natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The companies should wish changes and be ready for them, which in turn demands changes in management practices and a desire to introduce new technologies and smart solutions.
Ettevõtted peavad muutusi tahtma ja nendeks valmis olema, mis omakorda nõuab muutusi juhtimisharjumustes ning soovi võtta kasutusele uusi tehnoloogiaid ja tarku lahendusi.
Three strategic parties – industry, state and academia could find common ways for the formulation and analysis of the problems and seeking funding through these networks.
Nende kaudu saaksid kolm strateegilist osapoolt – tööstus, riik ja akadeemia – otsida ühiseid viise probleemide sõnastamiseks, analüüsiks ja ka rahastuse leidmiseks.
Possible innovative solutions could be tested, the pilot projects carried out and open cooperation exercised in the format of the cooperation centres.
Koostöökeskuste formaadis saaks katsetada ka võimalikke uudseid lahendusi, viia läbi katseprojekte ja harjutada avatud koostööd.
Herewith, for the involvement of different types of organisations and making the contact, it is necessary to ensure openness and trust without which the companies would not risk to share their data with these who have the knowledge of data analysis.
Seejuures on eri tüüpi organisatsioonide kaasamiseks ja kontakti loomiseks vaja tagada avatus ja usaldus, milleta ei riskiks ettevõtted oma andmeid jagada nendega, kes oskavad andmeid analüüsida.
It is equally important to support the promotion of smart manufacturing with politics.
Sama oluline on toetada poliitikaga targa tootmise edendamist.
Although the industries must institutionalise their own changes, the states can help overcome the risky chasms between the parties who follow different logic, by supporting the risk investments and favouring cooperation between different sectors.
Kuigi tööstusharud peavad ise oma muudatused ellu kutsuma, saavad riigid aidata ületada riskantseid kuristikke erinevat loogikat järgivate osapoolte vahel, toetades riskiinvesteeringuid ja soosides koostööd eri sektorite vahel.
The companies, state and universities as well as research institutions can this way change the future production more flexible, efficient and high quality.
Ettevõtted, riik ja ülikoolid ning uurimisasutused saavad niimoodi koos muuta tuleviku tootmise paindlikumaks, tõhusamaks ja kvaliteetsemaks.
See also: Andrew Kusiak.
Vt ka: Andrew Kusiak.
A HIDDEN GOLDMINE – ARCHIVES
ARHIIVIDE KULLAAUK
Urmas Kõljalg writes that the nature archives become the treasury of knowledge with vital importance in the globally changing world.
Globaalselt muutuvas maailmas saavad loodusarhiividest elulise tähtsusega teadmiste varasalved, kirjutab akadeemik Urmas Kõljalg.
At this time when the world changes faster and faster and the wildlife have to cope under ever-increasing pressure, it is extremely important to possess knowledge on a long enough time line for understanding changes and making essential decisions.
Ajal, mil maailm muutub aina kiiremini ja elusloodus peab aina suurema surve all hakkama saama, on ülioluline omada muutuste mõistmiseks ja hädavajalike otsuste tegemiseks võimalikult pika aja kohta käivaid teadmisi.
Thanks to the centuries-long work of the previous generations of scientists, we fortunately have a decent treasury of sources from where we can gain such knowledge.
Tänu eelmiste põlvede teadlaste aastasadu väldanud tööle on meil õnneks olemas korralik varasalv allikaid, kust selliseid teadmisi ammutada.
Some of them have preserved as publications, others in life science collections or the nature archives.
Osa neist on säilinud kirjatükkidena, teised loodusteaduslikes kogudes ehk loodusarhiivides.
Historically it has been usual that the publications were deposited in the libraries; the herborised leaves of plants, stuffed animals, needled insects and the biological samples until DNA were kept in the natural history museums.
Ajalooliselt on läinud nii, et kirjatükid paigutati raamatukogudesse, taimede herbaarlehed, loomade topised, nõelastatud putukad ja bioloogilised proovid kuni DNAni välja leidsid talletamist loodusmuuseumides.
