natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The interested parties submitted the following comments, which were forwarded to the French authorities on 11 February 2003.
Huvitatud pooled esitasid järgmised märkused, mis edastati Prantsusmaale 11. veebruaril 2003.
COMMENTS SUBMITTED BY INTERESTED UNDERTAKINGS
MÕNINGATE HUVITATUD ETTEVÕTETE ESITATUD MÄRKUSED
The undertakings submitting the following comments requested that their identity remain confidential.
Järgmised märkused esitanud ettevõtted palusid neid puudutavate andmete konfidentsiaalsuse säilitamist.
The Commission, after examining the reasons given, took the view that their request should be granted.
Pärast väljatoodud põhjenduste analüüsimist leidis komisjon, et nende soovi järgimine on kohane.
According to these undertakings, the rendering levy is aid within the meaning of Article 87 of the Treaty in favour, in particular, of livestock farmers and slaughterhouses.
Nende ettevõtete hinnangul kujutab loomsete jäätmete käitlemise maks endast riigiabi EÜ lepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses, eelkõige loomakasvatajate ja tapamajade kasuks.
Therefore, under Article 87(1) of Treaty, by releasing livestock farmers and slaughterhouse from a financial burden, the rendering levy gives a financial advantage to ‘certain undertakings’, affecting ‘trade between Member States’ and ‘distort(ing) competition’, by reducing the cost of French meat exports and burdening meat imports with the cost of destroying dangerous livestock products, a cost they already bear in their country of origin.
Vastavalt asutamislepingu artikli 87 lõikele 1, vabastades loomakasvatajad ja tapamajad neile kuuluvast rahalisest kohustusest, annab loomsete jäätmete käitlemise maks majandusliku eelise “teatavatele ettevõtetele”, mis mõjutab “liikmesriikide vahelist kaubandust” ja “kahjustab konkurentsi”, kuna vähendab Prantsuse liha ekspordi kulusid ja koormab liha importi ohtlike loomsete jäätmete hävitamise kuluga, mida nad on juba kandnud ka oma päritoluriigis.
Furthermore, they claim the measure is illegal, since it was not notified to the Commission.
Lisaks leitakse, et meede on ebaseaduslik, kuna sellest ei teavitatud komisjoni.
A final Commission decision that the aid is compatible would not regularise ex post the rules implementing the aid since they were adopted in infringement of the prohibition laid down in Article 88(3) of the Treaty.
Komisjoni lõpliku kokkusobivust käsitleva otsuse tulemusel ei saaks tagantjärele reguleerida täidesaatvaid akte, mis olid kehtetud asjaolu tõttu, et need võeti vastu teadmatuses asutamislepingu artikli 88 lõikes 3 sätestatud keelust.
They assert that this in itself makes the aid incompatible.
Sel põhjusel oleks abi järelikult kokkusobimatu.
Finally, they argue that the rendering service is not covered by Article 86(2) of the Treaty.
Ning lõpuks, loomsete jäätmete käitlemise teenus ei peaks kuuluma asutamislepingu artikli 86 lõike 2 sätete raamistikku.
So, although the rendering service must be financed somehow, it does not have to be financed by means of incompatible aid.
Seega, isegi kui on tõsi, et loomsete jäätmete käitlemise teenust tuleb rahastada, ei ole ometi hädavajalik, et see rahastamine toimuks kokkusobimatu abi kaudu.
Financing could perfectly well be provided by a charge on users of the service that would then be reflected in the price paid for meat by consumers.
Kõnealune rahastamine võiks suurepäraselt olla kohustus, mida teenuse kasutajad peavad täitma ja mis kajastuks liha hinnas, mida maksavad tarbijad.
In addition, the levy discriminates between national products and similar imported products in a way likely to affect the development of trade to such an extent as is contrary to the interests of the Community.
Lisaks loob maks diskrimineerimise kohalike ning samalaadsete imporditud toodete vahel, ning mõjutab seega liikmesriikide kaubavahetuse arengut ühenduse huvidele vastupidises suunas.
They claim that this prevents the application of Article 86(2) of the Treaty.
See on takistuseks asutamislepingu artikli 86 lõike 2 kohaldamisele.
