natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Export growth is not sufficient to offset the increasing competition in the sector.
Otse vastupidi, Euroopa Liidu sooduskaubanduslepingutest kasu saavate Kagu-Aasia ja Ida-Euroopa uute riikide, eriti Tšehhi Vabariigi ja Ungari tootjate turuletulekuga on konkurents ja ületootmine suurenenud.
REASONS FOR THE INITIATION AND EXTENSION OF THE FORMAL INVESTIGATION PROCEDURE
AMETLIKU UURIMISMENETLUSE ALGATAMISE JA LAIENDAMISE PÕHJUSED
In its decision to initiate the formal investigation procedure, the Commission analysed the financial measures in favour of Kahla I and Kahla II in the light of Article 87(1) of the EC Treaty and Article 61(1) of the EEA Agreement.
Ametliku uurimismenetluse alustamise otsuses analüüsis komisjon Kahla I ja Kahla II asjus rakendatud finantsmeetmeid EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 1 ja Euroopa Majanduspiirkonna lepingu artikli 61 lõike 1 mõistes.
The measures derived from state resources and distorted or threatened to distort competition, affecting trade between Member States and conferring advantages on these companies.
Meetmeid rakendati riigi ressursside toel ja need moonutasid või oleksid võinud moonutada konkurentsi, mõjutades liikmesriikide vahelist kaubandust ja andes nimetatud ettevõtetele eeliseid.
In its preliminary assessment the Commission considered that Kahla I and Kahla II were companies in difficulty.
Esialgses hinnangus leidis komisjon, et Kahla I ja Kahla II olid raskustes olevad ettevõtted.
The Commission doubted, moreover, whether the State had behaved like a private investor in a market economy when it made financial resources available to them.
Lisaks kahtles komisjon selles, kas riik käitus ettevõtetele rahalisi vahendeid eraldades turumajandusliku erainvestorina.
In the preliminary assessment, these measures were regarded as state aid.
Esialgses hinnangus käsitati meetmeid riigiabina.
The Commission had serious doubts as to whether the aid was compatible with the common market, and it therefore initiated the formal investigation procedure in respect of the ad hoc aid granted to Kahla I and Kahla II.
Komisjon kahtles tõsiselt, kas abi sobis kokku ühisturuga ja seepärast algatas ettevõtetele Kahla I ja Kahla II antud sihtotstarbelise abi kohta ametliku uurimismenetluse.
In addition, Germany had claimed that a number of aid measures had been granted under approved aid schemes.
Saksamaa oli täiendavalt väitnud, et mitut abimeedet rakendati heakskiidetud abikavade kohaselt.
On the basis of the information available to it, the Commission was not in a position to determine whether these aid measures complied with the terms of the approved aid schemes under which they were purportedly granted.
Enda käsutuses oleva teabe põhjal ei saanud komisjon otsustada, kas abimeetmed olid tingimuste kohased nende heakskiidetud abikavade puhul, mille raames meetmeid väidetavalt rakendati.
Therefore, within the context of the initiation of the formal investigation procedure, an information order was addressed to Germany in order to verify this point.
Seetõttu esitati ametliku uurimismenetluse algatamisel Saksamaale teabenõue nimetatud asjaolude kontrollimiseks.
The information submitted in response to the order dispelled the Commission’s doubts about the existing-aid character of only a number of measures allegedly granted under approved aid schemes.
Teabenõudele vastuseks esitatud teave hajutas komisjoni kahtlused ainult mõne meetme puhul, mida väidetavalt rakendati heakskiidetud abikavade kohaselt.
In addition, the Commission discovered details of several measures of which it had not been informed before.
Lisaks avastas komisjon, et rakendatud oli meetmeid, millest komisjonile ei olnud varem teatatud.
Consequently, the Commission extended the investigation procedure to assess the measures which still did not seem to comply with approved aid schemes and those measures of which it had been informed only after initiating the formal investigation procedure.
Seetõttu laiendas komisjon uurimismenetlust, et hinnata meetmeid, mis tema arvates ei olnud kooskõlas heakskiidetud abikavadega, ja neid meetmeid, millest talle teatati alles pärast ametliku uurimismenetluse algatamist.