Kurt Vonnegut splendidly perceived the mentality of destruction in his 1959 novel “The Sirens of Titan” by describing the world where the human race that has destroyed its own history, sums up the years after the death of Jesus Christ as follows,
Hävitamise meelsust tabas suurepäraselt Kurt Vonnegut 1959. aasta romaanis „Titaani sireenid”, kirjeldades maailma, kus iseenda ajaloo hävitanud inimkond summeerib Kristuse surmale järgnenud aastaid järgmiselt:
In fact, it must be admitted that by 1959, already hundreds of millions of stuffed animals, mushrooms, plants and other creatures had been preserved in the scientific collections of nature museums.
Tõele au andes tuleb tunnistada, et 1959. aastaks oli loodusmuuseumide teaduskogudes talletatud juba sadu miljoneid prepareeritud loomi, seeni, taimi ja muid elukaid.
Currently, there are approximately 2 billion prepared organisms only in the collections in Europe that represent more than 80% of the species described by science, including the already extinct ones.
Praegu on ainuüksi Euroopa kogudes ligi 2 miljardit prepareeritud organismi, mis esindavad enam kui 80 protsenti teaduse kirjeldatud liikidest, sealhulgas ka nüüdseks väljasurnutest.
Storing a growing number of physical samples certainly requires ever more space and money, wherefore many institutions have started to look for a new owner for the collections or even destroy them.
Kasvava hulga füüsiliste proovide talletamine võtab mõistagi aina rohkem ruumi ja raha, mistõttu on paljud asutused hakanud otsima kogudele uut peremeest või neid lausa hävitama.
It is an extremely serious problem that substantively destroys the knowledge, collected by researchers without the possibility of restoring it.
Tegemist on äärmiselt tõsise probleemiga, mis sisuliselt hävitab uurijate kogutud teadmust võimaluseta seda taastada.
As we cannot travel back in time and collect samples of specific species or soil from a certain place, such kind of destruction robs us of opportunities to assess the speed and extent of global changes that have taken place, and on this basis make essential conclusions about present processes.
Kuna me ei saa ajas tagasi minna ning koguda kindlast kohast kindla liigi või mulla proove, võtab selline hävitustöö meilt ka võimaluse hinnata toimunud globaalsete muutuste kiirust ja ulatust ning teha selle põhjal olulisi järeldusi tänapäeval toimuva kohta.
But science itself turned out to be the saviour of the collections, and due to a fast leap in the molecular biology and the digital technologies that took place some thirty years ago, the natural archives have become gold mines, figuratively speaking.
Kogude päästjaks osutus aga teadus ise ning tänu ligi kolmkümmend aastat tagasi molekulaarbioloogias ja digitaalsetes tehnoloogiates toimunud kiirele arenguhüppele on loodusarhiividest saanud nüüd piltlikult öeldes lausa kullakaevandused.
By the end of the last century it was clear that we can separate DNA also from a very old but well preserved biological tissue and determine the genome of that species.
Eelmise sajandi lõpuks oli selge, et me saame ka väga vanast, kuid hästi hoitud bioloogilisest koest eraldada DNAd ning määrata selle liigi genoomi.
The most outstanding example is our own extinct sister species, Homo neanderthalensis, whose genome has been sequenced by now just due to the material stored in the collections.
Väljapaistvamaks näiteks on siin meie enda väljasurnud sõsarliik Homo neanderthalensis, mille genoom on nüüdseks järjendatud just tänu kogudes talletatud materjalile.
The majority of the two billion biological samples that are stored in the European collections can be analysed by genetic, biochemical or other methods, in order to answer globally important questions related to, for example, climate changes.
Enamikku Euroopa loodusarhiivides talletatud kahest miljardist bioloogilisest proovist saab geneetiliselt või ka biokeemiliste või muude meetoditega uurida, et vastata näiteks kliimamuutustega seotud globaalse tähtsusega küsimustele.
