natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Assignments various types of studies and other services supporting the design and preparation of Commission proposals,
Ülesanded erinevat liiki uuringud ja komisjoni ettepanekute kavandamist ning ettevalmistamist toetavad muud teenused,
ex ante evaluations/ impact assessments,
eelhindamised/mõjude hindamised,
interim and ex-post evaluations.
vahe- ja järelhindamised.
The evaluation of Community Animal Health Policy (CAHP) 1995 to 2004 and possible policy options for the future (including a risk financing model for livestock epidemics) has been targeted as a priority in 2005.
aasta prioriteediks on seatud ühenduse loomatervishoiupoliitika (1995–2004) hindamine ja võimalikud edaspidised poliitikasuunad (sealhulgas kariloomaepideemiate riskirahastamismudel).
Appropriation 2005 17 04 02 — Other measures in the veterinary, animal welfare and public-health field: EUR 500000,
Assigneering 2005. aastaks 17 04 02 – muud meetmed veterinaar-, loomade heaolu ja rahvatervise valdkonnas: 500000 eurot,
17 01 04 04 — Pilot study: risk financing model for livestock epidemics — Expenditure on administrative management: EUR 500000.
17 01 04 04 – prooviuuring: kariloomaepideemiate riskirahastamismudel – halduskorralduskulud: 500000 eurot.
Budget maximum of EUR 1000000 for the first year of the framework contract.
Eelarve raamkokkuleppe esimeseks aastaks on ülemmäär 1 miljon eurot.
Number of specific actions envisaged approximately six.
Kavandatud erimeetmete arv umbes 6.
All actions shall be governed by common public procurement rules in casu use of existing framework contract.
Kõiki meetmeid reguleeritakse riigihanke üldeeskirjadega sellisel juhul kasutatakse olemasolevat raamkokkulepet.
appointing an Austrian alternate member to the Committee of the Regions
regioonide komitee Austria asendusliikme ametisse nimetamise kohta
On 22 January 2002 the Council adopted Decision 2002/60/EC appointing the members and alternate members of the Committee of the Regions for the period 26 January 2002 to 25 January 2006 [1].
Nõukogu võttis 22. jaanuaril 2002 vastu otsuse 2002/60/EÜ regioonide komitee liikmete ja asendusliikmete ametisse nimetamise kohta ajavahemikuks 26. jaanuar 2002 kuni 25. jaanuar 2006. [1]
A seat as an alternate member of the Committee of the Regions has become vacant following the resignation of Mr Edmund FREIBAUER, notified to the Council on 8 February 2005,
Regioonide komitees on vabanenud asendusliikme koht seoses Edmund FREIBAUERi tagasiastumisega, millest nõukogu teavitati 8. veebruaril 2005,
Ms Johanna MIKL-LEITNER, ‘Landesrätin’, member of the government of the Federate State of Lower Austria, is hereby appointed an alternate member of the Committee of the Regions in place of Mr Edmund FREIBAUER for the remainder of his term of office, which runs until 25 January 2006.
Regioonide komitee asendusliikmeks nimetatakse järelejäänud ametiajaks kuni 25. jaanuarini 2006 Johanna MIKL-LEITNER, “Landesrätin”, Alam-Austria Liidumaa valitsuse liige, kes asendab Edmund FREIBAUERit.
concerning the levy on meat purchases (rendering levy) implemented in France
mis käsitleb Prantsusmaa rakendatud lihaostumaksu (loomsete jäätmete käitlemise maksu)
(notified under document number C(2004) 4770)
(teatavaks tehtud numbri K(2004) 4770 all)
Having called on interested parties to submit their comments pursuant to the provision cited above [1] and having regard to their comments,
olles kutsunud huvitatud isikuid üles esitama oma märkusi nimetatud artiklite [1] kohaselt ja võttes arvesse nimetatud märkused
Following a complaint, the Commission asked the French authorities on 15 April 1999 for information concerning a levy on meat purchases (hereinafter the rendering levy) to finance rendering activities on French territory.
Seoses kaebusega saatis Euroopa Komisjon Prantsusmaale 15. aprillil 1999 teabetaotluse lihaostumaksu kohta (edaspidi nimetatud ka “loomsete jäätmete käitlemise maks”), mille eesmärgiks on rahastada loomsete jäätmete käitlemist Prantsusmaa territooriumil.