COMMENTS SUBMITTED BY THE L’ASSOCIATION DES ENTREPRISES DE PRODUITS ALIMENTAIRES ÉLABORÉS (ADEPALE) (ASSOCIATION OF FOOD PROCESSING INDUSTRIES)
TÖÖDELDUD TOIDUAINETE ETTEVÕTETE ASSOTSIATSIOONI (ADEPALE) ESITATUD MÄRKUSED
ADEPALE points out that the levy was introduced against the background of serious problems in destroying bovine carcases following the outbreak of BSE.
ADEPALE märgib, et maksu väljatöötamise alguses oli tõsiseid probleeme veiste lihakehade hävitamisega, seda seoses BSE levikuga.
However, most of the carcases that had to be destroyed were from dairy cattle, which produce meat only incidentally.
Kuid kõige suurem osa hävitamisele kuuluvaist lihakehadest pärinesid piimandussektorist, kus lihatootmine on teisejärguline tegevus.
Consequently, ADEPALE considers that imposing the levy specifically on ‘meat’ and totally exempting milk products is unacceptable.
Seega leiab ADEPALE, et maksu kehtestamine “liha” sektorile ja piimatoodetele antud täielik maksuvabastus ei ole vastuvõetavad.
More generally, if a levy had to be imposed on the sectors producing carcases to be destroyed, this should at least have been done in a non-discriminatory way. Therefore egg products should also have been included.
Üldisemalt, kui maksustada tuleb sektorid, mis toodavad hävitamisele kuuluvaid lihakehi, tuleb vähemalt seda tehes vältida diskrimineerimist; nii tuleks samu põhjendusi kohaldada ka munatoodetele.
Since the levy is applies to the value of meat products containing at least 10 % by weight of meat, it affects the various and varied ingredients of prepared dishes, such as plant products, packaging and, more generally, the fixed overheads and labour costs of undertakings producing prepared dishes.
Olles kohaldatav liha baasil valmistatud toodetele, mis sisaldavad liha vähemalt 10 % kaalust, mõjutab maks valmistoitude mitmesuguseid koostisosi, nagu taimsed tooted, pakendid ja üldisemalt valmistoite tootvate ettevõtete püsikulusid ja tööjõukulusid.
ADEPALE rejects the threshold of 10 % chosen by the French administration and takes the view that a meat product is a product in which meat accounts for most of the product weight.
ADEPALE lükkab tagasi Prantsuse ametivõimude poolt valitud 10 % taseme ja leiab, et liha baasil valmistatud toode on toode, mille kaalust enamiku moodustab liha.
ADEPALE also points out that the levy is, in practice, a tax on consumption, imposed in a discriminatory manner on the retail price of certain products.
Lisaks märgib ADEPALE, et tegemist on tarbimismaksuga, mis koormab diskrimineerivalt teatud toodete müügihinda tarbijatele.
This results in a significant difference in the competitiveness of products containing more than 10 % meat and all other foodstuffs, i.e. milk products, egg products, plant products and all prepared products containing less than 10 % meat.
Sellest tuleneb märkimisväärne vahe enam kui 10 % liha sisaldavate toodete ja kõigi teiste toiduainete, st nii piima- ja munatoodete ning taimsete toodete kui ka kõigi teiste vähem kui 10 % liha sisaldavate toodete vahel.
Finally, if the reason for the levy is to ensure public health, the financing of health monitoring is in theory, according ADEPALE, covered by Council Directive 96/43/EC amending and consolidating Directive 85/73/EEC in order to ensure financing of veterinary inspections and controls on live animals and certain animal products and amending Directives 90/675/EEC and 91/496/EEC [19] and its transposal into French law.
Lõpuks, kui maksu põhjenduseks on tervishoiu tagamine, siis selle sanitaarjärelevalve rahastamist käsitletakse ADEPALE andmetel üldiselt nõukogu 26. juuni 1996. aasta direktiivis 96/43/EÜ, millega muudetakse ja kodifitseeritakse direktiivi 85/73/EMÜ elusloomade ja teatavate loomsete toodete veterinaarkontrolli ja inspekteerimise rahastamise tagamise kohta, ja muudetakse direktiive 90/675/EMÜ ja 91/496/EMÜ, [19] ning kõnealuste direktiivide kajastumist Prantsuse õigussüsteemis.
