natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Elisabeth Dorbek-Kolin (Estonian University of Life Sciences): “Cryptosporidiosis – an unknown enemy?”
Elisabeth Dorbek-Kolin (Eesti maaülikool): „Krüptosporidioos – tundmatu vaenlane?”
Andrea Giudici (Tallinn University of Technology): “Pollution monitoring technology in the Gulf of Finland”
Andrea Giudici (Tallinna tehnikaülikool): „Saaste jälgimise tehnoloogia Soome lahes”
Elise Joonas (National Institute of Chemical Physics and Biophysics): “Micro-Algae vs. nanoparticles: is difference an advantage or does the toughest win?”
Elise Joonas (keemilise ja bioloogilise füüsika instituut): „Mikrovetikad vs nanoosakesed: kas erinevus rikastab või visam võidab?”
Tiina Laansalu (Institute of the Estonian Language): “Nomen est omen – what place names can tell us”
Tiina Laansalu (eesti keele instituut): „Nomen est omen – ehk millest räägivad kohanimed”
Oliver Laas (Tallinn University): “Virtuality = Reality?”
Oliver Laas (Tallinna ülikool): „Virtuaalsus = tegelikkus?”
Madis Uuemaa (Tallinn University of Technology): “On the verge of digital power networks”.
Madis Uuemaa (Tallinna tehnikaülikool): „Digitaalsete elektrivõrkude lävel”
The winning clips aired on the “Science in 3 Minutes” show on the national television channel ETV from December 5 to December 28.
Võiduklipid jõudsid saatesarjana „Teadus 3 minutiga” ETV eetrisse 5.–28. detsembrini.
SCIENCE BREAKFASTS AND AFTERNOONS
TEADUSHOMMIKUD JA -ÕHTUD
Since spring 2015 the Academy of Sciences has regularly invited representatives of the media, academic circles and various socio-political stakeholders to roundtable discussions.
Alates 2015. aasta kevadest kutsub akadeemia regulaarselt ühe laua taha meedia, akadeemiliste ringkondade ja mitmesuguste ühiskondlik-poliitiliste osapoolte esindajaid.
In a relaxed, academically free and inspiring atmosphere (with morning coffee or afternoon snacks), societal challenges and cooperation opportunities are discussed.
Vahetus, sundimatus, akadeemiliselt vabas ning inspireerivas õhkkonnas (hommikukohvi või pärastlõunaste suupistete juures) lahatakse ühiskondlikult olulisi probleeme ja otsitakse koostöövõimalusi.
The aim is to generate smart initiatives by holding a holistic view as wide as possible.
Püütakse võimalikult laia tervikpilti silme ees hoides genereerida nutikaid algatusi.
The meetings were supported by TeaMe+ and the European Regional Development Fund.
„TeaMe+” ja Euroopa Liidu regionaalarengu fond.
February 9 – meeting with media representatives that was organised in cooperation with the Estonian Association of Science Journalists.
9. veebruar – koostöös teadusajakirjanike seltsiga organiseeritud kohtumine meedia esindajatega.
Tiit Kändler, who recently received the Tiiu Sild Memorial Lifetime Achievement Award for communication of science and technology, gave a speech on the topic “Viewing the world from the perspective of a science journalist”.
Tiit Kändler, kes oli hiljuti pälvinud Tiiu Silla nimelise elutööpreemia pikaajalise süstemaatilise teaduse ja tehnoloogia populariseerimise eest, kõneles teemal „Vaatlusi maailmale teaduskirjaniku seisukohalt”.
May 19 – meeting with media representatives took place in cooperation with the Estonian Association of Science Journalists.
19. mai – koostöös teadusajakirjanike seltsiga toimus kohtumine meedia esindajatega.
The talking point was which indicators should be used for evaluating the situation in science journalism.
Fookuses oli küsimus, milliste näitajate järgi hinnata olukorda teadusajakirjanduses.
June 8 – science afternoon where the discussion topic focused on sustainable science career models in Estonia.
8. juuni – teaduspärastlõuna, kus fookusteemaks olid jätkusuutlikud teadlaskarjääri mudelid Eestis.
November 2 – discussion over potential candidates for the Estonian Science Journalists’ Ökul Prize 2017.