For the time being the development has gone so far that the collections have become a currency, the destruction of which no serious research institution would even think about.
Praeguseks on areng jõudnud nii kaugele, et kogudest on saanud valuuta, mille hävitamist ei võta tõsised teadusasutused enam isegi kaalumisele.
Another saviour of the collections is the digitisation of archives, and neither Kurt Vonnegut nor his character Winston Niles Rumfoord had a clue about such possibilities.
Teiseks kogude päästjaks on osutunud digiarhiivindus, mille võimalustest ei olnud Kurt Vonnegutil ega tema tegelasel Winston Niles Rumfoodil õrna aimugi.
The management and analysis of billions of organisms stored in the collections and in the related huge databases would not be possible without the web-based digital archives.
Miljardite kogudes talletatud organismide ja nendega seotud hiiglaslike andmestike haldus ja analüüs ei ole võimalik veebipõhise digiarhiivita.
During the last couple of decades, several digital archive systems have been developed and Estonia is definitely in the forefront (see e.g. https://plutof.ut.ee; http://www.gbif.org).
Viimase paarikümne aasta jooksul on arendatud mitu digiarhiivide süsteemi ja Eesti on siin kindlalt esirinnas (vt näiteks https://plutof.ut.ee; http:// www.gbif.org).
The natural archives can be reasonably used only if the wealth contained therein can be easily searched and analysed.
Loodusarhiivid on mõistlikult kasutatavad vaid siis, kui neis sisalduv vara on lihtsasti otsitav ja analüüsitav.
The universities and scientific institutions who seriously consider destroying these scientific facts have run their course.
Ülikoolid ja teadusasutused, kes kaaluvad tõsiselt nende teaduslike faktide hävitamist, on ise ajale jalgu jäänud.
Nature| Editorial.
Vt ka: Nature| Editorial.
How wide is the basis of the newest technology and how manytheoretical studies, seemingly impractical in every way, are cemented therein?
Kui lai on uusima tehnoloogia vundament ja kui palju on selles tsementeeritud pealtnäha absoluutselt eluvõõraid teoreetilisi uuringuid?
Tarmo Soomere, President of the Estonian Academy of Sciences writes that a recent analysis of correlations between patents and scientific articles surprisingly shows that practically all of the creative production in world science has been used.
Värskest patentide ja teadusartiklite seose analüüsist tuleb üllatusena välja, et kasutusse on läinud peaaegu kogu maailma teadusloome, kirjutab Eesti Teaduste Akadeemia president Tarmo Soomere.
The modern scientific landscape has grown extremely large, complex, and diversified.
Nüüdisaegne teadusmaastik on kasvanud äärmiselt suureks, keerukaks ja mitmeharuliseks.
One may easily get an impression that even light-years are separating it from real life, and in order to create real values needed for the society it is necessary to stay away from the complex theories as far as possible and delve into practical applications only.
Kergesti võib tekkida tunne, nagu lahutaks seda tegelikust elust lausa valgusaastad ning et ühiskonnale vajalike reaalsete väärtuste loomiseks tuleks keerukatest teooriatest hoida võimalikult kaugele ja süveneda vaid praktilistesse rakendustesse.
Such kind of illusion is intensified by an enormous volume of the existing scientific information and the increasing pace of growth.
Seda illusiooni võimendab olemasoleva teadusinfo meeletu maht ja hoogustuv kasvutempo.
The world’s biggest database of proper scientific publications, Clarivate Analytics (former Web of Science, WoS) contains information about more than 55 million units.
Maailma suurim korralike teaduspublikatsioonide andmebaas Clarivate Analytics (varem Web of Science, WoS) sisaldab praegu teavet enam kui 55 miljoni ühiku kohta.
Articles are added there six times faster than during the last half a century.
Artikleid lisandub sinna kuus korda kiiremini kui poole sajandi eest.
Working with such an inconceivably large data volume is extremely difficult.
Sellise hoomamatu andmemahuga töötamine on äärmiselt raske.
