natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Having analysed the documentation submitted by the French authorities, the Commission has reached the conclusion that the disputed capital increase did not constitute State aid but simply the acquisition of a holding.
Olles analüüsinud Prantsuse ametiasutuste poolt talle esitatud dokumente, jõudis komisjon järeldusele, et vaidlustatud kapitali suurendamine ei kujutanud endast riigiabi, vaid tegemist oli lihtsalt osaluse võtmisega.
It is not, and cannot be, disputed that private investors participated in setting up the company in its present form.
Ei ole ju ei vaidlustatud ega saagi vaidlustada asjaolu, et ettevõtte loomisel tema praegusel kujul osalesid erainvestorid.
The Ministry of Culture, did not contribute to CELF's capital, and ADEF, an association that is admittedly financed in part by the state, always acted like a private investor in a market economy.
Kultuuriministeerium ei sekkunud CELFi kapitali ning ADEF, mis oli küll osaliselt riigi poolt finantseeritav ühing, käitus nagu erainvestor turumajanduse tingimustes.
ADEF's subscription fully satisfies point 3(2)(iii) of the Commission's notice on the application of Articles 92 and 93 of the EEC Treaty to public authorities' holdings [46].
ADEFi osalemine CELFi kapitalis vastab täiel määral komisjoni teatisele EÜ asutamislepingu artiklite 92 ja 93 rakendamise kohta avaliku osaluse võtmise kohta [46] punkti 3.2 kolmandale lõigule.
Accordingly, the transaction contained no element of State aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
Seetõttu ei sisalda see protsess riigiabi asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses.
Moreover, the recapitalisation had already taken place more than 10 years before SIDE sent its first letter to the Commission, dated 20 March 1992, and before the Commission asked the French authorities for information by letter dated 2 April 1992.
Lisaks sellele toimus nimetatud rekapitaliseerimine enam kui kümme aastat enne 20. märtsi 1992, kui SIDE saatis komisjonile oma esimese kirja, mille põhjal komisjon oma kirjaga 2. aprillist 1992 küsis informatsiooni Prantsuse ametiasutustelt.
Consequently, and in accordance with Article 15 of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty [47], the Commission could not, if appropriate, order the recovery of the capital increase, even if State aid were involved.
Seetõttu, ja vastavalt nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määruse (EÜ) nr 659/1999 EÜ asutamislepingu artikli 93 rakendamise kohta [47] artiklile 15 ei saaks komisjon antud tingimustel anda korraldust kapitali suurendamise tühistamise kohta isegi mitte juhul, kui tegemist oleks olnud riigiabiga.
Recapitalisation of CELF via ADEF in 1993
CELFi rekapitaliseerimine 1993. aastal ADEFi kaudu
SIDE also objects to aid which was granted to CELF in 1993 via a sale of shares in ADEF to SNE, which is a collaborator of CELF.
SIDE vaidlustab samuti abi, mida CELFile väidetavalt osutati 1993. aastal ADEFi aktsiate loovutamise teel SNEle, kes on CELFi liige.
In its comments of 5 December 2003, SIDE remarked to the Commission that, in accordance with the written evidence it had deposed at the hearing on 4 July 2001, the Commission should give its opinion on the aid which, according to SIDE, had been granted to CELF when ADEF was wound up in June 1993.
Oma märkustes 5. detsembrist 2003 juhib SIDE komisjoni tähelepanu sellele, et komisjon peaks nende dokumentide põhjal, mis SIDE esitas 4. juulil 2001 toimunud kohtumise käigus, avaldama arvamust abi suhtes, mida CELFile väidetavalt anti ADEFi likvideerimisel 1993. aasta juunis.
The Commission notes that this point was not covered by the decision to initiate proceedings of 30 July 1996.
Komisjon toob välja asjaolu, et seda punkti ei olnud mainitud menetluse algotsuses 30. juulist 1996.
Consequently, it will not give its opinion on the question under the present proceedings.
Seetõttu ei avalda komisjon käesoleva menetluse raames selles küsimuses oma arvamust.