The French authorities replied by letter dated 12 May 1999.
Prantsuse ametivõimud vastasid 12. mai 1999. aasta kirjaga.
The Commission had already initiated the infringement proceedings provided for in Article 226 of the Treaty against the rendering levy [2].
Komisjon algatas seejärel loomsete jäätmete käitlemise maksu suhtes asutamislepingu artiklis 226 sätestatud ametliku uurimismenetluse.
A letter of formal notice had been sent to France on 29 July 1998.
Seega saadeti Prantsusmaale 29. juulil 1998. aastal hoiatuskiri.
This was followed by a reasoned opinion on 18 September 2000.
Sellele järgnes 18. septembril 2000 põhjendatud arvamus.
The Commission decided to drop the proceedings on 26 June 2002.
juunil 2002 otsustas komisjon toimiku sulgeda.
The measure was entered in the register of non-notified aid measures under number NN 17/2001.
Meede lisati teatamata abi registrisse, numbri NN 17/2001 all.
An addendum to the complaint was received in March 2001.
aasta märtsis saadi täiendus algsele kaebusele.
In the meantime, the Commission received another complaint raising the same points as the first.
Komisjonile esitati uus kaebus, milles korratakse esimese kaebuse elemente.
By letter dated 10 July 2002, the Commission notified France of its decision to initiate the procedure laid down in Article 88(2) of the EC Treaty with respect to the rendering levy.
juuli 2002. aasta kirjaga teavitas Euroopa Komisjon Prantsusmaad oma otsusest algatada loomsete jäätmete käitlemise maksu suhtes asutamislepingu artikli 88 lõikes 2 sätestatud menetlus.
The Commission Decision to initiate the procedure was published in the Official Journal of the European Communities [3].
Komisjoni otsus menetluse algatamise kohta avaldati Euroopa Liidu Teatajas.
The Commission asked the other Member States and interested parties to submit their comments on the aid scheme.
Komisjon kutsus teisi liikmesriike ja huvitatud isikuid üles esitama kõnealuse meetme kohta oma märkusi.
The French authorities sent their comments by letter dated 10 October 2002.
Prantsuse ametivõimud saatsid oma kommentaarid 10. oktoobril 2002.
The Commission received comments from third parties, which were forwarded to the French authorities by letter dated 11 February 2003 and to which the French authorities replied by letter dated 9 April 2003.
Komisjon sai kätte Prantsuse ametivõimudele 11. veebruaril 2003. aastal kolmandate isikute saadetud märkused; Prantsuse ametivõimud vastasid neile omakorda 9. aprillil 2003. aastal.
The French authorities were asked for additional information by letter dated 14 July 2004, which was sent by letter dated 23 September 2004.
juuli 2004. aasta kirjaga küsiti Prantsuse ametivõimudelt täiendavat teavet, mille nimetatud ametivõimud saatsid 23. septembri 2004. aasta kirjaga.
This Decision concerns only the financing of the public rendering service (hereinafter referred to as the PRS) between 1 January 1997 and 31 December 2002, the year in which the investigation procedure was initiated.
Käesolev otsus käsitleb vaid loomsete jäätmete käitlemise avaliku teenuse rahastamist (edaspidi nimetatud ka “jäätmekäitlusteenus”) vahemikus 1. jaanuarist 1997 kuni 31. detsembrini 2002, kuna 2002. aastal algatati uurimismenetlus.
The financing of the PRS from 1 January 2003 is being dealt with under State Aid No NN 8/2004.
Jäätmekäitlusteenuse rahastamist alates 1. jaanuarist 2003 käsitletakse riigiabi nr NN 8/2004 raames.
The rendering levy was abolished as from 1 January 2004.
Loomsete jäätmete käitlemise maks kaotati 1. jaanuaril 2004.
The PRS is now financed by the proceeds of a ‘slaughter levy’, against which the Commission did not raise any objections [4].
Jäätmekäitlusteenuse rahastamine on nüüd tagatud “tapamajamaksuga”, mille suhtes komisjon ei ole vastuväiteid esitanud.
During examination of that levy, the French authorities sent the Commission information that was relevant to the present case, in particular by letter dated 29 December 2003.