In its letter of 11 November 1999, Germany considered that it need not notify any of the above financial measures to the Commission.
novembri 1999. aasta kirjas leidis Saksamaa, et ta ei pidanud komisjonile teatama ühestki ülalnimetatud finantsmeetmest.
According to Germany, as from February 1994 Kahla II was an entirely new company and there was no continuity with Kahla I. Germany stated that Kahla II was not in difficulty.
Saksamaa sõnul oli Kahla II alates 1994. aasta veebruarist täiesti uus ettevõte ja puudus järjepidevus Kahla I-ga. Saksamaa väitis, et Kahla II ei olnud raskustes.
It insisted on this point throughout the procedure.
Saksamaa jäi selle arvamuse juurde kogu menetluse ajal.
In support of this argument, Germany first submitted two consultants reports dated 29 November 1993 and 11 January 1994.
Oma väite toetuseks esitas Saksamaa algul kaks konsultandiaruannet, üks neist koostatud 29. novembril 1993 ja teine 11. jaanuaril 1994.
Following the extension of the investigation procedure, Germany submitted a third report by a further consultant, dated 21 January 2002.
Pärast uurimismenetluse laiendamist esitas Saksamaa kolmanda konsultandiaruande, mis kandis kuupäeva 21. jaanuar 2002.
Germany stated first of all that most of the financial measures from public entities should not be considered aid because the public authorities had acted like a market economy investor when offering financial support to Kahla II.
Algul väitis Saksamaa, et avalik-õiguslike asutuste finantsmeetmeid ei saa suures osas pidada riigiabiks, sest riik tegutses Kahla II-le finantsabi pakkudes turumajandusliku investorina.
As regards those financial measures in favour of Kahla II which would not fall under the private investor principle, Germany stated that they were either covered by approved aid schemes or fell under the de minimis rules.
Kahla II puhul rakendatud finantsmeetmete tõttu, mis ei olnud kooskõlas erainvestori põhimõttega, väitis Saksamaa, et need olid hõlmatud heakskiidetud abikavadega või olid vähese tähtsusega abi reeglite kohased.
Germany submitted extensive information and documentation.
Saksamaa esitas põhjaliku teabe ja hulgaliselt dokumente.
After the initiation of the formal investigation procedure, Germany acknowledged that some of the measures might constitute aid and that others might fall outside the de minimis rules as set out in the Commission notice on the de minimis rule for state aid [18] and Commission Regulation (EC) No 69/2001 of 12 January 2001 on the application of Articles 87 and 88 of the EC Treaty to de minimis aid [19] or outside approved aid schemes.
Pärast ametliku uurimismenetluse algatamist tunnistas Saksamaa, et mõned meetmed võisid olla riigiabi ja teised ei olnud vähese tähtsuse reeglite kohased, mis on sätestatud riigiabi vähese tähtsuse reeglit käsitlevas komisjoni teatises [18] ja komisjoni 12. jaanuari 2001. aasta määruses (EÜ) nr 69/2001, mis käsitleb EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamist vähese tähtsusega abi suhtes [19] või ei ole heakskiidetud abikavade kohased.
However, Germany considered that, in that case, the aid would be investment aid complying with the regional ceilings.
Sellele vaatamata leidis Saksamaa, et sellisel juhul oleks abi piirkondlike piirmäärade kohane investeerimistoetus.
In addition, Germany submitted several investment plans and supplementary information in this respect, including an estimate of the aid intensity of the measures.
Lisaks esitas Saksamaa mitu investeerimiskava, meetmete raames antud abi osatähtsuse hinnangu ja hulgaliselt muud lisateavet.
Germany argued finally that, if it would not accept any of the arguments advanced, the Commission should verify – particularly in the case of measure 26 - whether the aid could not be regarded as employment aid compatible with the common market.
Lõpuks väitis Saksamaa, et kui komisjon ei nõustu ühegi talle esitatud vastuväitega, peaks ta kontrollima, eriti 26. meedet arvestades, kas abi on võimalik pidada ühisturuga kokkusobivaks tööhõivealaseks riigiabiks.
