to assess whether the proposed compensatory measures were sufficient in view of the amount of aid.
Komisjonil oli seetõttu võimatu hinnata, kas pakutud kompensatsioonimeetmed oleksid abisummat arvestades piisavad.
It also had doubts that, even in the best‐case scenario with aid of some EUR 3 billion in addition to the capital injection, the compensatory measures would suffice in the light of the above rough guide.
Muus osas kahtles komisjon, kas Best-Case-stsenaariumi rakendumisel, kus abi realiseerub mahus ligikaudu 3 mld eurot, mis lisandub kapitalieraldisele, oleks kompensatsioonimeetmed ülalkirjeldatud üldise pidepunkti alusel piisavad.
Moreover, experience with restructuring cases had shown that best‐case scenarios rarely came about.
Lisaks sellele on kogemused ümberstruktureerimisjuhtumitega näidanud, et Best-Case-stsenaariumid realiseeruvad harva.
The Commission stated that BGB’s extremely strong market position in retail banking at local and regional level would have to be taken into account when finally assessing the appropriateness of the compensatory measures.
Komisjon teatas, et kompensatsioonimeetmete kohasuse lõplikul hindamisel tuleb arvestada BGB äärmiselt tugevat turupositsiooni jaepanganduse valdkonnas kohalikul ja piirkondlikul tasandil.
Given the absence of sufficient information, however, the Commission was not able to estimate the effects of the reduction measures on the individual markets or segments.
Arvestades piisava informatsiooni puudumist, oli komisjonil siiski võimatu hinnata vähendamismeetmete mõju turule või sektoritele.
However, the planned reduction in retail and corporate banking by way of the divestment of Weberbank and Allbank seemed relatively modest and would possibly be insufficient to mitigate the distortive effect of the aid.
Eesmärgiks võetud vähendamine era- ja äriklientide valdkonnas Weberbanki ja Allbanki kavandatud võõrandamise kaudu tundus siiski olevat suhteliselt tühine ja võibolla ei vähendaks piisavalt riigiabi konkurentsi moonutavat toimet.
In view of the fact that BGB also appeared to be a key player on the real estate market, the Commission further wondered whether the reductions planned in this connection would be sufficient.
Arvestades asjaolu, et BGB ei tundu ka kinnisvaraäri valdkonnas tähtsusetu turuosaline olevat, esitas komisjon endale edasi küsimuse, kas kavandatud vähendamismeetmed on antud kontekstis piisavad.
To summarise, the Commission lacked important information needed for a proper and sufficiently thorough assessment of the effects of the proposed compensatory measures.
Kokkuvõtvalt puudus komisjonil oluline informatsioon pakutud kompensatsioonimeetmete mõju asjakohaseks ja piisavalt üksikasjalikuks hindamiseks.
On the basis of the available facts, therefore, it had serious doubts as to whether the planned reduction measures would suffice to mitigate the distortive effects of the very large amount of aid, the exact amount of which or the ceiling for which could not even be established.
Seetõttu omas ta käsutuses olevate faktide põhjal tõsiseid kahtlusi, kas kavandatud vähendamismeetmed on piisavad, et vähendada kõnealuse väga suuremahulise abi, mille täpset suurust või maksimumväärtust ei saanud isegi kindlaks teha, konkurentsi moonutavat mõju.
Accordingly, BGB’s strong local and regional market position in the retail sector in particular also had to be taken into account.
Kõnealuses kontekstis tuli arvestada ka BGB tugeva positsiooniga kohalikul ja piirkondlikul turul, eelkõige jaepanganduse valdkonnas.
Aid limited to the minimum
Miinimumiga piirduv abi