natgillin/translations-raw huggingface dataset:
If too big risks are taken with only short-term profit in sight, trust evaporates and the system collapses.
Kui lühiajalise kasu nimel hakatakse võtma liiga suuri riske, siis usaldus kaob ja kogu süsteem kukub kokku.
25 years ago when I read Francis Fukuyama's National Interest essay "The End of History?", a general optimism reigned in our belief in the inevitable and Hegelian victory of liberal democracy.
Kui ma 25 aastat tagasi lugesin National Interestist Francis Fukuyama esseed "Ajaloo lõpp?", valitses üleüldine optimistlik usk liberaalse demokraatia paratamatusse, hegeliaanlikku võitu.
When I first visited Jõhvi Secondary School a year ago, I ended up in the canteen by accident rather than design.
Kui ma aasta tagasi esimest korda Jõhvi Gümnaasiumi külastasin, sattusin juhuslikult ka kooli sööklasse.
When I spoke here a year ago on the occasion of the opening of the fall session of the parliament, the partial occupation of Ukraine was Estonia's greatest concern.
Kui ma aasta tagasi siin parlamendi sügishooaja alguse puhul kõnelesin, valmistas Eestile suurimat muret Ukraina osaline okupeerimine.
When I went to work as an analyst in the Research Dept of Radio Free Europe/Radio Liberty (RFE-RL) in 1984, one of the first persons to stick his head into my cubicle/office was an ebullient red-haired American who worked in the adjacent office in the basement of the Radios, as everyone called them.
Kui ma alustasin 1984. aastal tööd analüütikuna Raadio Vaba Euroopa/Raadio Vabadus uurimisosakonnas, oli üks esimesi, kes pistis pea minu tööruumi, joviaalne punapäine ameeriklane, kes töötas minu kõrvaltoas ”raadiote”, nagu toona neid kõik kutsusid, keldrikorrusel.
When I addressed this assembly last year, foremost on our minds was the state of European and global security.
Kui ma eelmisel aastal siin peaassambleel sõna võtsin, oli meie meeltes tähtsaimal kohal Euroopa ja maailma julgeoleku olukord.
When I think about Estonia, I see freedom realizing itself here.
Kui ma mõtlen Eestile, siis just siin näen vabadust end teostada.
Now, when I look back on the past twenty years I can name at least one of the great men of out time: Ronald Dietrich Asmus, who brought my country and ten others back into a Europe, genuinely whole and free… and secure.
Kui ma nüüd vaatan tagasi viimasele paarikümnele aastale, võin nimetada vähemalt ühe meie ajajärgu suurmehe: Ronald Dietrich Asmus, kes viis lisaks minu kodumaale veel kümme riiki tagasi Euroopasse, mis on nüüd tõepoolest terviklik ja vaba ... ja turvaline.
When I laid a wreath on the tomb of War of Independence hero Julius Kuperjanov today, I recalled that for students just a little more than 20 years ago, placing a candle at that very site meant expulsion from university and two years of forced conscription in the Soviet army.
Kui ma panin täna pärja Vabadusõja kangelase Julius Kuperjanovi hauale, siis meenus, et vaid veidi enam kui 20 aastat tagasi tähendas küünlapanek samasse kohta tudengitele ülikoolist väljaviskamist ja seejärel kaht aastat sundajateenistust Nõukogude armees.
While talking about the citizens and the citizens’ state, I mean the civil society, not the Citizenship Act.
Kui ma räägin siin kodanikest ja kodanike riigist, siis ma räägin tsiviilühiskonnast, aga mitte kodakondsusseadusest.
If I want to retrieve my medical records or make a bank transfer I use my smart chip and a password to establish and authenticate my identity.
Kui ma soovin vaadata oma terviseandmeid või teha pangaülekannet, kasutan oma kiipkaarti ja parooli, et oma identiteeti tuvastada ja end autentida.
Looking at the activities of Rasmus Lumi, the charge d'affaires ad interim in Ottawa, I can see that he is just as brave and efficient as an ambassador would be.
Kui ma vaatan kõrvalt Ottawa ajutise asjuri Rasmus Lumi tegutsemist, siis on ta ju sama söakas ja asjalik nagu oleks päris suursaadik.
Looking at the activities of Rasmus Lumi, the charge d’affaires ad interim in Ottawa, I can see that he is just as brave and efficient as an ambassador would be.
Kui ma vaatan kõrvalt Ottawa ajutise asjuri Rasmus Lumi tegutsemist, siis on ta ju sama söakas ja asjalik nagu oleks päris suursaadik.
When during foreign visits I listen to praise for Estonia's achievements, in my thoughts I always thank the entire people, every Estonian mother and father, every senior citizen and youth, every worker and employer, every artist and every statesman.
Kui ma välisvisiitide ajal kuulen kiitvaid sõnu Eesti saavutuste kohta, siis ma tänan alati mõttes kogu rahvast, iga Eesti ema ja isa, iga vana ja noort, iga töötajat ja tööandjat, iga loojat ja iga riigimeest.
If there is anything I have learned in a decade of dealing with the European Union, it is that Russia’s internal issues are something the EU often does not want to touch.