Selle toimiku uurimise raames saatsid Prantsuse ametivõimud komisjonile ka asjaomast teavet kõnealuse juhtumi kohta, eelkõige oma 29. detsembri 2003. aasta kirjaga.
THE RENDERING LEVY
LOOMSETE JÄÄTMETE KÄITLEMISE MAKS
The rendering levy was introduced by Article 302bis ZD of the French Code général des impôts (General Tax Code), itself introduced by Article 1 of French Law No 96-1139 of 26 December 1996 on the collection and destruction of animal carcases and slaughterhouse waste and amending the Code rural (Rural Code) [5].
Loomsete jäätmete käitlemise maks kehtestati Prantsuse maksuseadustiku artikliga 302a ZD, tulenevalt 26. detsembri 1996. aasta seaduse nr 96-1139 artiklist 1, mis käsitleb loomakorjuste ja loomsete jäätmete kogumist ja hävitamist ning millega muudetakse põllumajandusseadustikku.
Under that provision, the levy entered into force on 1 January 1997.
Selle sätte kohaselt jõustus loomsete jäätmete käitlemise maks 1. jaanuaril 1997.
Law No 96-1139 amended Article 264 of the French Code rural, which now lays down that ‘the collection and destruction of animal carcases, meat and offal seized at slaughterhouses and recognised as being unfit for human or animal consumption are tasks that come within the remit of the State’.
Seadusega nr 96-1139 muudetakse Prantsuse põllumajandusseadustiku artiklit 264, mis sätestab nüüdsest: “loomakorjuste ning tapamajas inimestele ja loomadele toiduks kõlbmatuks tunnistatud liha ja loomajäätmete kogumine ja hävitamine on avalik teenus, mis kuulub riigi pädevusse.”
On the other hand, under Article 271 of the Code rural, also amended by the above Law, ‘the destruction of material seized under the veterinary regulations other than that referred to in Article 264 and of animal waste from slaughterhouses or establishments in which animal foodstuffs and foodstuffs of animal origin are handled or prepared is not within the remit of the public rendering service.
Seevastu põllumajandusseadustiku artikli 271 kohaselt, mida samuti kõnealuse seadusega muudeti, “teiste kui artiklis 264 sätestatud loomsete kõrvalsaaduste, samuti tapamajadest või loomasööda või loomset päritolu sööda käitlemise või valmistamise ettevõtetest pärinevate loomsete jäätmete hävitamine ei kuulu avaliku teenuse valdkonda.
This is the sole responsibility of the slaughterhouses and establishments concerned.
See tagatakse ainult kõnealuste tapamajade ja ettevõtete vastutusel.
Except where they themselves are approved or registered for that purpose, they must entrust the treatment of such material to establishments approved or registered for that purpose by the authorities.’
Välja arvatud juhul, kui nad on ise selleks volitatud või registreeritud, peavad nad usaldama jäätmete käitlemise haldusorganite poolt selleks volitatud või registreeritud ettevõtetele.”
The remit of the public service covers the collection of fallen stock on national territory, in particular animals killed in French slaughterhouses and unsuitable for human consumption.
Avaliku teenusega hõlmatud kogumine puudutab loomi, kes on surnud riigi territooriumil, ja eelkõige neid, kes on tapetud Prantsusmaa tapamajades ja on inimtoiduks.
Carcases are collected only where the animal, or the lot, weighs a minimum of 40 kg.
Korjuste kogumine toimub vaid juhul, kui tegemist on minimaalselt 40kiloste loomade või nende osadega.
The legislation explicitly excludes the use of the PRS financed by the rendering levy by persons who own or hold an animal carcass and ‘could’ hand it over to an approved person, without, however, being obliged to do so (Article 265 II of the Code Rural).
Seadus jätab loomsete jäätmete käitlemise maksust rahastatavate jäätmekäitlusteenuste seast selgelt välja teenused isikutele, kes omavad või valdavad loomakorjust ja kes “võivad” selle üle anda volitatud isikule, olemata selleks ometi kohustatud (põllumajandusseadustiku artikkel 265 II).
This therefore excludes all pets owned by private individuals, who pay for the rendering services provided.
Nii on välja arvatud kõik eraisikute valduses olevad lemmikloomade korjused. See väljaarvamine toob kaasa eraisikute rahastatud loomsete jäätmete käitlemise.