Advantages to CELF associated with the ‘administration of public programmes’
CELFi eelised, mis on seotud “avalike programmide haldusega”
SIDE explains that CELF has been able to maintain its presence in the market and continue to grant the same type of discount to its customers after the abolition of the Small Orders programme, since it continues to receive many public grants through programmes such as A l'est de l'Europe, which superseded the programme Page à page, or Programme Plus, to which constantly increasing funds are allocated.
SIDE selgitab, et CELF suutis turul püsima jääda ja samaaegselt pakkuda endisi allahindlusi oma klientuurile ka pärast “Väikeste tellimuste programmi” lõpetamist seetõttu, et ta saab jätkuvalt mitmeid avalikke toetusi mitmete väidetavalt järjest suuremas ulatuses rahastatavate programmide kaudu, sealhulgas näiteks programmi “A l'Est de l'Europe” kaudu, mis jätkab programmiga “Page à page” alustatud tegevust, või ka programmi “Programme plus” kaudu.
It should be pointed out that these programmes, which had already been approved by the Commission in its decision of 18 May 1993, were also confirmed by the CFI in its judgment of 18 September 1995 [48].
Tuleb meelde tuletada, et nimetatud programmid, mis on komisjoni otsusega 18. maist 1993 juba heaks kiidetud, tunnistati samuti õiguspärasteks kohtu otsusega 18. septembrist 1995. [48]
It follows that these aspects were not reported in the decision to initiate proceedings of 30 July 1986.
Sellest järeldub, et nimetatud aspektid ei ole kajastatud menetluse algotsuses 30. juulist 1986.
The aid for small orders was not such as to adversely affect trading conditions and competition in the Community to an extent that is contrary to the common interest
Väikestele tellimustele osutatud abi ei olnud sellist laadi, mis oleks võinud mõjutada kaubavahetuse tingimusi ja konkurentsi ühenduses sellises ulatuses, mis võiks kahjustada ühiseid huve.
A mechanism intended to promote an activity abandoned by the publishing trade
Mehhanism, mis oli suunatud antud erialal hüljatud tegevuse toetuseks
The Small Orders programme was designed in 1980 by the Ministry of Culture, at a time when the industry (Groupe Hachette and Messageries du livre) wanted to quit the export agency market.
“Väikeste tellimuste programm” käivitati Kultuuriministeeriumi poolt 1980. aastal, ajal, mil vastavas valdkonnas tegutsenud ettevõtted (Groupe Hachette ja Les Messageries du livre) olid otsustanud lahkuda ekspordi vahendamise turult.
The disputed mechanism was introduced to encourage operators to become involved in the market, so that all orders for French-language books from bookshops in non-French-speaking areas could be met.
Vaidlustatud mehhanism moodustati selleks, et julgustada ettevõtteid sellele turule tulema, selleks et kõik prantsuskeelsete raamatute tellimused, mis pärinevad prantsuse keelt mittekõnelevatest piirkondadest, saaksid rahuldatud.
The Commission finds firstly, in agreement with some of the comments from third parties intervening in the proceedings, that the Small Orders programme, which was in fact launched when CELF was set up in its current form, was known to practitioners, which at least initially welcomed it [49], or at the very least did not call it into question, without however applying for it themselves.
Komisjon märgib kõigepealt, samuti nagu mõningad menetluse käigus oma arvamuse avaldanud kolmandad isikud, et “Väikeste tellimuste programm”, mis tegelikult käivitati samaaegselt CELFi asutamisega tema praegusel kujul, oli antud erialal tegutsejate jaoks tuttav ning et vähemalt alguses ka nende poolt hästi vastu võetud, vähemalt ei vaidlustanud seda programmi alguses keegi, [49] ehkki keegi teine seda programmi ka ei kasutanud.
SIDE maintains, for its part, that the Small Orders programme was reserved exclusively for CELF.
SIDE väidab omalt poolt, et “Väikeste tellimuste programm” oli reserveeritud ainult CELFi jaoks.
The rejection it received from the Ministry of Culture in 1991, in its view, confirmed this.
SIDE väitel kinnitas seda asjaolu see, et ministeerium lükkas 1991. aastal tema taotluse tagasi.