In its letter of 1 October 2002 Germany stated that if, in the face of all previous arguments, the Commission were to regard Kahla II as a company in difficulty, the aid measures in question should be assessed as restructuring aid on the basis of the Community guidelines on state aid for rescuing and restructuring firms in difficulty [20] (restructuring aid guidelines).
oktoobri 2002. aasta kirjas teatas Saksamaa, et kui komisjon peab kõiki eelnevaid väiteid arvesse võttes Kahla II raskustes olevaks äriühinguks, tuleks kõnealuseid abimeetmeid lugeda ümberkorraldamise riigiabiks, mis on antud ühenduse raskustes olevate äriühingute päästmiseks vastavalt ümberkorraldamiseks antava riigiabi suunistele [20] (ümberkorraldamiseks antava riigiabi suunised).
After initiating and extending the proceedings, the Commission received comments from Kahla II, which were forwarded to Germany by letters dated 7 August 2001 and 6 March 2002.
Pärast menetluse algatamist ja laiendamist esitas Kahla II komisjonile oma märkused, mis saadeti edasi Saksamaale 7. augusti 2001. aasta ja 6. märtsi 2002. aasta kirjadega.
Kahla II’s arguments are basically the same as Germany’s.
Kahla II väited on põhimõtteliselt samad, mis Saksamaa väited.
In addition, a new complaint was received alleging that Kahla II had received fresh aid.
Lisaks saadi uus kaebus, milles väideti, et Kahla II on saanud uut abi.
On 29 May 2002 Germany replied, stating that the company had not received any grants other than those of which the Commission had been informed.
Saksamaa vastas 29. märtsil 2002. aastal, teatades, et ettevõte ei ole saanud mingit toetust lisaks abile, millest komisjonile on juba teatatud.
On 30 July 2002, Kahla II submitted further comments to the Commission which contained no new facts or evidence but in which Germany stood by its previous arguments to the effect that the company had never been in difficulty, that certain measures did not constitute aid and that the ad hoc aid should be regarded as compatible regional aid.
juulil 2002 esitas Kahla II komisjonile lisamärkused, milles ei esitatud uusi asjaolusid ega tõendeid, kuid milles Saksamaa jäi oma eelnevate vastuväidete juurde, kinnitades, et ettevõte ei ole kunagi olnud raskustes, teatud meetmed ei kujutanud endast riigiabi ja sihtotstarbelist abi tuleks pidada ühisturuga kokkusobivaks piirkondlikuks abiks.
In its decision to initiate the formal investigation procedure, the Commission could not determine, on the strength of the information available, whether Kahla I and Kahla II were independent undertakings or to what extent Kahla II should be regarded as the successor to an undertaking or as an Auffanglösung.
Ametliku uurimise algatamise otsust langetades ei saanud komisjon olemasoleva teabe põhjal otsustada, kas Kahla I ja Kahla II olid iseseisvad ettevõtjad, millises ulatuses tuleks Kahla II pidada ettevõtja õigusjärglaseks või tegevuse jätkajaks (Auffanglösung).
Germany was therefore requested to provide sufficient information to clarify this point.
Seetõttu paluti Saksamaal esitada piisavalt teavet nimetatud asjaolu selgitamiseks.
In its decision to extend the formal investigation procedure, the Commission concluded that Kahla I and Kahla II were different legal entities.
Ametliku uurimise laiendamise otsuses jõudis komisjon järeldusele, et Kahla I ja Kahla II on kaks erinevat juriidilist isikut.
Kahla II was regarded as an Auffanggesellschaft as it had been created by Mr G. Raithel as a shell company to continue the activities and to take over the assets of Kahla I in liquidation.
Kahla II käsitatakse teise ettevõtja tegevuse jätkajana (Auffanggesellschaft), sest hr G. Raithel asutas selle äriühingu, et jätkata likvideerimisel oleva Kahla I tegevust ja võtta üle selle varad.