The prefects select the private undertakings to carry out rendering by means of a tendering procedure, the rules on which are laid down in the Code rural.
Loomsete jäätmete käitlemise teenuseid osutavad eraettevõtted valivad prefektid põllumajandusseadustikus sätestatud tingimustel korraldatud hankekonkursside alusel.
The specifications stipulate how payment is to be made for the work awarded to the successful tenderer, this payment being exclusive of any payment received from users of the public service.
Nende juurde kuuluvates spetsifikaatides täpsustatakse töövõtja osutatud teenuste tasustamisviisi, mis välistab igasuguse tasu nõudmise avaliku teenuse kasutajatelt.
Accordingly, the rendering undertakings providing the PRS must provide their collection and destruction services free of charge to users (mainly livestock farmers and slaughterhouses) and are paid exclusively by the State (Article 264-2 of the Code rural).
Järelikult peavad jäätmekäitlusteenuse kohustusega jäätmekäitlusettevõtted osutama oma kogumis- ja hävitamisteenuseid kasutajatele (peamiselt loomakasvatajad ja tapamajad) tasuta ning neid tasustab eranditult riik (põllumajandusseadustiku artikkel 264-2).
The rendering levy applies to purchases of meat and other specified products by all retailers of those products.
Loomsete jäätmete käitlemise maks on kehtestatud liha ja teiste kindlaksmääratud toodete ostmisele iga isiku poolt, kes teostab nende toodete jaemüüki.
The levy is in theory due from anyone who carries out retail sales.
Maks puudutab põhimõtteliselt kõiki jaemüügiga tegelevaid isikuid.
The taxable base is the value net of VAT of purchases from any source of:
Maksustamise aluseks on igasugust päritolu ostude väärtus ilma käibemaksuta:
fresh, cooked, chilled or frozen meats and offal of poultry, rabbit and game, of animals of the bovine, ovine, caprine and porcine species and of horses, asses and their crosses,
linnu, jänese, metslooma, veise, lamba, kitse, sea ning hobuse, eesli ja nende ristandite liha ja rupskid, värsked või küpsetatud, jahutatud või sügavkülmutatud,
salted meats, cured meat products, lard, preserved meats and processed offal,
soolaliha, sealihatooted, sulatatud searasv, hoidistatud liha ja töödeldud rups,
meat- and offal-based animal feed.
lihal ja rupsil põhinev loomasööt.
Undertakings whose turnover in the previous calendar year is less than FRF 2500000 [6] (EUR 381122) excluding VAT are exempt from payment of the levy.
Ettevõtted, kelle käive eelmise kalendriaasta jooksul ilma käibemaksuta oli alla 2500000 Prantsuse frangi (FRF) [6] (381122 eurot), on maksust vabastatud.
The rate of the levy is 0,5 % on monthly purchases of up to FRF 125000 (EUR 19056) excluding VAT and 0,9 % on monthly purchases above that amount.
Maksumääraks on kinnitatud, sõltuvalt igakuisest müügikäibest ilma käibemaksuta, 0,5 % kuni 125000 FRF (19056 eurot) ja 0,9 % üle 125000 FRF suuruse käibe puhul.
It was subsequently increased to 2,1 % and 3,9 % respectively (see recital 18).
Hiljem suurendati seda vastavalt 2,1 % ja 3,9 %ni (vt punkti 18).
Initially, i.e. from 1 January 1997, revenue from the levy was paid into an ad hoc fund used to finance the collection and destruction of animal carcases and material seized at slaughterhouses and recognised as being unfit for human or animal consumption, i.e. the activities defined under Article 264 of the Code rural as falling within the remit of a public service.
Algselt, see tähendab alates 1. jaanuarist 1997, suunati maksutulu spetsiaalselt selleks loodud fondi, mille eesmärgiks oli loomakorjuste ning inimestele ja loomadele toiduks kõlbmatuks tunnistatud loomajäätmete kogumise ja hävitamise teenuse, st põllumajandusseadustiku artiklis 264 avaliku teenusena määratletud tegevuste rahastamine.
The fund was managed by the Centre national pour l'aménagement des structures des exploitations agricoles (CNASEA - The National Centre for the Development of Farm Structures).
Fondi haldas CNASEA (Centre national pour laménagement des structures des exploitations agricoles – riiklik põllumajandusettevõtete struktuuride korraldamise keskus).