At the same time, SIDE did not dispute that its application for aid was justified by its own refusal to accept the transparency requirement for eligibility.
Samal ajal ei vaidlusta SIDE asjaolu, et tema abitaotluse tagasilükkamine oli põhjendatud tema keeldumisega allutada ettevõte läbipaistvusnõuetele, mis oli nimetatud abi saamise eelduseks.
In 1996, following the annulment of the Commission Decision of 18 May 1993, the Ministry of Culture, wanting to put an end to the proceedings, pointed out to SIDE that the scheme of aid for small orders was not reserved for CELF.
Lisaks sellele, 1996. aastal, pärast komisjoni 18. mai 1993 otsuse tühistamist, tuletas Kultuurministeerium SIDEle meelde, et väikeste tellimuste töötlemise abikava ei olnud põhimõtteliselt reserveeritud CELFile. Ministeerium pakkus oma kirjas 3. septembrist 1996 SIDEle välja võimaluse läbirääkimisteks, et selgitada välja, kas ettevõte on nõutavate läbipaistvustingimuste rakendamisel võimeline pakkuma samasugust teenust kui CELF.
By letter dated 3 September 1996, the Ministry offered the company a meeting to examine whether it was able to provide, in the same conditions of transparency, the same services as CELF.
septembril 1996 toimunud nõupidamise käigus lükkasid SIDE juhid neile tehtud ettepaneku tagasi.
In support of its claims, SIDE produces a report by the Fondation Nationale des Sciences Politiques, basically criticising the decision of the French authorities not to pay grants direct to booksellers.
Oma väidete toetuseks koostas SIDE aruande Riiklikule Poliitteaduste Instituudile, milles kritiseeritakse põhiliselt Prantsuse ametiasutuste otsust mitte anda toetusi otseselt raamatukauplustele.
The Commission would point out in this respect that national authorities are free to choose the form of subsidy which seems to them to be best suited to the objectives they are pursuing, subject to respecting the relevant Community law.
Selles küsimuses meenutab komisjon, et riigiorganitel on õigus vabalt valida toetuste eraldamise viis, mis tundub neile kõige paremini sobivat püstitatud eesmärkide täitmiseks, eeldusel et järgitakse ühenduse õigusakte. Igal juhul konstateerib komisjon, et nimetatud dokument ei ole asjassepuutuv, ja märgib samuti, et ka selle dokumendi koostajad ise on oma hinnangu suhtes kriitilisel seisukohal.
Lastly, SIDE maintains that the aid was inappropriate.
Lõpuks väidab SIDE, et abimeetmete rakendamiseks ei olnud vajadust.
The Commission would emphasise in this respect that the beneficiaries of the aid were obliged to process all orders of less than FRF 500.
Selles küsimuses märgib komisjon, et abi saajal oli kohustus töödelda kõiki arveid, mille maht oli alla 500 FRF.
This ensured that French-language books could reach all bookshops, including the smallest in far-off countries, even if they only needed a few books, often published by different publishers.
Sellega tagati, et prantsuskeelsed raamatud võiksid jõuda kõikidesse raamatukauplustesse, sealhulgas ka nendesse, mis asuvad kaugetes riikides, ja seda isegi eeldusel, et need kauplused võivad vajada vaid mõnda üksikut raamatut, mis pealegi võivad olla kirjastatud erinevate kirjastuste poolt.
This was not guaranteed by SIDE, which, as has already been stated, did not supply all countries.
Sellist garantiid SIDE ei pakkunud, lisaks sellele, nagu juba varem märgitud, ei tegelnud SIDE varustamisega kõikides riikides.
In light of the above, the Commission finds that the Small Orders programme was, in principle, accessible to any firm applying, provided it accepted the conditions according to which the aid was granted.