The documents submitted often refer to Kahla II as an Auffanggesellschaft and the Commission noted that a change of control, ownership and legal personality took place.
Esitatud dokumentides viidatakse Kahla II-le sageli kui Auffanggesellschaft’ile ja komisjon märkis, et muutusid valitsev mõju, omanik ja juriidiline isik.
Germany has not contradicted this view.
Saksamaa ei ole seda seisukohta vaidlustanud.
The sale of the assets to Kahla II did not take place according to an open, unconditional bidding procedure.
Kahla II varasid ei müüdud avatud ja tingimusteta enampakkumise teel.
Germany states that the industry was aware that the assets were being offered for sale.
Saksamaa väidab, et tööstusharu teadis varade müügist.
According to Germany, following negotiations with two potential investors, Mr G. Raithel was chosen by the administrator in bankruptcy as the best bidder.
Saksamaa sõnul valis pankrotihaldur hr G. Raitheli parimaks pakkujaks pärast läbirääkimisi kahe võimaliku investoriga.
The reasons for choosing him were, according to the administrator in bankruptcy, both his experience of the porcelain market and the fact that he made a substantially higher offer than the other candidate, who according to Germany offered DEM 1.
Pankrotihalduri sõnul otsustati hr Raitheli kasuks tema kogemuse tõttu portselaniturul ja seetõttu, et tema pakkumine oli oluliselt kõrgem konkurendi omast, kes Saksamaa väitel pakkus hinnaks ühe Saksa marga.
The Commission notes, however, that, although Mr Raithel did indeed make an offer which was higher than DEM 1, the price he offered was to be financed through state resources.
Sellele vaatamata märgib komisjon, et kuigi hr G. Raitheli pakkumine oli suurem kui üks Saksa mark, kavatseti selle hinna maksmiseks kasutada riigi raha.
None the less, the information available indicates that Mr Raithel brought in DEM 55000 from his own resources, which is higher than DEM 1.
Sellele vaatamata nähtub teabest, et hr G. Raithel kasutas maksmisel 55000 Saksa marka omavahendeid, mis on rohkem kui üks Saksa mark.
On the basis of the information available, the Commission will follow Germany’s view that Mr Raithel was the best bidder.
Oma käsutuses oleva teabe alusel nõustub komisjon Saksamaa seisukohaga, et hr G. Raithel oli parim pakkuja.
The Commission acknowledges that the value of Kahla I’s real estate was based on studies by independent experts.
Komisjon möönab, et Kahla I kinnisvara väärtuse määrasid sõltumatud eksperdid.
According to Germany, the value of plant and stocks – together some DEM 3,5 million - was not determined on the basis of a study owing to practical difficulties and because much of the plant was in poor condition and would need to be replaced.
Saksamaa väitel oli enamik seadmeid halvas seisukorras ja tuli välja vahetada, praktilistel kaalutlustel ei korraldatud seetõttu uuringut, et määrata seadmete ja laos olevate kaupade väärtus, mis oli kokku umbes 3,5 miljonit Saksa marka.
Taking these facts into account, the Commission concludes that there are no reasons to doubt that the price paid for Kahla I’s assets did not correspond to the market price.
Nimetatud asjaolusid arvestades ei ole komisjoni järelduse kohaselt põhjust kahelda, et Kahla I varade eest makstud hind ei ole turuhindade kohane.
As regards the subsequent sale of TIB’s 49 % stake in Kahla II, the question whether this amounted to the behaviour of a market economy investor will be examined in the sections below.
Järgmistes punktides uuritakse, kas Kahla II 49% osade müük TIB-le oli kooskõlas turutingimustes tegutseva investori käitumisega.
The Commission notes, however, that the sale of the stake to Mr Raithel and his son on 31 December 1999 did not take place after any open, transparent and unconditional call for tenders.
Komisjon märgib siiski, et osaluse müümine 31. detsembril 1999 hr Raithelile ja tema pojale ei toimunud avatud, läbipaistva ja tingimusteta pakkumismenetluse käigus.
TIB is a state-owned financial institution.
TIB on riigiomanduses finantsasutus.
