natgillin/translations-raw huggingface dataset:
According to this principle, each public creditor had to be compared with private creditors in a similar situation, or with a hypothetical private creditor.
Vastavalt sellele põhimõttele tuleb iga avaliku sektori võlausaldajat võrrelda erasektori võlausaldajaga samas olukorras või hüpoteetilise erasektori võlausaldajaga.
According to Germany, the public creditors in the insolvency proceedings of the two Herlitz Group companies are the public banks, the tax authority of Berlin, the Federal Employment Agency, Health Insurance Funds, the Land of Berlin and other creditors such as the Main Customs Office and the tax authority of Alfeld.
Saksamaa sõnul olid avaliku sektori võlausaldajad kahe Herlitzi kontserni ettevõtja maksejõuetusmenetluses avaliku sektori pangad, Berliini maksuamet, Saksamaa Liitvabariigi Tööhõiveamet, haigekassad, Berliini liidumaa ja teised võlausaldajad, nagu peatolliasutus ja Alfeldi maksuamet.
In the opinion of Germany, in accordance with the judgment of the Court of Justice in Case C-482/99 (France v Commission) [18], a thorough analysis is necessary to determine whether certain credit waivers could be imputable to the State.
Saksamaa arvates on vastavalt Euroopa Kohtu otsusele kohtuasjas C-482/99 (Prantsusmaa v. komisjon) [18] vajalik põhjalik analüüs, et määrata kindlaks, kas teatud laenudest loobumised võiksid olla omistatavad riigile.
As regards public banks, Germany submitted that the consortium of banks that granted the consortium credit and lines of credit included the publicly controlled Landesbank Berlin, Bayerische Landesbank and WestLB.
Avaliku sektori pankade osas kinnitas Saksamaa, et pankade konsortsiumi, mis andsid konsortsiumilaenu ja krediidiliine, kuulusid avaliku sektori kontrollitav Landesbank Berlin, Bayerische Landesbank ja WestLB.
These banks acted as private members of the banking consortium, which is supported by the fact that the waivers on the basis of the insolvency plans were undertaken collectively by the consortium of banks and not by individual banks.
Kõnealused pangad käitusid erapankadena pankade konsortsiumis, mida toetab ka asjaolu, et maksejõuetuskavadel põhinevad loobumised tegi pankade konsortsium kollektiivselt, mitte üksikud pangad.
Also, as regards the waivers of unsecured claims undertaken by individual banks outside the insolvency plans, such waivers were carried out by both private and public banks.
Üksikute pankade väljaspool maksejõuetuskavasid tehtud tagatiseta nõuetest loobusid samuti nii avaliku kui erasektori pangad.
With regard to the tax authority of Berlin, Germany stated that the reason for fully waiving its claims in groups HAG 3 and PBS 3 was that it expected to be fully compensated by the future tax revenue from Herlitz AG and Herlitz PBS AG.
Berliini maksuameti osas teatas Saksamaa, et rühmades HAG 3 ja PBS 3 põhjustas tema nõuetest täieliku loobumise Herlitz AG ja Herlitz PBS AG tulevasest maksutulust oodatav kompensatsioon.
Similarly, the full waivers of the Federal Employment Agency and the Health Insurance Funds in Group PBS 3 were motivated by the future revenue from statutary social security payments.
Samamoodi motiveeris Saksamaa Liitvabariigi Tööhõiveametit ja haigekassasid rühmas PBS 3 nõuetest täielikult loobuma tulevane tulu seadusjärgsetest sotsiaalkindlustusmaksetest.
The same arguments were used to justify the full waivers of the Land of Berlin and the Liegenschaftsfonds.
Sama põhjendust kasutati ka õigustamaks Berliini liidumaa ja Liegenschaftsfonds’i nõuetest täielikku loobumist.
According to Germany, the prospect of future ground rent revenue from the Herlitz Group was the reason for their waivers in group PBS 3.
Saksamaa sõnul oli väljavaade saada tulevikus Herlitzi kontsernilt maarenditulu nende, rühmas PBS 3 tehtud täielike loobumiste põhjuseks.