2. november – arutati, kes võiks pälvida teadusajakirjanike sõbra auhinna Ökul 2017.
November 24 – roundtable meeting between members of the Estonian Association of Science Journalists and the Estonian Young Academy of Sciences on the topic “Relations between scientists and journalists”.
24. november – koostöös teadusajakirjanike seltsiga korraldatud kohtumine Eesti Noorte Teaduste Akadeemia liikmetega.
(ACADEMY) OPINION.
(AKADEEMIA) ARVAMUS.
CULTURE
KULTUUR
30 opinion articles altogether were published during 2017, namely:
2017. aastal ilmus 30 arvamusartiklit:
(Postimees 52 (7953), AK 417, 4 March 2017, p.9)
(Postimees 52 (7953), AK 417, 4. märts 2017, lk 9)
Earth’s nature begins to tire” (Postimees 56 (7977), AK 421, 1 April 2017, p.9)
Maa loodus hakkab väsima” (Postimees 56 (7977), AK 421, 1. aprill 2017, lk 9)
ABOUT THE FRAGILITY OF TRUTH IN THE DIALOGUE BETWEEN SCIENCE AND SOCIETY
TÕE HAPRUSEST TEADUSE JA ÜHISKONNA DIALOOGIS
The public expects science to create miracles, be fun and provide answers to important existential questions.
Publik ootab, et teadus looks imesid, oleks lõbus ja annaks vastuseid olulistele eksistentsiaalsetele küsimustele.
But science represents a pyramid, where only the peak is wonderful and attractive.
Teadus aga kujutab endast püramiidi, kus imeline ja atraktiivne on üksnes tipp.
And here lies the chasm between the understandings of science by a scientist and ordinary people, where big risks are encountered considering the modern “post-truth” society: blurring of the truth, becoming old-fashioned, replacement with half-truth or lie and succumbing to emotions.
Just siin peitubki kuristik teadlase ja tavainimese arusaamade vahel teadusest, milles tänapäeva „tõejärgset” ühiskonda silmas pidades varitsevad suured ohud: tõe hägustumine, muutumine vanamoodsaks, asendumine pooltõe või valega ning emotsioonidele alla jäämine.
What is the meaning of truth, and whether truth still has any impact in our “post-truth” society?
Mida tähendab tõde ja kas tõel on veel meie „tõejärgses” ühiskonnas endiselt kaalu?
When assessing the expectations of the society more generally, the question would be what kind of truth really matters for the society.
Veelgi üldisemalt ühiskonna ootusi hinnates tuleks aga küsida hoopis, milline tõde üldse ühiskonnale oluline on.
And is this the same truth that science is looking for?
Ja kas see on seesama tõde, mida otsib teadus?
In recent decades, the meaning of science has radically changed and become obscure.
Viimastel kümnenditel on teaduse tähendus kardinaalselt muutunud ja hägustunud.
There are even talks about “the end of science” as the practical revenue from science is more and more staying behind, compared to the spending on R&D, and the society is not at all happy about it.
On hakatud rääkima koguni „teaduse lõpust”, kuna teadusest saadav praktiline tulu on selle tegemisega kaasnevate kulutustega võrreldes üha enam maha jäämas ja sellega ei ole ühiskond üldse rahul.
There are numerous fields of science and each of them has its own character.
Teadusvaldkondi on palju ja kõigil on oma iseloom.
But what is science after all?
Aga mis on üldse teadus?
For example, is a study pursuing a specific goal and focusing on a particular application, science?
Kas näiteks konkreetset eesmärki jahtiv, konkreetsele rakendusele orienteeritud uurimistöö on teadus?
Engineers deal with applications in the field of technology.
Tehnikavallas tegelevad rakendustega insenerid.
The divide between engineers and scientists lies in the vague criteria for delimitation of the boundary between single and general.
Veelahkmeks inseneride ja teadlaste vahel on üksikut ja üldist eristada püüdev hägune piirjoon.
But what is the truth of basic science?
Milline on aga alusteaduste tõde?
This is new knowledge.
See on uued teadmised.
Basic research does not have a specific goal, it is not a project, but it is a journey to the unknown, driven by curiosity.
Alusteaduslikul uurimistööl ei ole konkreetset eesmärki, see ei ole projekt, vaid kujutab endast uudishimul põhinevat teekonda tundmatusse.