According to the established case law of the Court of Justice of the European Communities and Commission policy, the Commission considers that the sale price for a public shareholding does not contain any state aid elements where it is sold in an open, unconditional and non-discriminatory tender procedure.
Euroopa Ühenduste Kohtu kohtupraktikale ja komisjoni poliitikale tuginedes leiab komisjon, et riigi osaluse müügihind ei sisalda riigiabi elemente, kui osalus müüakse avatud, läbipaistva ja mittediskrimineeriva pakkumismenetluse käigus.
Member States are, however, not obliged to follow such a procedure when disposing of their public shareholdings.
Sellele vaatamata ei pea liikmesriigid riigi osaluse müügi puhul järgima nimetatud korda.
In the absence of such a procedure, the price may involve state aid elements and the Commission may therefore verify, where appropriate, whether the price represents fair value for the public shareholding.
Kui sellist menetlust ei kasutata, võib hind sisaldada riigiabi elemente ja seega võib komisjon vajaduse korral kontrollida, kas hind on riigi osaluse õiglase väärtuse kohane.
The Commission notes in this respect that the price at which the shares were sold to Mr Raithel and his son was higher than the price which TIB had itself paid almost six years earlier.
Seetõttu märgib komisjon, et hind, millega osad hr Raithelile ja tema pojale müüdi, oli kõrgem, kui hind, mida TIB ise maksis peaaegu kuus aastat varem.
It is also noted that the stake represented a minority shareholding.
Samuti märgitakse, et müüdud osalus oli vähemusosalus.
It should finally be stressed that, in the context of the initiation or the extension of the formal investigation procedure, no interested party has claimed arbitrary exclusion from the sale and none ever made any offer for the shareholding.
Lõpetuseks tuleks rõhutada, et ametliku uurimismenetluse laiendamise käigus ei teatanud ükski huvitatud isik, et ta oleks müügimenetlusest põhjenduseta kõrvale jäetud, ja ükski neist ei teinud ka pakkumist osaluse omandamiseks.
Consequently, the Commission does not have any evidence of aid in this share deal.
Järelikult ei ole komisjonil ühtegi tõendit, mis kinnitaks riigiabi nimetatud tehingus.
Aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty
Riigiabi EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses
Financial assistance deriving from public resources was awarded to Kahla I and Kahla II, conferring on these companies advantages over their competitors.
Kahla I ja Kahla II said riigilt finantsabi, mis andis nimetatud ettevõtetele konkurentide ees eelise.
It is on record that state-controlled entities grant loans to and acquire shareholdings in private enterprises, as did TIB in the case of Kahla II, and their activities are clearly to be classed as state activities.
Dokumentidest nähtub, et selgelt on riigi tegevus see, kui riigi osalusega äriühing annab eraettevõttele laenu või omandab eraettevõttes osaluse, mida ka TIB Kahla II puhul tegi.
In this connection reference is made to a consultants report dated 29 November 1993, according to which the entire Kahla restructuring plan is to be viewed in the light of the regional government’s efforts to safeguard jobs at Kahla [21].
Siinkohal tuleb viidata 29. novembri 1993. aasta konsultandiaruandele, mille kohaselt kogu Kahla ümberkorralduskava tuleb vaadelda kui piirkondliku omavalitsuse katset säilitada Kahla töökohad.
As the porcelain market is a highly competitive European product market suffering from overcapacity, financial advantages favouring one company over its competitors threaten to distort competition and affect trade between Member States.
Euroopa portselaniturul valitseb tihe konkurents ja suur ületootmine, seetõttu võivad ühele ettevõttele antud finantseelised moonutada konkurentsi ja mõjutada kaubandust liikmesriikide vahel.
As regards Kahla I, in its decision to extend the formal investigation procedure the Commission came to the conclusion that measures 2, 3 and 9 did not constitute aid.
Kahla I puhul jõudis komisjon ametliku uurimismenetluse laiendamise otsuses järeldusele, et 2., 3. ja 9. meede ei olnud riigiabi.
The remaining measures granted by Germany were still regarded as aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
Ülejäänud meetmeid, mida Saksamaa rakendas, peetakse ikkagi riigiabiks EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses.