COMMENTS SUBMITTED BY THE FÉDÉRATION DES ENTREPRISES DU COMMERCE ET DE LA DISTRIBUTION (FCD) (FEDERATION OF TRADERS AND DISTRIBUTORS)
KAUBANDUS- JA LEVITUSETTEVÕTETE LIIDU (FCD) ESITATUD MÄRKUSED
The FCD already took the view that the aid conferred two advantages, reducing the business risks that rendering undertakings normally had to face and eliminating a cost normally borne by livestock farmers and slaughterhouses, as producers of carcases and material seized at slaughterhouses.
FCD oli arvamusel, et abi annab kahekordse eelise: see piirab ettevõtja riske, mida tavaliselt peaks kandma loomsete jäätmete käitlemise ettevõtted, ja toob kaasa selle kulu kadumise, mis normaalselt oleks korjuseid ja loomajäätmeid tekitavate loomakasvatajate ja tapamajade eelarves.
The FCD stressed in particular that the French mechanism for financing the PRS was not compatible with Article 86(2) of the Treaty because no satisfactory measures had been introduced to ensure effective competition when public contracts were awarded for the rendering service and because the financing overcompensated for the cost of the service.
Praegu rõhutab FCD eelkõige, et Prantsuse abimeede on kokkusobimatu asutamislepingu artikli 86 lõikega 2, kuna puuduvad rahuldavad meetmed, mis tagaks tegeliku konkurentsi loomsete jäätmete käitlemise riigihangete omistamisel ning kuna selle teenuse rahastamisel esineb ülekompenseerimist.
The FCD also pointed out that the public financing received by the French rendering undertakings was intended not only to finance the PRS as defined by the legislation, but also to finance other activities not falling within the scope of that legislation, such as the destruction of animal meal produced both before and after the Community ban of December 2000, for which aid of EUR 205 million was paid to rendering undertakings as an emergency measure and without an invitation to tender.
FCD märgib ka, et avalikud fondid, mida Prantsuse loomsete jäätmete käitlejad kasutada said, olid suunatud mitte ainult seaduses määratletud avaliku teenuse rahastamisele, vaid ka teiste, seaduse rakendusvälja mitte kuuluvate tegevuste rahastamisele, nagu pärast 2000. aasta detsembris välja antud ühenduse keeldu toodetud kui ka enne seda kuupäeva toodetud kondijahude hävitamiseks, milleks olevat loomsete jäätmete käitlejatele makstud kiiresti ja ilma riigihanketa abi summas 205 miljonit eurot.
The FCD complained about a new illegal State aid introduced in 2002 and financed by means of the levy on meat purchases, granted to small butchers who themselves destroy the bones of the spinal column in direct contact with the spinal cord of bovine animals of more than 12 months old.
FCD kinnitab, et alates 2002. aastast eksisteerib uus illegaalne riigiabi, mida rahastatakse maksust liha ostude pealt, lihunike kasuks, kes hävitavad ise enam kui kaksteist kuud vanade veiste selgrookondid, mis on otseses kontaktis seljaüdiga.
They alleged that the aid amounted to EUR 20 million.
Selle abi summa olevat olnud 20 miljonit eurot.
COMMENTS SUBMITTED BY SPAIN
HISPAANIA ESITATUD MÄRKUSED
Spain criticises the fact that the scheme discriminates against imports of meat and meat products from other countries, since a levy was imposed on them but nothing was given in return and that the product of the levy solely benefited French livestock farmers and slaughterhouses.
Hispaania kinnitab asjaolu, et süsteem kahjustab liha ja lihatoodete importi teistest riikidest, kuna need peavad maksma maksu, saamata selle eest mingit kompensatsiooni, kuna maksutulu soodustab ainult Prantsuse loomakasvatajaid ja tapamaju.
It argues that the situation was aggravated in Spain by the abolition of all national aid with effect from 1 January 2002 and claim that all the costs of destroying meat waste were already included in the price of exported products.