The expectations of the society towards basic science are not explicit and have been built on trust over long periods of time.
Ühiskonna ootus alusteadustele ei ole konkreetne ja on aegade jooksul põhinenud usaldusel.
But in today’s expanding market economy, everything is expressed on the scale of money.
Tänapäeva turumajanduse laienemises on aga kõike hakatud mõõtma rahas.
So, now every scientist has to choose whether to risk and follow the curiosity, or go along a safer route with results guaranteed and thereby a good number of publications, high h-index and great salary as well.
Nii on ka iga teadlane pandud nüüd valiku ette: kas riskida ja järgida uudishimu või minna kindlamat teed pidi, kus tulemused on garanteeritud ning koos sellega ka publikatsioonid, kõrge h-indeks ja kõrge palk.
The ever-intensifying competition no longer allows anybody to take the risk, and so little by little basic science is also acquiring a new face– theme-based becomes project-based.
Üha tihenev konkurents ei luba enam kellelgi riskida ja nii omandab ka alusteadus aegamisi uue näo – teemapõhisus muutub projektipõhiseks.
The public expects science to create miracles, be fun and provide answers to important existential questions.
Publik ootab, et teadus teeks imesid, oleks lõbus ja annaks vastuseid olulistele eksistentsiaalsetele küsimustele.
Science, however, represents a pyramid, where only the peak is wonderful and attractive.
Teadus aga kujutab endast püramiidi, kus imeline ja atraktiivne on üksnes tipp.
The rest of the pyramid is quite tedious, ordinary, lacking scandals and difficult to understand for ordinary people.
Kogu ülejäänud püramiid on igav, argine, skandaalivaene ja tavainimesele raskesti mõistetav.
And here lies the chasm between the understandings of science by a scientist and ordinary people where there are big risks considering the modern “post-truth” society: blurring of truth, becoming old-fashioned, being taken over by half-truth or lie and succumbing to emotions.
Just siin peitubki kuristik teadlase ja tavainimese arusaamade vahel teadusest, milles tänapäeva „tõejärgset” ühiskonda silmas pidades varitsevad suured ohud: tõe hägustumine, muutumine vanamoodsaks, asendumine pooltõe või valega ning emotsioonidele allajäämine.
Making fact-based conclusions is turned upside down – it turns into upholstering arguments with facts.
Faktipõhiste järelduste tegemine pöördub pea peale – muutub argumentide polsterdamiseks faktidega.
The more information noise the Internet produces, the more silent becomes the voice of the knowledgeable.
Mida enam toodab internet infomüra, seda vaiksemaks jääb teadjate hääl.
For science, two truths are on the balance: practical value from the science (the growth of welfare, health, environmental protection), and the answers to the questions asked by the society.
Teaduse kaalukausil on kaks tõde: praktiline kasu teadusest (heaolu kasv, tervis, keskkonnahoid) ja vastused ühiskonna esitatud küsimustele.
The truth is not always unambiguous; it may constantly change and develop.
Tõde ei ole alati ühene, ta võib pidevalt muutuda ja areneda.
There are questions, which do not have any certain answers.
On küsimusi, millele ei ole kindlaid vastuseid.
In these cases, the science cannot give any specific recipes, and it is possible to give only general guidance.
Neil juhtudel ei saagi teadus anda konkreetseid retsepte ja on võimalik jagada üksnes üldisi juhtnööre.
In that case the seed has to fall at least on the fertile soil.
Sellisel juhul peaks seeme langema vähemalt viljakale mullale.
Fertility would mean here, that the one consulted by the scientists is sufficiently educated and is able to make their own decisions based on their own common sense and using the received instructions.
Viljakus tähendaks siin seda, et teadlaste konsulteeritav on piisavalt haritud ning suudab omaenda mõistusele tuginedes ja saadud juhtnööre kasutades ise konkreetsete otsustusteni jõuda.
In the short-term perspective, the cooperation between the scientists and the society would mean life-long continuing education for the older generation and the higher education for the younger generation altogether in the long-term perspective.
Lühemas perspektiivis tähendaks teadlaste ja ühiskonna koostöö vanema põlvkonna elukestvat täiendusõpet, pikemas perspektiivis aga noorema põlvkonna kõrgharidust üldse.