Law No 98-546 of 2 July 1998 laying down various economic and financial provisions [7] imposed an additional levy on the same operators during the period from 1 July to 31 December 1998, mainly to finance the destruction of mammal meal not in compliance with Community rules on the deactivation of bovine spongiform encephalopathy (BSE) agents, and in particular expenditure on purchasing, transporting, storing and processing such meal.
juuli 1998. aasta seadusega 98-546, mis käsitleb mitmesuguseid majandus- ja finantssätteid, [7] kehtestati täiendav maks samadele maksumaksjatele, ajavahemikuks 1. juuli 1998 kuni 31. detsember 1998, eelkõige selleks, et rahastada veiste spongioosse entsefalopaatia (BSE) tekitajate kahjutustamist puudutavatele ühenduse normidele mittevastava kondijahu hävitamist, ning eriti ostu, transpordi, ladustamise ja käitlemisega seotud kulutusi.
Undertakings whose turnover in the previous calendar year was less than FRF 3500000 (EUR 533571) excluding VAT were exempted from this additional levy.
Ettevõtted, kelle käive eelmise kalendriaasta jooksul ilma käibemaksuta oli alla 3500000 Prantsuse frangi (FRF) (533571 eurot), olid sellest täiendavast maksust vabastatud.
The rate of the levy was 0,3 % on monthly purchases of up to FRF 125000 (EUR 19056) excluding VAT and 0,5 % on monthly purchases above that amount
Maksumääraks oli kinnitatud, sõltuvalt igakuisest müügikäibest ilma käibemaksuta, 0,3 % kuni 125000 FRF (19056 eurot) ja 0,5 % üle 125000 FRF suuruse käibe puhul.
Article 35 of the Loi de finances rectificative pour 2000 (Amending Finance Act for 2000) (Law No 2000-1353 of 30 December 2000) [8] made a number of amendments to the rendering levy scheme, which entered into force on 1 January 2001.
aasta lisaeelarveseaduse artikliga 35 (seadus nr 2000-1353, 30. detsember 2000) [8] tehti loomsete jäätmete käitlemise maksu toimimismehhanismi mõned muudatused, mis jõustusid 1. jaanuaril 2001.
These amendments are claimed to be to offset the effects of the BSE crisis and the resulting extra costs.
Nende muudatuste eesmärk oli leevendada BSE kriisi mõju ja sellest tulenevaid lisakulusid.
Consequently, the scope of the levy was also extended to cover ‘other meat products’.
Seejuures laiendati maksumäära ka “teistele lihatoodetele”.
The levy was increased to 2,1 % on monthly purchases of up to FRF 125000 (EUR 19056) and 3,9 % on monthly purchases above that amount.
Maksumääraks on edaspidi kinnitatud 2,1 % igakuise kuni 125000 FRF (19056 eurot) suuruse müügikäibe korral ja 3,9 % üle 125000 FRF suuruse müügikäibe korral.
In addition, all undertakings with a turnover in the previous calendar year of less than FRF 5000000 (EUR 762245) excluding VAT were exempt from the levy.
Lisaks vabastatakse maksust kõik ettevõtted, kelle käive eelmise kalendriaasta jooksul ilma käibemaksuta oli alla 5000000 Prantsuse frangi (FRF) (762245 eurot).
Finally, as from 31 December 2000, revenue from the levy was assigned directly to the national budget rather than to the fund referred to in recital 16.
Ning lõpuks, alates 31. detsembrist 2000 suunati maksutulu punktis 16 nimetatud fondi asemel otse riigieelarvesse.
This increase in the rendering levy is claimed, among other things, to be in response to the need to destroy not only animal carcases and material seized at slaughterhouses and recognised as being unfit for human or animal consumption, of which there is probably more than in the past because of the BSE crisis, and the parts of carcases that were previously used for manufacturing animal meal and other products, but also animal meal whose use was temporarily banned by Council Decision 2000/766/EC of 4 December 2000 concerning certain protection measures with regard to transmissible spongiform encephalopathies and the feeding of animal proteins [9].