Eelneva põhjal võis komisjon veenduda, et “Väikeste tellimuste programmis” võisid põhimõtteliselt osaleda kõik ettevõtted, kes oleksid soovinud selles osalemist taotleda, eeldusel, et need ettevõtted nõustuvad abimeetmete eraldamiseks nõutavate tingimustega. Komisjon toob samuti välja asjaolu, et SIDE on alates 1996. aastast selgelt näidanud, et ta ei soovi selles programmis osaleda. Sellises olukorras leiab komisjon, et vaidlustatud abimeetmed ei olnud diskrimineerivad ning et nad olid Prantsuse ametiasutuste püstitatud eesmärkide saavutamiseks vajalikud.
Examination by the Commission, based on the figures supplied by the French authorities and the complainant
Komisjonipoolne kontroll Prantsuse ametiasutuste ja kaebuse esitaja poolt esitatud arvandmete osas
The export agency market for French-language books
Prantsuskeelsete raamatute ekspordi vahendamise turg
As part of their export agency activity, CELF and SIDE distribute books in non-French-speaking countries and territories.
CELF ja SIDE tegelevad oma ekspordi vahendustegevuse raames raamatute levitamisega prantsuse keelt mittekõnelevatesse piirkondadesse.
In French-speaking countries, such as Belgium, Canada and Switzerland, the local market is covered by large publishers through their subsidiaries or representatives.
Prantsuskeelsetes riikides, nagu Belgia, Kanada ja Šveits, on kohalik turg kaetud suurte kirjastuste poolt tänu nende filiaalidele või esindajatele.
The export agency has only a very marginal role, therefore, in the markets which are the main outlets for books in French, i.e. the three countries mentioned above.
Ekspordi vahendamisel on seega väga väike osa nendel turgudel, mis on prantsuskeelsete raamatute peamiseks adressaadiks, see tähendab nendes kolmes ülalmainitud riigis.
It is established that CELF was set up, at the end of the 1970s, to remedy the failures of a market abandoned by firms in the industry because it was not profitable, and that the disputed aid was intended to support a manifestly non-profitable segment of the agents' activity.
On teada, et CELF loodi seitsmekümnendate aastate lõpus selleks, et leevendada madalseisu turul, kust olid taandunud selles valdkonnas tegutsenud ettevõtted, tuues põhjuseks selle väikese tulususe, ning et vaidlusaluse abi eesmärgiks oli toetada vahendustegevuse turuosa, mis oli ilmselgelt mittetulus.
In Decision 1999/133/EC, the Commission defined the market on which it had examined the effects of the disputed aid as being the market for the export of French-language books ‘in general’.
Oma otsuses 1999/133/EÜ määratles komisjon turu, millel vaidlusaluse abi mõju uuriti, kui “üldise” prantsuskeelsete raamatute ekspordituru.
The Court of First Instance, following the arguments developed by SIDE, criticised that analysis and considered that the Commission had made a manifest error of assessment in that the export of French-language books and the export agency business for French-language books were not substitutable, but distinct markets, the latter being a submarket of the former.
Kohus, arvestades siinkohal SIDE esitatud väiteid, ei nõustunud selle analüüsiga ja leidis, et komisjon oli teinud ilmse hinnanguvea selles osas, et prantsuskeelsete raamatute eksporditurg ja prantsuskeelsete raamatute ekspordi vahendamise turg ei ole kaks teineteist asendavat turgu, vaid kaks eraldi seisvat turgu, millest teine on esimese alamturg.
Without questioning the CFI's assessment, the Commission would observe that the evidence produced during the examination of the case, both by the SIDE [51] and by the national authorities, shows that the mechanisms for marketing French-language books abroad are very varied [52], complimentary, and sometimes substitutable, since export agency is one of several existing systems.
Vaidlustamata kohtu hinnangut, märgib komisjon, et asjaolude uurimise käigus nii SIDE [51] kui Prantsuse ametiasutuste poolt esitatud dokumentidest ilmneb, et prantsuskeelsete raamatute välismaale levitamise mehhanismid on väga mitmekesised, [52] üksteist täiendavad ja mõnikord ka vastastikku asendavad, ning et ekspordi vahendamine on üks paljudest olemasolevatest süsteemidest.
The Commission notes that SIDE and the French authorities appear to agree that it is not always easy to define exactly the various markets in the book marketing sector.