Seda probleemi tugevdas Hispaanias asjaolu, et alates 1. jaanuarist 2002 kaotati selles riigis kõik siseriiklikud abikavad, ning et liha jäätmete hävitamise kulu oli juba eksporditud toodete hinna sisse arvatud.
With regard to fallen animals on holdings, they state that all aid was abolished from that same date and any expenditure incurred by farmers was covered by an insurance scheme.
Samuti kaotati sellest kuupäevast alates igasugune abi ettevõttest surnuna leitud loomade osas, loomakasvatajate võimalikud kulutused kattis kindlustussüsteem.
COMMENTS SUBMITTED BY FRANCE
PRANTSUSMAA ESITATUD MÄRKUSED
By letter dated 10 October 2002, the French authorities presented their comments on the Commission’s Decision to initiate the procedure provided for in Article 88(2) of the Treaty with regard to the aid in question.
oktoobri 2002. aasta kirjaga esitasid Prantsuse ametivõimud oma märkused komisjoni otsuse kohta algatada kõnealuse abi suhtes asutamislepingu artikli 88 lõikes 2 sätestatud menetlus.
In response to a request from the Commission, additional information was sent by letter dated 23 September 2004.
Komisjoni palvel saadeti täiendavat teavet 23. septembri 2004. aasta kirjaga.
The French authorities deemed it necessary briefly to recall the general financing of the PRS.
Prantsuse ametivõimud pidasid vajalikuks lühidalt meelde tuletada jäätmekäitlusteenuse üldist tausta.
They explained that the PRS was established by Law No 96-1139 of 26 December 1996 against the background of the BSE crisis.
Nad selgitasid niisiis, et jäätmekäitlusteenus kehtestati 26. detsembri 1996. aasta seadusega nr 96-1139 BSE kriisi kontekstis.
This Law forms part of a health system comprising two basic Decrees:
Kõnealune seadus kuulub sanitaarkorraldusse, mis sisaldab ennekõike kaht olulist määrust:
a Decree of 28 June 1996 amending a Decree of 30 December 1991 and providing for the incineration of finished products manufactured from high-risk material, defined as farm animals not slaughtered for human consumption, other animal carcases, animals slaughtered as a disease-control measure, animal waste presenting clinical signs of a disease communicable to man or other animals, animals dying during transport and animal waste presenting a risk to human or animal health,
juuni 1996. aasta määrus, millega muudeti 30. detsembri 1991. aasta määrust ja sätestati selliste kõrge riskiastmega lõpp-produktide põletamine, nagu seda on tapetud farmiloomad, mis ei ole mõeldud inimesele tarbimiseks, teised loomakorjused, haiguse vastu võitlemise programmi raames tapetud loomad, inimestele või teistele loomadele edasikanduvate haiguste kliiniliste tunnustega loomsed jäätmed, transpordi käigus hukkunud loomad, loomsed jäätmed, mis seavad ohtu inimeste või loomade tervise,
a Decree of 10 September 1996 suspending the marketing and release for consumption of certain ruminant tissue and of products incorporating such tissue, known as specified risk material (SRM).
septembri 1996. aasta määrus, millega katkestati teatavate mäletsejate kudede ja neid sisaldavate toodete, nn eririskiga toorainete, turule- ja käibelelaskmine.
This Decree suspended the marketing and use of the brain, the spinal cord and the eyes of certain bovine, ovine and caprine animals on the same conditions as high-risk products.
See määrus sätestas teatavate veiste, lammaste ja kitsede peaaju, seljaüdi ja silmade turulepääsu katkestamise ning nende maksustamise samadel tingimustel kui kõrge riskitasemega toodete puhul.
These Decrees, adopted to ensure consumer health, prohibited, as a precautionary measure, the introduction of the listed products into the food chain and made their incineration obligatory.
Need määrused, mis võeti vastu tarbijate tervise kaitse tagamiseks, keelasid (ettevaatusabinõuna) loetletud toodete lisamise toiduahelasse ja muutsid nende põletamise kohustuslikuks.
According to the French authorities, these provisions were pointless unless they formed part of a system that guaranteed total effectiveness.
Prantsuse ametivõimude arvates oleks neil korraldustel mõte vaid siis, kui need kuuluksid süsteemi, mis tagaks täieliku efektiivsuse.