Germany has not challenged this point of view, and it is therefore maintained.
Saksamaa ei ole seda seisukohta vaidlustanud ja seega jäädakse selle juurde.
As regards Kahla II, Germany persists in its view that this is a new company which provides no continuity with Kahla I and which was never in difficulty.
Kahla II asjus jääb Saksamaa oma seisukoha juurde, et see on uus ettevõte, mis ei ole kunagi raskustes olnud ja sellel puudub järjepidevus Kahla I-ga.
Therefore, when offering financial support to it, the public authorities acted like market economy investors.
Seetõttu käitus riik Kahla II-le finantsabi andes turutingimustes tegutseva investorina.
The Commission will analyse first of all whether the public entities which provided financial support to Kahla II acted like market economy investors.
Komisjon analüüsib esmajoones, kas Kahla II-le finantsabi andnud riigiettevõtted käitusid turutingimustes tegutsevate investoritena.
It will then examine the issue of the company’s difficulties.
Seejärel uuritakse ettevõtte raskustes olemise küsimust.
Market economy investor
Turutingimustes tegutsev investor
Germany has provided two consultants reports in support of its contention that the public entities which provided financial support to Kahla II acted like market economy investors.
Saksamaa esitas kaks konsultandiaruannet, et toetada oma seisukohta, mille kohaselt Kahla II-le finantsabi andnud avalik-õiguslikud isikud käitusid turutingimustes tegutsevate investoritena.
As indicated in paragraph 91, the first report, dated 29 November 1993, proposes a restructuring plan for the Auffanggesellschaft in the light of the regional government’s efforts to preserve jobs at Kahla [22].
Nagu punktis 91 selgitatud, tehti esimeses, 29. novembri 1993. aasta aruandes Auffanggesellschaft’i ümberkorraldamise ettepanek, et toetada piirkondliku omavalitsuse jõupingutusi Kahla töökohtade säilitamisel.
Restructuring was to take place over the period 1994-1997 and to cost a total of DEM 18,779 million.
Ümberkorraldamine pidi toimuma aastail 1994–1997 ja selle kogumaksumus oli 18,779 miljonit Saksa marka.
The break-even point was to be reached in 1996, with a positive result of DEM 0,101 million.
aastal pidi kava kohaselt saavutatama säästulävi, mille positiivseks tulemuseks prognoositi 0,101 miljonit Saksa marka.
The second report was prepared for TIB on 11 January 1994, i.e., before it took its 49 % stake in the company.
Teine aruanne esitati TIB-le 11. jaanuaril 1994, s.t enne, kui TIB omandas ettevõttes 49%-lise osaluse.
The study explains that TIB’s objective is to maintain and create jobs in Thuringia [23].
Uuring selgitab, et TIB-i eesmärk on säilitada ja luua Tüüringis töökohti.
It points out that viability can be restored only through a restructuring drive enjoying the support of the public authorities.
Aruandes juhitakse tähelepanu asjaolule, et ettevõtte elujõulisuse saab taastada ainult ümberkorralduste kaudu, mida toetab riik.
Break-even should be achieved in 1996, with a positive result of DEM 1,394 million.
aastal pidi kava kohaselt saavutatama säästulävi, mille positiivseks tulemuseks prognoositi 1,394 miljonit Saksa marka.
In addition, the study points out that the public commitment towards Kahla II involves substantial risks, and any possibility of the company paying back any financial support before 1998 is ruled out.
Lisaks rõhutatakse uuringus, et riigi kohustused Kahla II ees kujutavad olulist riski ja on välistatud võimalus, et ettevõte suudaks finantsabi tagasi maksta enne 1998. aastat.
In the light of these reports, the Commission concludes that the public financial institutions – particularly TIB – did not act like market economy investors in offering financial support to Kahla II.
Nimetatud aruannete alusel jõudis komisjon järeldusele, et avalik-õiguslikud finantsasutused, eriti TIB, ei käitunud Kahla II-le finantsabi pakkudes turutingimustes tegutsevate investoritena.