See loomsete jäätmete käitlemise maksu suurendamine pidi vastama eelkõige vajadusele hävitada mitte ainult loomakorjuseid ning inimestele ja loomadele toiduks kõlbmatuks tunnistatud loomajäätmeid – mille hulk on BSE kriisi tagajärjel kahtlemata suurem kui varem – või loomakorjuste osi, mida varem kasutati kondijahu või teiste toodete valmistamiseks, vaid ka kondijahu, mille kasutamine oli ajutiselt keelatud nõukogu 4. detsembri 2000. aasta otsusega 2000/766/EÜ, mis käsitleb teatud kaitsemeetmeid transmissiivse spongioosse entsefalopaatia suhtes ja loomsete proteiinide loomatoiduks kasutamist. [9]
THE ARGUMENTS PUT FORWARD BY THE COMMISSION WHEN OPENING THE INVESTIGATION PROCEDURE
KOMISJONI TÕSTATATUD ARGUMENDID UURIMISMENETLUSE ALGATAMISE RAAMES
REGARDING THE EXISTENCE OF AID
ABI OLEMASOLU
Article 86(2) of the Treaty lays down that undertakings entrusted with the operation of services of general economic interest are subject to the rules contained in that Treaty, in particular to the rules on competition, insofar as the application of such rules does not obstruct the performance, in law or in fact, of the particular tasks assigned to them.
Asutamiselepingu artikli 86 lõike 2 kohaselt alluvad üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid osutavad ettevõtted asutamislepingu eeskirjadele, eelkõige konkurentsieeskirjadele niivõrd, kuivõrd nimetatud eeskirjade kohaldamine juriidiliselt ega faktiliselt ei takista nendele määratud eriülesannete täitmist.
The French authorities consider that the measures financed are in the public interest.
Prantsuse ametivõimude hinnangul kuuluvad rahastatud meetmed avaliku huvi sfääri.
In principle, the Commission has no objection to the decision to make the rendering service a public service, which is justified on the grounds of public health and the protection of the environment.
Komisjonil ei olnud põhimõteliselt vastuväiteid avaliku teenuse olemuse osas, mida ametivõimud sellele teenusele omistada soovisid. Tegemist on tõepoolest tervishoiu ja keskkonnakaitse eesmärkidega põhjendatud otsusega.
However, the Commission asked the French authorities to detail all the measures financed from the rendering levy so that it could assess its scope.
Siiski palus komisjon Prantsuse ametivõimudel täpselt määratleda kõik loomsete jäätmete käitlemise maksust rahastatud tegevused, et mõista maksu ulatust.
It would appear that activities not provided for in Law No 96-1139, such as the destruction of animal meal banned from sale, are also financed from the levy.
Ning tundub tõesti, et maksust rahastati ka seadusega nr 96-1139 mitte ette nähtud tegevusi, nagu müügiks keelatud kondijahu hävitamine.
The Court of Justice of the European Communities has ruled [10] that Article 86(2) is to be interpreted as meaning that it does not cover a public aid paid to undertakings entrusted with the operation of services of general economic interest in so far as that aid exceeds the additional costs of performing the public service.
Euroopa Ühenduste Kohus leidis, [10] et asutamislepingu artikli 86 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et see ei hõlma riiklikku abi, mida saavad üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid osutavad ettevõtted, kui selline meede ületab avaliku teenuse lisakulud.
When the investigation procedure was opened, there were a number of cases before the Court in which the issue was whether a measure must be considered State aid within the meaning of Article 87(1) of the Treaty if the advantage enjoyed by certain undertakings does not exceed the additional costs they bear to fulfil the public service obligations imposed by national legislation.
Käesoleva asja uurimismenetluse algatamise hetkel ootasid kohtus menetlust mitmed vaidlusküsimused selle kohta, kas meedet tuleb käsitada abina asutamislepingu artikli 86 lõike 2 tähenduses, kui kasu, mida ettevõtted sellest saavad, ei ületa lisakulu, mida nad kannavad neile siseriiklike eeskirjadega pandud avaliku teenuse osutamise kohustuse täitmiseks.
The Commission took the view that it had therefore first of all to be determined whether the public payments made to rendering undertakings could be considered to be the financing of a public service.
Komisjon leidis, et kõigepealt tuleb kindlaks määrata, kas loomsete jäätmete käitlemise ettevõtetele riigi poolt väljamakstud summasid saab käsitada avalike teenuste hulka kuuluva tegevusena.