Germany claims that the public creditors who waived 100 % of their claims in groups HAG 3 and PBS 3 acted in a rational way and were not comparable to the other creditor groups.
Saksamaa väidab, et avaliku sektori rühmade HAG 3 ja PBS 3 võlausaldajad, kes loobusid oma nõudmistest 100 % ulatuses, käitusid ratsionaalselt ega ole võrreldavad muude võlausaldajate rühmadega.
The motive behind their 100 % waiver was the future revenue (tax, social security and ground rent) that the public creditors could expect by maintaining the operations of the company.
Nende 100 % loobumise ajendiks oli tulevane tulu (maksud, sotsiaalkindlustus ja maarent), mida avaliku sektori võlausaldajad võisid oodata, hoides ettevõtja käigus.
In Germany’s view, future revenue is one of the most important motives for a creditor when deciding on a waiver of claims.
Saksamaa seisukoht on, et tulevane tulu on võlausaldaja põhilisi ajendeid nõuetest loobumise üle otsustades.
Since the public authorities had a much higher chance of obtaining future revenue from the Herlitz Group than private ones, a higher proportion of public waivers was justifiable.
Kuna avaliku sektori asutuste võimalus saada tulevikus Herlitzi kontsernist tulu oli erasektoriga võrreldes tunduvalt suurem, oli avaliku sektori loobumiste suurem osakaal õigustatud.
Germany claims that the rule of avoiding the confusion between the roles of public authority and public investor applies only to the market economy investor test but not to the private creditor test.
Saksamaa väidab, et avaliku sektori asutuse ja avaliku sektori investori rolli segiajamise vältimise reeglit kohaldatakse ainult turumajandusliku investori kriteeriumi suhtes, mitte aga eraõigusliku võlausaldaja kriteeriumi suhtes.
If public creditors could take into account future revenue when writing off past claims, this would be tantamount to discrimination between creditors, so that no effective comparison of creditors could be carried out.
Juhul kui avaliku sektori võlausaldajad võiksid mineviku nõuete tühistamisel võtta arvesse tulevast tulu, võrduks see võlausaldajatevahelise diskrimineerimisega, nii et muutuks võimatuks võlausaldajate tulemuslik võrdlemine.
Referring to the opinion of the insolvency administrator, Germany pointed out that without such a full waiver by the public creditors in groups HAG 3 and PBS 3 the creditors would not have approved the insolvency plans.
Viidates pankrotihalduri arvamusele, tõi Saksamaa esile asjaolu, et ilma seesuguse rühmadesse HAG 3 ja PBS 3 kuulunud avaliku sektori võlausaldajate täieliku loobumiseta ei oleks võlausaldajad maksejõuetuskavasid heaks kiitnud.
In fact the private creditors had demanded a bigger sacrifice from the public creditors, because the continuance of the Herlitz Group ensured statutorily guaranteed revenue for most of these creditors, while the private creditors did not have such a guaranteed future income from the firm.
Tegelikult olid erasektori võlausaldajad nõudnud avaliku sektori võlausaldajatelt suuremaid ohvreid, sest Herlitzi kontserni tegevuse jätkamine tagas enamikule asjaomastest võlausaldajatest seadusjärgsed tulud, samas kui erasektori võlausaldajatel ei olnud ettevõtjalt garanteeritud tulevast tulu oodata.
Another justification for the full waivers in these creditor groups was that the public tax claims were not clear at the time of the creditors’ agreement, therefore, by eliminating these uncertainties, the plans could be agreed.
Kõnealuste võlausaldajate rühmade täielike loobumiste teiseks õigustuseks oli asjaolu, et võlausaldajate kokkuleppe sõlmimise ajaks ei olnud avaliku sektori maksunõuded veel selged, nii et kõnealuste ebaselguste kõrvaldamise järel saavutati kokkulepe kavade osas.
Germany submitted that all public creditors that undertook partial waivers in groups HAG 2 and PBS 5 were treated equally as private creditors in those groups.
Saksamaa kinnitas, et kõiki rühmade HAG 2 ja PBS avaliku sektori võlausaldajaid, kes tegid osalisi loobumisi, koheldi võrdväärselt nimetatud rühmade erasektori võlausaldajatega.