Understandably, it becomes increasingly more complicated to find amid the immense amount of data the right ideas that would allow rapid manufacturing of some awesome profit making product.
Mõistetavalt on järjest keerukam leida sealt ideid, mille alusel saaks kiiresti valmis teha mõne vinget kasumit teeniva toote.
Simple ideas have already been used and engineers and developers do not have time to dig deeper into the heaps of publications.
Lihtsad ideed on juba ära kasutatud ja publikatsioonide lasusse sügavamale kaevumiseks napib inseneridel ja arendajatel aega.
No wonder that more and more often the claims can be heard and seen that the majority of the scientific articles and especially theoretical researches are totally useless.
Pole siis ime, et üha sagedamini on kuulda ja näha väiteid, nagu oleks lõviosa teadusartiklitest ja eriti teoreetilistest uuringutest täiesti kasutud.
If the physicists hear this, they make loud noise over it and bang LED lamps and graphene on the table as simple examples, the mathematicians are often sadly silent.
Kui füüsikud teevad seda kuuldes bassihäält ja lihtsate näidetena leedlambid ja grafeeni lauale lajatavad, on matemaatikud sageli nukralt vait.
However, for example, Riemannian geometry that was regarded as useless for a long time, is one of the key components in the operation of the GPS systems and the advancements in the mathematical statistics during the last half-century form the basis for forecasting extreme climate phenomena.
Ometi on näiteks kaua aega täiesti kasutuks peetud Riemanni geomeetria üks võtmekomponente GPS-süsteemide töös ja matemaatilise statistika viimase poolsajandi edusammud aluseks ekstreemsete ilmastikunähtuste prognoosimisel.
How wide is the foundation of the newest technology and how many seemingly absolutely impractical theoretical studies are cemented therein became clear in the researches published in the journal Science in August.
Kui lai on uusima tehnoloogia vundament ja kui palju on selles tsemen- teeritud pealtnäha absoluutselt eluvõõraid teoreetilisi uuringuid, selgus augustis ajakirjas Science avaldatud uuringutes.
Standing on the shoulders of the giants and the use of earlier information for the creation of new content is expressed in the scientific world by referring to the existing scientific publications.
Teadusmaailmas väljendub hiiglaste õlgadel seismine ja varasema info kasutamine uue sisu loomiseks olemasolevatele teaduspublikatsioonidele viitamises.
The connections appearing this way show whether or how much the patents used for protecting the technologies in the industry rely on earlier scientific work.
Nõnda ilmnevad sidemed näitavad, kas või kui palju toetuvad tööstuses kasutatavate tehnoloogiate kaitsmiseks koostatud patendid varasemale teadustööle.
Mohammad Ahmadpoor and Benjamin Jones* checked how 4.8 million patents granted in the United States during 1976-2015 were interconnected with 32 million scientific articles published during 1945-2014 and reflected in the database of WoS.
Mohammad Ahmadpoor ja Benjamin Jones* kontrollisid, kuidas on omavahel seotud 4,8 miljonit USAs 1976–2015 kaitstud patenti aastail 1945–2014 ilmunud ja WoSi andmebaasis kajastatud 32 miljoni teadusartikliga.
Nearly half of these articles have not been cited at all in the works of others, wherefore their connection with the technological development cannot be identified right now.
Peaaegu pooli neist artiklitest ei ole teistes töödes üldse tsiteeritud, mistõttu ei saa nende seost tehnoloogia arenguga praegu tuvastada.
Therefore, these were discarded.
Seetõttu jäeti need kõrvale.
Relying on earlier scientific achievements often takes place as a multi-stage chain.
Varasematele teadussaavutustele toetumine toimub sageli mitmeastmelise ketina.
A big part of patents refers only to the earlier patents.
Suur osa patente viitab ainult varasematele patentidele.
Scientific articles also rely generally on many of the earlier results.
Samuti toetuvad teadusartiklid üldjuhul paljudele varasematele tulemustele.