Komisjon toob välja, et SIDE ja Prantsuse ametiasutused tunduvad olevat samal meelel selles osas, et alati ei ole lihtne määratleda erinevate turgude täpseid piirjooni raamatute levitamise konkreetses sektoris.
SIDE states in its most recent comments that general agents like itself and CELF are present on the national market in question.
SIDE näitab oma viimastes märkustes, et kõnealusel riiklikul turul tegutsevad üldised vahendajad, nagu tema ise ja CELF.
Other operators, which it defines in some cases as agents and in others as exporting bookshops [53], also sell, marginally, direct to end-users and would be competing very marginally with the two general agents.
Teised osalejad, keda SIDE määratleb kord vahendajatena, kord eksportijatest raamatukauplustena, [53] tegelevad samas väikeses ulatuses ka otse lõpptarbijatele müügiga ning on äärmiselt väikeses ulatuses konkureerivad kahe üldise vahendajaga.
The French authorities share SIDE's analysis in part, while stating that the exporting booksellers to whom the complainant refers are in reality specialised agents.
Prantsuse ametiasutused nõustuvad osaliselt SIDE analüüsiga, täpsustades samas, et eksportijatest raamatukauplused, millele kaebuse esitaja viitab, on tegelikult spetsialiseerunud vahendajad.
They have added to the list of potential competitors a number of bookshops which meet, even on an occasional basis, orders from foreign booksellers.
Ametiasutused lisavad potentsiaalsete konkurentide nimistusse veel teatava arvu raamatukauplusi, mis teenindavad, kas või erandkorras, välismaa raamatukaupluste tellimusi.
France explains that on-line book shops should now be included among the competitors of the general agents, which the Commission considers to be relevant, even if accurate volume data for this segment, which has been created by the use of new technology, are still unavailable.
Prantsusmaa täpsustab, et ka internetiraamatukauplusi tuleks lugeda üldiste vahendajate konkurentideks, ning komisjon peab seda väidet asjakohaseks, kuigi täpsed arvud vastavate mahtude kohta, mis puudutavad seda uut tehnoloogiat kasutavat turuosa, ei ole veel kättesaadavad.
It should be noted that SIDE sent the Commission certain figures purporting to show the ‘dominant position’ of CELF [54] on the submarket concerned.
Tuleb märkida, et SIDE edastas komisjonile mõningaid arvandmeid, mille eesmärgiks on illustreerida CELFi hõivatud “domineerivat positsiooni” [54] kõnealusel alamturul.
As was pointed out in recital 29, the Commission will not give its opinion in this decision about SIDE's complaint based on Articles 81 and 82 of the Treaty, since this question is the subject of a separate examination.
Nagu põhjenduses 29 on juba mainitud, ei avalda komisjon arvamust SIDE kaebuse osas, mis on seotud asutamislepingu artiklitega 81 ja 82, sest need küsimused kuuluvad eraldi vaatluse alla.
It should be noted in this respect that a preliminary letter conveying the Commission's preliminary intention to reject the complaint was sent to SIDE on 7 August 2003.
Selles küsimuses on kohane täpsustada, et komisjon saatis 7. augustil 2003 SIDEle kirja, milles ta teatab komisjoni kavatsusest see kaebus tagasi lükata.
However, without prejudging the final position it takes in the other half of the dossier, the Commission would point out that CELF, an interprofessional firm, was set up, which on the basis in particular of third parties' comments is not disputed, to remedy the failings of a market abandoned by the industry.
Samas meenutab komisjon, taandumata vastuvõetud seisukohast, et see küsimus võetakse uuesti üles menetluse teises osas, et CELF, erinevate elukutsete esindajaid ühendav ühing, loodi, nagu seda ei vaidlusta ka kolmandate poolte arvamused, selleks, et leevendada madalseisu turul, kust antud valdkonnas tegutsenud ettevõtted olid taandunud.
Thus it is not surprising that the market shares held by the firm are very large.
Seega ei ole ka üllatav, et selle konkreetse ettevõtte hõlmatav turuosa oli väga suur.
The Commission considers that CELF's position on the market in question, still has no direct bearing on the granting of the aid.