These groups contained claims of the Federal Employment Agency, the Health Insurance Funds, the Main Customs Office and the tax authority of Alfeld, the Land of Berlin and the Liegenschaftsfonds.
Kõnealused rühmad sisaldasid Saksamaa Liitvabariigi Tööhõiveameti, haigekassade, peatolliasutuse ning Alfeldi maksuameti, Berliini liidumaa ja Liegenschaftsfonds’i nõudeid.
Finally, Germany argued in the alternative that, even if the Commission found that State aid was provided in the form of waivers of public claims to Herlitz AG or Herlitz PBS AG, the measures fulfilled the conditions for approval as restructuring aid under Article 87(3)(c) of the Treaty and the Guidelines.
Lõpuks väitis Saksamaa alternatiivina, et isegi juhul, kui komisjon leiab, et avaliku sektori nõuetest loobumisega anti Herlitz AG või Herlitz PBS AG-le riigiabi, täitsid meetmed asutamislepingu artikli 87 lõike 3 punkti c ning suuniste kohase ümberkorraldusabi heakskiitmise tingimusi.
The conditions of the Guidelines were met according to Germany because there was an effective and genuine restructuring plan, the viability of the Herlitz Group had been restored, there had been capacity reduction and the waivers of public claims had been limited to the minimum.
Saksamaa sõnul olid suuniste tingimused täidetud, sest oli olemas tulemuslik ja algupärane ümberkorralduskava, Herlitzi kontserni elujõulisus oli taastatud, toimus võimsuse vähendamine ning avaliku sektori nõuetest loobumine oli viidud miinimumini.
Furthermore, no excess liquidity had been given to the Herlitz Group and the group had not received any restructuring or rescue aid in the past.
Lisaks ei antud Herlitzi kontsernile ülemäärast likviidsust, samuti ei olnud kontsern varem saanud ei ümberkorraldus- ega päästmisabi.
Germany’s comments on the Land of Berlin and the Liegenschaftsfonds
Saksamaa märkused Berliini liidumaa ja Liegenschaftsfonds’i kohta
As regards the emphyteusis on the real estate in Berlin-Tegel, Germany submitted an excerpt of the agreement establishing this right.
Berliin-Tegeli kinnistu hoonestusõiguse osas esitas Saksamaa väljakirjutuse lepingust, millega kõnealune õigus kinnitati.
Germany stated that the Liegenschaftsfonds did not increase the ground rent for the emphyteusis because it did not consider the sale of the Berlin-Tegel buildings to GGB a change in the use of the land that was contrary to the interests of the owner.
Saksamaa teatas, Liegenschaftsfonds ei tõstnud hoonestuse eest renti, sest ei pidanud Berliin-Tegeli hoonete müümist GGB-le maa omaniku huvidega vastuolus olevaks maakasutuse muutmiseks.
Concerning the loan for the move, Germany informed the Commission that the deferral of this loan was not notified because the Land of Berlin acted as a private creditor.
Kolimislaenu osas teavitas Saksamaa komisjoni, et laenu eraldamisest ei teatatud, sest Berliini liidumaa käitus erasektori võlausaldajana.
This was supported by the fact that the deferral was accompanied by an interest rate, an acknowledgment of debt and a land charge for the amount of the accrued interest on the emphyteusis.
Seda toetas ka asjaolu, et laenu eraldamisega kaasnes intressimäär, võla tunnistamine ja kogunenud intresside summas hüpoteek hoonestusõigusele.
Under Article 87(1) of the Treaty, any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, in so far as it affects trade between Member States, be incompatible with the common market.
Asutamislepingu artikli 87 lõike 1 kohaselt on igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik missugusel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, ühisturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust.
Pursuant to the established case-law of the European Courts, the criterion of trade being affected is met if the recipient firm carries out an economic activity involving trade between Member States.
Euroopa Kohtu ja esimese astme kohtu väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on kaubanduse kahjustamise kriteerium täidetud, kui abi saava ettevõtja majandustegevus on seotud liikmesriikidevahelise kaubandusega.
The products of the Herlitz Group are traded within the Community and there is competition between Member States.