The life-long learning should also involve the leading strata of society (politicians) so that the discourse with the scientists would take place with an equal activity from the both sides.
Elukestev õpe peaks haarama ka ühiskonna juhtivaid kihte (poliitikuid), et diskursus teadlastega saaks toimuda võrdse aktiivsusega mõlemalt poolt.
Education from the university should be otherwise relevant so that the diploma graduates could be able to enter the labour market without any problems in line with the needs of the society.
Ülikoolist saadav haridus aga peaks olema teistpidi relevantne – et diplomeeritud lõpetajad oleksid võimelised probleemideta minema tööturule, kooskõlas ühiskonna vajadustega.
See also: Anita Makri.
Vt ka: Anita Makri.
ABOUT SCIENCE AND PSEUDOSCIENCE
TEADUSEST JA EBATEADUSEST
Bart Penders, Professor of Biomedicine and Society (and their interrelations) at Maastricht University had a word in the Nature of 19 January 2017.
19. jaanuari 2017 Natures sai sõna biomeditsiini ja ühiskonna (vaheliste suhete) professor Bart Penders Maastrichti ülikoolist.
Both have the inalienable right to express their opinion.
Mõlemal on võõrandamatu õigus avaldada oma arvamust.
Although all opinions are not equally reliable, science cannot impose its truth on anybody with power games.
Kuigi kõik arvamused pole võrdselt usaldusväärsed, ei saa teadus võimu- mängude abil kellelegi oma tõdesid peale suruda.
Therefore, scientists should not take up the role of censors, as Phil Williamson recommends (Nature, 8.12.2016).
Seetõttu ei tohi teadlased asuda tsensorite rolli, nagu soovitab Phil Williamson (Nature, 8.12.2016).
As indicated by Bart Penders, the society can be persuaded only through so-called symmetrical and open communication.
Bart Pendersi sõnul saab ühiskonda veenda ainult nn sümmeetrilise ja avatud suhtlemise kaudu.
Anto Raukas marks the role of the Academy of Sciences, the press and the national leaders in this context.
Akadeemik Anto Raukas markeerib teaduste akadeemia, ajakirjanduse ja riigijuhtide rollid selles kontekstis.
“Eesti Entsüklopeedia” (Estonian Encyclopedia) defines science as an activity, whose purpose is to acquire and apply cognitively and practically important new knowledge and to process, use and preserve the existing knowledge.
„Eesti entsüklopeedia” defineerib teadust kui tegevust, mille eesmärk on uute, tunnetuslikult ja praktiliselt oluliste teadmiste saamine ja rakendamine ning juba olemasolevate teadmiste töötlemine, kasutamine ja säilitamine.
Estonia is the homeland of highly advanced science.
Eesti on kõrgeltarenenud teaduse kodumaa.
A conspicuous example of it was the creation of Nabala nature reserve where fantasies of the twig and pendulum people were preferred to geological survey.
Selle markantne näide on Nabala looduskaitseala loomine, kus eelistati geoloogilistele uuringutele vitsa- ja pendlimeeste fantaasiat.
Supposedly there are eight underground rivers and six of them fall into karst Lake Paekna.
Seal leiduvat kaheksa maa-alust jõge, millest kuus avanevat Paekna allikajärves.
The existence of any of such “rivers” has never been proven by geological surveys.
Ühegi sellise „jõe” olemasolu pole geoloogiliste uuringutega tõestatud.
Their loop-shaped watercourses run illogically and the so-called Lutsa underground “river” allegedly even flows uphill.
Nende silmusekujulised voolusängid kulgevad ebaloogiliselt ning nn Lutsa maa-alune „jõgi” voolab väidetavalt lausa ülesmäge.
Despite the efforts of our journalists’ teacher and “grandmother” Marju Lauristin, a great number of journalists, who are incompetent or occasionally even hostile towards science, have reached the labour market.
Meie ajakirjanike õpetaja ja „vanaema” Marju Lauristini püüdlustest hoolimata on praeguseks tööturule jõudnud suur hulk teaduses ebakompetentseid või, veel enamgi, teadusvaenulikke ajakirjanikke.