Komisjon on seisukohal, et CELFi positsioon kõnealusel turul ei ole siiski otseselt seotud abi andmisega.
The Commission is solely concerned to check the compatibility of the aid on the export agency market under Article 87(3)(d) of the Treaty.
Komisoni eesmärgiks on üksnes kontrollida, kas abi ekspordi vahendusturule on kooskõlas asutamislepingu artikli 87 lõike 3 punkti d sätetega.
Relevance of the notion ‘small orders’ in connection with the export agency business
“Väikeste tellimuste” mõiste asjakohasus ekspordi vahendamise raamistikus
The book export agency business consists in meeting orders that are not very large.
Raamatute ekspordi vahendamine on seotud väikese mahuga tellimustega.
The market was abandoned at the end of the 1970s by publishers and traditional distributors because it was not profitable enough.
Antud turult olid seitsmekümnendate aastate lõpus taandunud traditsioonilised kirjastused ja levitajad, sest see turg ei olnud piisavalt tulus.
In any event, therefore, the export agency business concerns small orders.
Seega on selge, et ekspordi vahendamine on igal juhul seotud väikeste tellimustega.
SIDE and the French authorities agree as to the definition of the service involved.
SIDE ja Prantsuse ametiasutused on ühel meelel kõnealuse tegevuse määratluse osas.
However, their positions diverge when it comes to identifying, on the export agency market, ‘lesser’ orders (e.g. an order for an inexpensive work by an African bookshop), which generate extra costs so that the service cannot be profitable.
Seevastu lähevad nende seisukohad lahku siis, kui tegemist on ekspordi vahendamise turu raames “väiksemate” tellimuste määratlemisega (näiteks: ühe odava raamatu tellimine ühe Aafrika raamatukaupluse poolt), mis tekitavad lisakulutusi, nii et kõnealune tegevus ei saa olla tulus.
The Ministry of Culture fixed the amount for ‘small orders’ which should be subsidised at a threshold of FRF 500 (EUR 76,22).
Kultuuriministeerium oli määranud toetuse aluseks olevate “väikeste tellimuste” piirmaksumuseks 500 FRF (76,22 eurot).
The French authorities have always explained that certain orders of less than FRF 500 might be profitable, whereas others, above that amount, might not be.
Prantsuse ametiasutused on kogu aeg olnud seisukohal, et mõned alla 500 FRF maksumusega tellimused võivad olla tulusad, samas kui teised, mille maksumus ületab nimetatud summat, võivad seda mitte olla.
The objective was to find an economically acceptable solution, so that operators would want to assume orders that had been abandoned because they were not profitable enough.
Eesmärgiks oli leida majanduslikult vastuvõetav mehhanism selleks, et turul osalejad oleksid nõus töötlema tellimusi, millest vähese tulususe tõttu oli loobutud.
The Commission asked the complainant and the French authorities to explain the problems of the business's profitability.
Komisjon palus kaebuse esitajal ja Prantsuse ametiasutustel selgitada antud tegevuse tulususe problemaatikat.
In particular it asked them to describe the different tasks which the service involved, so as to determine, where appropriate, the origin of the extra costs to be compensated.
Selleks palus ta neil eeskätt kirjeldada tellimuse töötlemise erinevaid etappe, et määratleda, milline on antud juhul kompenseeritavate lisakulutuste tekkimise mehhanism.
The French authorities and SIDE agree overall as to what constitutes the processing of orders, described in Annex III by SIDE and not disputed by the French authorities.
Prantsuse ametiasutused ja SIDE on täiel määral ühel meelel selles osas, mis puudutab tellimuste töötlemise protsessi, nagu seda on SIDE poolt kirjeldatud III lisas, mida Prantsuse ametiasutused ei vaidlusta.
Their differences, therefore relate basically to the profitability of the services.
Nende seisukohtade erinevused seisnevad seega peamiselt antud toimingutega seotud tulususe küsimustes.
For SIDE, all orders are profitable, irrespective of their nature.
SIDE arvates on tellimused tulusad sõltumata nende iseloomust.