Herlitzi kontserni tooteid müüakse ühenduse piires ning liikmesriikide vahel on konkurents.
The rescue aid loan, the deferred loan for the move and certain waivers of public claims in the insolvency proceedings are State measures or derive from State resources.
Päästmisabilaen, kolimislaenu tasumise edasilükkamine ning loobumine teatavatest avaliku sektori nõuetest maksejõuetusmenetluse käigus on riiklikud meetmed või pärinevad riigi ressurssidest.
If these confer an advantage, this would distort competition and affect trade.
Kui nendega antakse eelis, kahjustaks see konkurentsi ja kaubandust.
The existence of advantage has to be assessed in accordance with the market economy investor and private creditor principles.
Eelise olemasolu tuleb hinnata turumajandusliku investori ja eraõigusliku võlausaldaja põhimõtete kohaselt.
As regards the granting of the loan for the move in 1989, the decision to initiate proceedings found that it was covered by the 10-year limitation period and constituted existing aid under Article 1(b)(iv) of Regulation (EC) No 659/99.
Menetluse algatamise otsuses on 1989. aasta kolimislaenu andmise kohta märgitud, et selle suhtes kehtis kümneaastane aegumistähtaeg ning see kujutas endast olemasolevat abi määruse nr 659/99 artikli 1 punkti b alapunkti iv alusel.
The granting of this loan therefore fell outside the investigation’s scope.
Seetõttu jäi selle laenu andmine uurimise ulatusest välja.
Furthermore, any State aid element that might be involved in the offering of land to the Herlitz Group in 1989 could not be recovered in conformity with Article 15 of the said Regulation.
Pealegi ei saa nimetatud määruse artikli 15 kohaselt tagastada riigiabi, mis võis sisalduda maa pakkumises Herlitzi kontsernile 1989. aastal.
The decision to initiate proceedings mentioned the possibility that the non-increase of the ground rent for the land in Berlin-Tegel in 2002 might have involved aid.
Menetluse algatamise otsuses mainiti võimalust, et Berliin-Tegelis asuva maatüki rendi mittesuurendamine 2002. aastal võis sisaldada riigiabi.
This was later proved not to be the case by the terms of the ground rent contract.
Hoonestusõiguse lepingu tingimustega tõendati hiljem, et see ei olnud nii.
The contract provided for the possiblity of a rent increase only if the use of the land was changed.
Lepingus nähti ette rendi suurendamise võimalus vaid juhul, kui maakasutust muudetakse.
Such a change did not take place because the land and the buildings on it were used for the same purpose as before.
Sellist muutust ei toimunud, sest maad ja sellel paiknevaid ehitisi kasutati samal otstarbel kui varem.
The Herlitz Group now simply leases the same buildings which it used to own previously.
Herlitzi kontsern lihtsalt rendib neidsamu ehitisi, mis varem kuulusid talle.
Regarding the deferral of the loan for the move in 1999, Germany argued that it was granted under market conditions.
Kolimislaenu tagasimaksmise edasilükkamise kohta 1999. aastal väitis Saksamaa, et see toimus turutingimustel.
The deferral was granted at a time when the Herlitz Group was not yet in difficulty with an interest rate still higher than the reference rate applicable.
Edasilükkamine toimus ajal, kui Herlitzi kontsern ei olnud veel raskustes, ning intressimääraga, mis oli kõrgem kui kohaldatav võrdlusmäär.
The interest was secured and in any case regularly paid until the insolvency proceedings.
Intress oli tagatud pandiga ning kuni maksejõuetusmenetluseni tasuti seda regulaarselt.
The Commission therefore considers that the deferral was not new aid.
Seetõttu leiab komisjon, et edasilükkamine ei kujutanud endast uut abi.
Aid in the rescue aid loan and the waivers of the insolvency proceedings
Päästmisabilaenus sisalduv abi ja nõuetest loobumised maksejõuetusmenetluses
The rescue aid loan provides the Herlitz Group with advantages that a company in difficulties would not have obtained on the market.
Päästmisabilaen annab Herlitzi kontsernile eeliseid, mida raskustes ettevõtja ei oleks turul saanud.