Scientists who have been in contact with the press know how difficult it is to get analysing articles on the pages of newspapers and how easily it happens with stories that are full of foolishness.
Ajakirjandusega kokku puutunud teadlased teavad, kui raske on leheveergudele pääseda analüüsivate artiklitega ja kui lihtsalt juhtub see rumalust täis lugudega.
Let’s just give a few examples.
Toome ära vaid paar näidet.
For that purpose it was recommended to place a cinnamon stick, pink quartz and a Botswana agate around a red candle and perform the procedure in front of a family photo.
Selleks soovitati punase küünla ümber asetada kaneelipulk, roosa kvarts ja Botswana ahhaat ning teha seda kõike perepildi taustal.
In addition, it would be worth tying a red necktie around the left bed-foot in the head of a bed and burn a grey candle.
Sellele lisaks tasuks voodi peatsis asuva vasaku voodijala külge siduda punane lips ja põletada halli küünalt.
How to measure immeasurable?
Kuidas mõõta mõõtmatut?
Another well-known clairvoyant confirmed that there will be much adultery in 2017.
Teine tuntud selgeltnägija kinnitas, et 2017. aastal tuleb palju abielu- rikkumisi.
However, she does not define the terms “much” and “little” and does not explain how two-timing can be counted or measured in another trustworthy way.
Ometigi ei defineeri ta mõisteid „palju” ja „vähe” ning ei selgita, kuidas üleaisalöömisi saaks kokku lugeda või muul moel usaldusväärselt mõõta.
Therefore we will never know whether there has been more or less adultery in 2017 than in the previous year.
Seetõttu ei saa me kunagi teada, kas abielurikkumisi on 2017. aastal rohkem või vähem kui eelmisel aastal.
It is easy to predict something that cannot be checked.
Eks on lihtne ennustada seda, mida ei ole võimalik kontrollida.
Moreover, a lie will be forgotten quickly.
Pealegi vale unustatakse kiiresti.
An opinion, that science was invented by God who hated human peace, belongs to Jean-Jacques Rousseau.
Jean-Jacques Rousseau’le kuulub arvamus, et teadused leiutas jumal, kes vihkas inimlikku rahu.
Scientists are dangerous as world improvers and that is why dictators hate them as well.
Teadlased on maailmaparandajatena ohtlikud ja seetõttu vihkavad neid ka diktaatorid.
At the same time, it is a short-sighted policy.
Samas on see lühinägelik poliitika.
Let’s take nearly 1,300 patents of Thomas Alva Edison and the effect of their use that was about 3.5 billion dollars already during his lifetime.
Võtame kasvõi Thomas Alva Edisoni ligi 1300 patenti, mille kasutamise mõju oli juba tema eluajal ligikaudu 3,5 miljardit dollarit.
Besides, the US dollar of that time was significantly more valuable than nowadays.
Sealjuures oli tollane USA dollar praegusest oluliselt väärtuslikum.
Science has also another important function – prevention of stupidities.
Teadusel on ka teine oluline funktsioon – rumaluste ärahoidmine.
Karl Rebane, a former president of the Academy of Sciences of the Estonian SSR stressed repeatedly that the most important task of the Academy was to prevent large-scale stupidities, and the Academy of that time was able to do it.
Omaaegne Eesti NSV Teaduste Akadeemia president Karl Rebane rõhutas korduvalt, et teaduste akadeemia tähtsaimaks ülesandeks on suurte rumaluste ärahoidmine, ja seda omaaegne akadeemia ka suutis.
It is not clear where the bottleneck was, but a corresponding letter of the Academy of Sciences concerning the creation of Nabala nature reserve never reached the Prime Minister.
Pole selge, kus pudelikael on, ent Nabala looduskaitseala loomise puhul teaduste akadeemia kiri peaministrini ei jõudnud.
No small country can be successful in all the fields of science and solve all the problems confronting the world science.
Ükski väikeriik ei suuda olla edukas kõigis teadusvaldkondades ja lahendada kõiki maailmateaduse probleeme.
Therefore, a long time ago already, we have determined the key areas, that would be provided with material as well as human resources.
Seetõttu on meil juba ammu kindlaks määratud võtmevaldkonnad, kuhu suunatakse nii raha kui ka inimesed.