They often come from very different scientific fields.
Need pärinevad tihti väga erinevatest teadusvaldkondadest.
When such work is cited in the patent, indirectly much longer knowledge chain is used.
Kui patendis sellist tööd tsiteeritakse, kasutatakse kaudselt hoopis pikemat teadmiste ahelat.
Merely one sixth of patents refer directly to the scientific articles (in other words rely on them).
Otseselt teadusartiklitele viitab (teisisõnu, neile toetub) vaid napp kuuendik patentidest.
There are altogether 1.4 million references to the articles of WoS database in them.
Nendes on kokku 1,4 miljonit viidet WoSi andmebaasi artiklitele.
These figures are as the tip of the iceberg and reflect only a fraction of the information flow.
Toodud arvud on kui jäämäe veepealne osa ja peegeldavad vaid murdosa info liikumisest.
In the case of more than 60 per cent of all the patents, the chain reaches the articles in WoS database only through a couple of patents.
Enam kui 60 protsendi puhul kõigist patentidest ulatub ahel vaid paari-kolme patendi kaudu WoSi andmebaasis kajastatud artikliteni.
In other words, nearly two-thirds of all the U.S. patents rely in one way or another on the scientific research results of the last 70 years.
Teisisõnu, ligi kaks kolmandikku kõigist USA patentidest toetuvad ühel või teisel moel viimase 70 aasta teadustulemustele.
As new articles are added faster and faster, there is reason to believe that the remaining 20 per cent that has not yet been used are, for the most part, just too new.
Kuna uusi artikleid lisandub järjest kiiremini, on alust arvata, et ülejäänud 20 protsenti, mida ei ole veel kasutatud, on enamasti lihtsalt liiga uued.
WoS database covers nearly the entire spectrum of theoretical studies and a considerable part of the social sciences and humanities.
WoSi andmebaas katab peaaegu kogu teoreetiliste uuringute spektri ning arvestatava osa sotsiaal- ja humanitaarteadustest.
Hereby, resulting from these figures, almost the entire scientific creative work has been used.
Seega järeldub neist arvudest, et kasutusse on läinud peaaegu kogu maailma teadusloome.
Articles dealing with the issues of molecular biology, superconductivity technology, artificial intelligence and modern chemistry reach the production along the shortest way.
Kõige lühemat teed pidi jõuavad tootmisse molekulaarbioloogiat, ülijuhtivuse tehnoloogiat, tehisintellekti ja nüüdisaegse keemia küsimusi käsitlevad artiklid.
In their case, the chain consists of less than 1.5 links in the world of patents.
Nende puhul koosneb kõnesolev ahel patentide maailmas keskmiselt vähem kui 1,5 lülist.
Thus, the majority of the patents of these domains rely directly on scientific research results.
Seega toetub enamik nende valdkondade patente otse teadustulemustele.
However, the chains are very long for the patents that protect the renewal of such classical products like locks, buttons or armchairs.
Väga pikad on aga ahelad patentide puhul, millega kaitstakse selliste klassikaliste toodete uuendusi, nagu lukud, nööbid või tugitoolid.
There the reliance on four-five generations of patents is usual.
Seal on tavaline toetumine neljale-viiele patentide põlvkonnale.
Information from mathematics to production moves along the longest chain.
Kõige pikemat ahelat pidi liigub info matemaatikast tootmisse.
Nevertheless, this chain is not excessively long.
Seegi ahel ei ole aga ülemäära pikk.
The chain is the shortest (only a little more than two steps) from the nano studies, the material science and the computer science to the patent protected applications.
Kõige lühem (vaid veidi enam kui kaks sammu) on kett nanomaailma uuringutest, materjaliteadusest ja arvutiteadusest patentidega kaitstud rakendusteni.
The longer the chain the more time it takes for implementation of the scientific research results.
Mida pikem ahel, seda rohkem kulub aega teadustulemuste rakendamiseks.
In no case does it happen as fast as the politicians wish, or our science funding system longs for.