Germany agrees on this.
Saksamaa on sellega nõus.
Furthermore, as will be shown below, in the insolvency proceedings of Herlitz AG and Herlitz PBS AG, the disproportionate waivers by certain public creditors derive from State resources and confer an advantage on the group.
Lisaks, nagu allpool näidatakse, on Herlitz AG ja Herlitz PBS AG maksejõuetusmenetluses teatud avaliku sektori võlausaldajate ebaproportsionaalsed nõuetest loobumised pärit riigiressurssidest ning annavad kontsernile eelise.
They therefore constitute aid measures within the meaning of Article 87(1) of the Treaty.
Seega kujutavad need endast abimeetmeid asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses.
Public creditors
Avaliku sektori võlausaldajad
In order to establish which measures concern State resources and are imputable to the State, each creditor was analysed.
Selgitamaks, millised meetmed puudutavad riigiressursse ning on riigile omistatavad, analüüsiti iga võlausaldajat.
The Commission finds that the group of public creditors is larger than submitted by Germany.
Komisjon leidis, et avaliku sektori võlausaldajate rühm on suurem sellest, mille esitas Saksamaa.
The Mutual Insurance Association was designated by paragraph 14 of the 1974 Occupational Pensions Schemes Act (Gesetz zur Verbesserung der betrieblichen Altersversorgung, BetrAVG) [19] as the institution in charge of the insolvency insurance.
Vastastikune kindlustusselts määrati 1974. aasta ametipensionikavade seaduse (Gesetz zur Verbesserung der betrieblichen Altersversorgung, BetrAVG) [19] paragrahvi 14 alusel maksejõuetuskindlustuse eest vastutavaks institutsiooniks.
In accordance with paragraphs 10(1) and 10(2) of that Act, the Mutual Insurance Association receives, through an Ausgleichfonds, compulsory contributions under public law from all employers.
Kõnealuse seaduse paragrahvi 10 lõigete 1 ja 2 alusel on vastastikusele kindlustusseltsile Ausgleichfonds’i kaudu osamaksete tasumine kõikide tööandjate avalik-õiguslik kohustus.
The Employer’s Liability Insurance Association was designated by paragraph 144 of the SGB 7 (German Social Code, Seventh Book on Statutory Accident Insurance) [20] as the institution in charge of statutory accident insurance.
Tööandjate vastutuskindlustusselts määrati SGB 7 (Saksa sotsiaalseadustiku, seadusjärgse õnnetusjuhtumikindlustuse seitsmenda raamatu) [20] paragrahvi 144 alusel seadusjärgse õnnetusjuhtumikindlustuse eest vastutavaks institutsiooniks.
In accordance with paragraph 150(1) of the SGB 7 act, the Employer’s Liability Insurance Association receives compulsory contributions made under public law from all employers.
SGB 7 paragrahvi 150 lõike 1 alusel on tööandjate vastutuskindlustusseltsile osamaksete tasumine kõikide tööandjate avalik-õiguslik kohustus.
The situation of the Mutual Insurance Association and the Employer’s Liability Insurance Association corresponds to the one envisaged in paragraph 58 of the judgment of the Court of Justice in Case C-379/98 (PreussenElektra) [21].
Vastastikuse kindlustusseltsi ja tööandjate vastutuskindlustusseltsi olukord sarnaneb olukorrale, mida kirjeldatakse kohtuasjas C-379/98 (PreussenElektra) [21] langetatud Euroopa Kohtu otsuse punktis 58.
In the case of these associations, waivers were not granted directly by the State, but by a public or private body designated or established by the State.
Nende seltside puhul ei loobunud nõuetest mitte otseselt riik, vaid riigi määratud või asutatud avalik-õiguslik või eraõiguslik asutus.
These waivers were the foregoing of State resources in the form of statutary contributions to a fund designated by the State.
Kõnealuste loobumiste puhul loovutati riigi ressursid riigi määratud fondi tehtavate seadusjärgsete osamaksete vormis.
The waivers are also imputable to the State in accordance with the judgment of the Court of Justice in Case C-342/96 (Spain v Commission) [22], because these independent social security associations are supervised by the State and financed by contributions paid by undertakings.