Suchlike choices have always caused conflicts but these principles, agreed more than 15 years ago, do not give rise to disputes.
Seda tüüpi valikud on alati tülisid tekitanud, kuid juba rohkem kui 15 aastat tagasi kokku lepitud põhimõtted vaidlust ei tekita.
Already the first Estonian research and development strategy for 2002-2006 expressed renewal of the knowledge base and growth in the competitiveness of companies as a general goal, and balanced development of the society, sustainable development of human and natural environment and science integrity as the basic strategic principles.
Juba esimeses Eesti teadus- ja arendustegevuse strateegias 2002–2006 oli üldeesmärgiks teadmiste baasi uuenemine ja ettevõtete konkurentsivõime kasv, strateegilisteks põhimõteteks aga ühiskonna tasakaalustatud areng, elu- ja looduskeskkonna säästlik areng ja teaduse eetilisus.
Even if a poor country cannot finance its science on a necessary level, maintaining science integrity and preventing proliferation of pseudoscience is within our powers.
Isegi kui vaene riik ei suuda oma teadust vajalikul tasemel finantseerida, on teaduse eetilisuse tagamine ja ebateaduse vohamise peatamine meile jõukohane.
This must start from the very top of the state: the President, Government and Parliament of Estonia.
See peab alguse saama riigi juhtimise tipust: presidendist, valitsusest ja riigikogust.
The media must also transform – profit earning is important, but the value of truth should be much more appreciated.
Muutuma peavad ka massiteabevahendid, kasumi teenimine on vajalik, aga tõde peaks olema sellest kallim.
See also: Phil Williamson.
Vt ka: Phil Williamson.
Nature 540 (7633), 171, 8 December 2016.
Nature 540 (7633), 171, 8. detsember 2016.
THE MESSAGE OF KALEVIPOEG
KALEVIPOJA SÕNUM
Cornelius Hasselblatt, Foreign Member Postimees 93 (7994), AK 424, 22 April 2017, p.5
Akadeemia välisliige Cornelius Hasselblatt (Postimees 93 (7994), AK 424, 22. aprill 2017, lk 5)
This year marks exactly two hundred years since Kalevipoeg (the son of Kalev) was first mentioned.
Tänavu möödub täpselt kakssada aastat Kalevipoja esmamainimisest.
All this happened in 1817, and although you can find different noteworthy events for each year if you wish, I still dare say that precisely two hundred years ago it was a very important moment from the point of view of Estonian literature.
See kõik toimus 1817. aastal ning kuigi hea tahtmise korral võib iga aasta kohta leida igasuguseid märkimisväärseid sündmusi, söandan siiski väita, et täpselt kakssada aastat tagasi oli eesti kirjanduse vaatevinklist oluline hetk.
And almost all of the above-mentioned events can, in one way or another be associated with Kalevipoeg and Kreutzwald, the creator of its literary form: Knüpffer had baptized Kreutzwald, Holtz had been his teacher, the first edition of “Kalevipoeg” was published in the transactions of the Learned Estonian Society, and Faehlmann was initially supposed to be the author of the epic.
Ning peaaegu kõik mainitud seigad on miskit moodi seotud Kalevipoja ning selle kirjanduslikku vormi valaja Kreutzwaldiga: Knüpffer oli teda ristinud, Holtz teda õpetanud, Õpetatud Eesti Seltsi toimetistes ilmus „Kalevipoja” esmatrükk ning just Faehlmann pidi olema alguses eepose autor.
First, the initiative to write the epic undoubtedly came from outside of Estonia, and second, in the first decades after it was published, the reception of the epic was much more intense and more significant abroad than in Estonian.
Esiteks tuli algatus eepose kirjutamiseks kahtlemata väljastpoolt Eestit ning teiseks oli eepose välisretseptsioon pärast selle ilmumist esimestel aastakümnetel palju intensiivsem ning tähtsam kui selle vastuvõtt Eestis.
It is hardly probable that a child of a kreisschule would have read Rosenplänter’s Beiträge and made conclusions of his own, although theoretically it cannot be ruled out.
Sest vaevalt et üks kreiskoolilaps oleks niisama Rosenplänteri Beiträget lugenud ning sellest oma järeldusi teinud, kuigi see pole ju teoreetiliselt välistatud.