This was not the case with the rendering scheme laid down by Law No 75-1336 of 31 December 1975 supplementing and amending the Code rural as regards the rendering industry [20], which was based on adding value to the products collected by the rendering undertaking in exchange for a monopoly on collection in a given area.
Nii ei olnud loomsete jäätmete käitlemise korraga, mis tulenes 1975. aasta 31. detsembri seadusest nr 75-1336, millega täiendati ja muudeti põllumajandusseadustikku loomsete jäätmete käitlemise tööstuse osas, [20] ning mis tugines jäätmete käitleja poolt kogutud toodete väärtustamisele, andes vastutasuks monopoolsed õigused jäätmete kogumiseks teatud piirkonnas.
Under these conditions, the French authorities decided to establish a public rendering service responsible for collecting and destroying all specified high-risk material intended for incineration.
Neil tingimustel on Prantsuse ametivõimud otsustanud luua loomsete jäätmete käitlemise avaliku teenuse, mis oleks vastutav kõigi põletamisele määratud kõrge riskiastmega ainete kogumise ja hävitamise eest.
Article 264 of the Code rural, as amended by Law No 96-1139 of 26 December 1996, lays down that ‘the collection and destruction of animal carcases and meat and offal seized at slaughterhouses recognised as being unfit for human or animal consumption are tasks that come within the remit of the State’.
Prantsuse põllumajandusseadustiku artikkel 264, mida muudeti 26. detsembri 1996. aasta seadusega nr 96-1139, sätestab: “loomakorjuste ning inimestele ja loomadele tapamaja poolt toiduks kõlbmatuks tunnistatud liha ja rupskite kogumine ja hävitamine on avaliku teenuse ülesanne, mis kuulub riigi pädevusse.”
Since the adoption of Law No 2001-1275 of 28 December 2001, the previsions have explicitly mentioned SRM, which the PRS dealt with in the form of material seized at slaughterhouses.
Alates 28. detsembri 2001. aasta seadusest nr 2001-1275 on neis sätetes selgelt välja toodud kõrge riskiastmega ainete mõiste, mis kuulus tapamajja toodud jäätmetena jäätmekäitlusteenuse raamidesse.
The French authorities pointed out to the Commission that the PRS only covered products presenting a risk to human or animal health, i.e. approximately 10 % of animal waste in 1996, with other by-products of animal production continuing to be collected under contracts governed by private law.
Selles osas täpsustasid Prantsuse ametivõimud komisjonile, et jäätmekäitlusteenus on kohaldatav vaid inimeste või loomade tervisele sanitaarriski kujutavatele toodetele, ehk umbes 10 % loomsetest jäätmetest aastal 1996, teised loomsed subproduktid kogutakse endiselt kokku eraõigusliku lepingu raames.
This increased to 30 % as from 2000, because the list of specified risk material was extended.
Alates aastast 2000 on see näitaja tõusnud 30 %ni, kuna eririskiga toorainete loetelu pikendati.
This scheme differs from that established by Decree No 2000-1166 of 1 December 2000 [21] instituting a compensation scheme for manufacturers of certain meals and fats prohibited in the manufacture of animal feedingstuffs by the Decree of 14 November 2000.
See meede eristub sellest, mis kehtestati 1. detsembri 2000. aasta määrusega nr 2000-1166, [21] millega loodi uus kompensatsioonivahend ettevõtetele, kes toodavad teatud jahusid ja rasvu, mille kasutamine loomasööda valmistamisel on 14. novembri 2000. aasta määrusega keelatud.
This latter scheme was notified to the Commission on 18 January 2002.
Viimatinimetatud meetmest teavitati komisjoni 18. jaanuaril 2002.
With regard to meal, the French authorities point out that the PRS is only responsible for the incineration of meal manufactured from the products collected by the PRS.
Kondijahude osas täpsustavad Prantsuse ametivõimud, et jäätmekäitlusteenus tegeleb vaid kõnealuse teenuse raames kogutud toodete töötlemise tagajärjel tekkinud jahude põletamisega.
It does not finance the incineration of products resulting from the ban on using meal in animal feedingstuffs.