Loobumised on omistatavad riigile ka vastavalt Euroopa Kohtu otsusele kohtuasjas C-342/96 (Hispaania v. komisjon), [22] sest järelevalvet nende iseseisvate sotsiaalkindlustusseltside üle teostab riik ning neid rahastatakse ettevõtjate osamaksetest.
Application of the private creditor principle
Erasektori võlausaldajate põhimõtte rakendamine
In accordance with the case-law of the European Court of Justice [23], the Commission first compared each public creditor in the insolvency proceedings of the Herlitz Group with similar private creditors.
Kooskõlas Euroopa Kohtu pretsedendiõigusega [23] võrdles komisjon esmalt iga Herlitzi kontserni maksejõuetusmenetluses osalenud avaliku sektori võlausaldajat sarnaste erasektori võlausaldajatega.
Given that for each public creditor there were comparable private creditors, there was no need to perform a comparison with hypothetical private creditors.
Kuna iga avaliku sektori võlausaldaja kohta olid võrreldavad erasektori võlausaldajad, ei olnud vajadust teha võrdlusi hüpoteetiliste erasektori võlausaldajatega.
The private creditor principle was satisfied in the liquidation procedures of the Herlitz Group subsidiaries Diplomat, HKV and Susy, because all creditors received an equal share of the liquidation proceeds.
Eraõiguslike võlausaldajate põhimõte oli täidetud Herlitzi kontserni tütarettevõtjate Diplomati, HKV ja Susy likvideerimismenetluses, sest kõigile võlausaldajatele maksti likvideerimismenetluse käigus välja võrdne osa.
Private and public creditors behaved in a similar way with regard to the debts of the insolvency assets because these claims were fully satisfied.
Pankrotivara võlgade osas käitusid avaliku ja erasektori võlausaldajad sarnasel viisil, sest nende nõuded rahuldati täielikult.
Similarly, the private creditor principle was respected with regard to the lower-ranking claims because all the public and private creditors concerned waived them.
Samamoodi järgiti eraõiguslike võlausaldajate põhimõtet järjekohas tagapool asuvate nõuete osas, sest kõnealustest nõuetest loobusid kõik asjaomased avaliku ja erasektori võlausaldajad.
The comparison of non-lower-ranking creditors produced a similar result in the procedures of Herlitz AG and Herlitz PBS AG.
Järjekohas mitte tagapool olevate võlausaldajate võrdlemise tulemus Herlitz AG ja Herlitz PBS AG menetluses oli samalaadne.
Most groups contained creditors with equal ranking in the order of satisfaction, but some of the creditors with identical and comparable rights were placed in different groups.
Enamikku rühmadest kuulusid järjekohas võrdsete nõuete rahuldamise õigusega võlausaldajad, kuid osa samaste ja võrreldavate õigustega võlausaldajaist oli paigutatud erinevatesse rühmadesse.
As a consequence, public creditors made a disproportionate waiver in creditor groups HAG 3 and PBS 3.
Selle tagajärjel oli avaliku sektori võlausaldajate loobumine rühmades HAG 3 ja PBS 3 ebaproportsionaalne.
With the exception of these two groups, all other creditor groups established in the insolvency proceedings correspond to comparable creditors for the purpose of analysing the private creditor principle.
Välja arvatud need kaks rühma, vastavad kõik ülejäänud maksejõuetusmenetluse käigus moodustatud võlausaldajate rühmad eraõiguslike võlausaldajate põhimõtte analüüsiks vajalikele võrreldavatele võlausaldajatele.
As set out in paragraph 168 of the HAMSA judgment, the factors determining the similarity of creditors are the type and amount of securities, the privileged nature of claims, the creditors’ evaluation of the chances of recapitalising the company and the share of the liquidation revenue they can expect.
HAMSA kohtuotsuse punkti 168 kohaselt on võlausaldajate sarnasust määravad tegurid tagatiste liik ja summa, nõuete privilegeeritud iseloom, võlausaldajate hinnang ettevõtja rekapitaliseerimise muudatuste ja oodatava likvideerimistulude osa kohta.