Ühelgi juhul ei sünni see nii kiiresti, kui poliitikud tahaksid või meie praegune teadusrahastuse süsteem igatseks.
This seems perfectly reasonable and even surprisingly short time, especially considering the indirect support these researches give for the patents.
See tundub täiesti mõistlik ja isegi üllatavalt lühike aeg, eriti arvestades, kui paljudele patentidele on seda laadi uuringud kaudseks toeks.
Currently, in Estonia, approximately 60% of the research and development funding is provided by the state budget, from where it mainly moves to the universities and scientific institutes.
Eestis tuleb praegu ligikaudu 60 protsenti kogu teadus- ja arendustegevuse finantseerimisest riigieelarvest, kust see liigub põhiosas ülikoolidesse ja teadusinstituutidesse.
40% is added by private entrepreneurship.
Eraettevõtlus lisab sellele 40 protsenti.
It is different in many developed countries.
Paljudes arenenud riikides on teisiti.
This analysis shows that reaching this level may become a kind of development accelerator.
Kõnesolev analüüs näitab, et selleni jõudmine võiks osutuda omamoodi arengukiirendiks.
The chains of use of information regarding the scientific research work carried out in the universities are significantly longer than in the case of private companies.
Nii on ülikoolides tehtava teadustöö puhul info kasutamise ahelad märgatavalt pikemad kui erafirmade puhul.
0.4 steps is the difference on an average.
Vahe on keskmiselt 0,4 sammu.
In the case of molecular biology and computer science this already means strategic lag.
Molekulaarbioloogia ja arvutiteaduse puhul tähendab see juba strateegilist mahajäämust.
THE REVOLUTION IN GEOLOGY AND ITS MANIFESTATIONS IN ESTONIA
REVOLUTSIOONIST GEOLOOGIAS JA SELLE ILMINGUTEST EESTIS
The emergence of plate tectonics during a decade changed profoundly the understanding of scientists of the geological structure and development of our planet.
Laamtektoonika esiletõus kümmekonna aasta jooksul muutis põhjalikult teadlaste arusaama meie planeedi geoloogilisest ehitusest ja arenemisest.
The concept hitherto of almost unchanging stationary continents was replaced by the knowledge that the Earth’s crust was formed of large (mostly the size of a continent or bigger) dynamic plates that drifted slowly on a relatively liquid substance of the mantle.
Senine käsitus peaaegu muutumatutest paigal püsivatest mandritest asendus teadmisega, et maakoore moodustavad suured (enamasti kontinendisuurused või suuremad) dünaamilised laamad, mis triivivad aeglaselt suhteliselt vedelal vahevöö ainesel.
This change from a fixed worldview to a mobile one can be boldly considered a revolution (according to the definition in “Estonian Encyclopedia”, a revolution is a fast and drastic change of status or situation) that principally put several global deep geological phenomena, like earthquakes and volcanism and the related processes, like climate changes and biodiversity, in a new light.
Seda muutust fiksistlikust maailmavaatest mobilistlikuks võib julgesti nimetada revolutsiooniks („Eesti entsüklopeedia” definitsiooni järgi on revolutsioon seisundi või olukorra kiire ja murranguline muutumine), mis seadis põhimõtteliselt uude valgusse hulga süvageoloogilisi globaalseid nähtusi, nagu maavärinad ja vulkanism, ning seotud protsessid, nagu kliimamuutused ja bioloogiline mitmekesisus.
Indirect impact of the change of geological outlook clearly extends to the local level also, including the circumstances concerning the extraction of mineral resources, and water supply.
Geoloogilise maailmapildi muutumise kaudne mõju ulatub selgesti ka kohalikule tasandile, sh maavarade kaevandamise ja veevarustusega seotud asjaoludele.
Today we know that the Earth’s crust consists of six large and a number of smaller continents that have changed over the time.
Tänaseks teame, et planeet Maa koor koosneb kuuest suurest ja hulgast väiksemast aja jooksul muutunud kontinendist.