Selle abil ei rahastata nende toodete põletamist, mis on jahude loomasöödaks kasutamise keelu tulemuseks.
The PRS was financed from 1 January 1997 to 31 December 2000 by a levy, provided for in Article 1 of Law No 96-1139 of 26 December 1996, the product of which was paid into a fund managed by the CNASEA.
Jäätmekäitlusteenuse rahastamine tagati 1. jaanuarist 1997 kuni 31. detsembrini 2000 maksu abil, mis sätestati 26. detsembri 1996. aasta seaduse nr 96-1139 artikliga 1 ja mis suunati CNASEA hallatavasse fondi.
From 1 January 2001, the service was financed from the national budget.
Alates 1. jaanuarist 2001 on teenuse rahastamine tagatud riigieelarvest.
REGARDING THE EXISTENCE OF AID TO RENDERING UNDERTAKINGS
ABI OLEMASOLUST LOOMSETE JÄÄTMETE KÄITLEMISE ETTEVÕTETELE
The French authorities point out that, under points 27 to 48 of the Decision to open the procedure, the Commission admits that the PRS, justified for reasons of public health and environmental protection, could be of general interest within the meaning of Article 86(2) of the Treaty.
Prantsuse ametivõimud märgivad, et menetluse algatamise otsuse punktides 27–48 tunnistab komisjon, et jäätmekäitlusteenus, mis on põhjendatud tervishoiu- ja keskkonnakaitse eesmärkidega, võib kuuluda üldise majandushuvi mõiste alla asutamislepingu artikli 86 lõike 2 tähenduses.
The Commission questioned, in particular, the remuneration from public funds of the undertakings responsible for the PRS.
Komisjon tundis huvi eelkõige loomsete jäätmete käitlemise avalikku teenust osutavate ettevõtete tasustamise vastu avalikest fondidest.
The French authorities explained that the total amount paid to rendering undertakings for the period 1997-2002 was EUR 828552389 and corresponded to the total expenditure on the public rendering service (PRS).
Prantsuse ametivõimud selgitasid, et loomsete jäätmete käitlemise ettevõtetele makstud kogusumma ajavahemikus 1997–2002 oli 828552389 eurot. See vastab täielikult loomsete jäätmete käitlemise avaliku teenuse kulutuste suurusele.
Amounts were paid to the undertakings either following the award of public contracts or following requisition orders.
Summad maksti ettevõtetele välja kas seoses riigihangete või teenuste osutamise kohustuse kehtestamisega.
Invitations to tender were usually issued at departmental or regional level, as were requisitions, for which prefectoral decrees were issued.
Riigihanked viidi enamasti läbi departemangu ja regiooni tasandil, nagu ka teenuste osutamise kohustuse kehtestamine, mis teostati prefekti määruse alusel.
Given the rules for awarding public contracts and those governing requisitions, the French authorities take the view that the payments made could not have had an impact on any competitive activities of the beneficiary undertakings.
Võttes arvesse riigihanke omistamise tingimusi ja kohustuslikele teenustele kohaldatavaid õigusakte, leiavad Prantsuse ametivõimud, et on välistatud, et teostatud maksetel oleks võinud olla mõju kasusaanud ettevõtete võimalikule konkureerivale tegevusele.
The French authorities state that, under Article 264-2 of the Code rural, as amended by Decree No 96-1229 of 27 December 1996 on the public rendering service and amending the Code rural [22], as amended by Decree No 97-1005 of 30 October 1997 [23], the PRS is subject to the procedures for the award of public contracts.
Prantsuse ametivõimud märgivad, et vastavalt põllumajandusseadustiku artikli 264 lõikele 2, pärast selle muutmist 27. detsembri 1996. aasta määrusega nr 96-1229, mis käsitleb loomsete jäätmete käitlemise avalikku teenust ja millega muudeti põllumajandusseadustikku, [22] muudetud 30. oktoobri 1997. aasta määrusega nr 97-1005, [23] kohaldatakse jäätmekäitlusteenusele riigihangete korraldamise protseduuri.
Thus, Article 264-2 of the Code rural lays down in particular:
Nii sätestab jäätmekäitlusteenuse artikkel 264-2 eelkõige:
‘I –
“I —