Kui ma üldse olen selle kümneaastase perioodi jooksul, mil mul on tulnud Euroopa Liiduga tegemist teha, midagi õppinud, siis seda, et Venemaa siseprobleemid on sageli midagi sellist, mida Euroopa Liit ei taha puudutada.
When the world is doing better, we spend huge amounts of money and when it is doing badly, we curb our spending massively.
Kui maailmal läheb paremini, kulutame tohutult palju, ja kui läheb halvasti, siis tõmbame tohutult tagasi.
If there are jobs available in the country, there are also people."
Kui maal on töökohti, siis on seal ka inimesi."
If we examine the state of the economy and the statistics, then we are more or less where Finland found itself less than two decades
Kui majanduse seisu ja statistikat uurida, siis enam-vähem seal, kus paiknes Soome vähem kui kaks aastakümmet tagasi.
When we became a NATO member in 2004, it may have seemed to some of us that our country's existential worries were solved for ever.
Kui me 2004. aastal saime NATO liikmeks, siis võis osale meist tunduda, et riigi olemuslikud mured on igaveseks lahendatud.
When we became a NATO member in 2004, it may have seemed to some of us that our country’s existential worries were solved for ever.
Kui me 2004. aastal saime NATO liikmeks, siis võis osale meist tunduda, et riigi olemuslikud mured on igaveseks lahendatud.
When we meet for the first time in 25 years, Ilves fills in the missing details of his life.
Kui me 25 aasta järel esimest korda kohtume, räägib Ilves mulle oma vahepealsest elust.
If, however, we do not rise up to these challenges, future generations will look back at us and say we failed, that we squandered our European inheritance, and ask why we did so little when so much was at stake.
Kui me aga ei asu nende probleemidega tegelema, siis nendivad tulevased põlvkonnad meid hinnates, et me kukkusime läbi, et me pillasime käest oma Euroopa pärandi, ning küsivad, miks me ometi tegime nii vähe, kui kaalul oli nii palju.
But if we do not offer the carrot of membership, are we prepared to see on the borders of the new EU27, what the EU 15 was not ready to tolerate on its erstwhile borders: unreformed and corrupt governance, illegal immigration, lack of rule of law?
Kui me aga ei paku liitumispräänikut, siis kas me oleme valmis taluma uue EL27 piiridel seda, milleks EL15 oma endistel piiridel valmis ei olnud: reformimata ja korrumpeerunud riigiaparaati, illegaalset immigratsiooni ja õiguskorra puudumist?
However, if we say that we should not bother with this at all, then it has certain consequences.
Kui me aga ütleme, et mis me üldse seda asja teeme, siis sellel on ka tagajärjed.
When, on the other hand, we look at New Europe as a whole, with its half a billion population, economic might and military dwarfism, we see things quite differently.
Kui me aga, teisalt, vaatleme Uut Euroopat tema poole miljardi elanikuga kui tervikut, majandusvõimu, sõjanduskääbust, näeme kõike hoopis uues valguses.
If on the other hand we find the resolve and courage of the Founding fathers of the EU, of those who, after the Second World War came together to deal with challenges far greater than any of those of today, then we have a chance.
Kui me aga, teiselt poolt, leiame endas ELi asutajate meelekindlust ja tarmukust, nende suurte meeste meelekindlust ja tarmukust, kes asusid pärast Teist maailmasõda üheskoos tegelema probleemidega, mis olid palju suuremad kui ükski tänane mure, siis, jah, siis on meil lootust.
While we cannot stop comparing ourselves to other countries that have always been free and to some who were not even affected by the war, feeling that we have been deprived of something, our wages are not as good, that life in other countries seems to be better, we should also recall:
Kui me alatasa võrdleme end riikidega, kes on vahepealse aja vabad olnud, kellest mõnda sõda ei räsinudki, ja leiame end vajaka, oleme pahased, et me palgad pole nende tasemel, et elu seal näib parem olevat, siis meenutagem ka:
If we are not proud of our country, we are not proud of ourselves.
Kui me Eesti riiki ei usu, siis ei usu me iseennast.
If we do not believe in Estonia, we do not believe in ourselves.
Kui me Eesti riiki ei usu, siis ei usu me iseennast.
If we cast aside ethical values and try to get by with guile and greed, we are bound to lose our way, to lose our freedom and the paths open to free people.
Kui me eetilised normid kõrvale heidame ning kavaluse ja kasuahnusega püüame edasi minna, siis kaotame tee jalge alt, kaotame vabaduse ja vaba inimese võimalused.
If we do not find within ourselves the leadership that is the sine qua non of the creation of a unity of Europe; if we do not take a bold stand against all that violates the underpinnings of Europe, we will have to say almost three quarters of a century after Winston Churchill's speech here, that we have failed .
Kui me ei leia enda seas juhivaimu, mis on Euroopa ühtsuse loomisel niikuinii sine qua non , kui me ei astu vapralt kõige vastu, mis rikub Euroopa aluspõhimõtteid, siis tuleb meil öelda ligemale kolmveerand sajandit pärast siinsamas peetud Winston Churchilli kõnet - me oleme läbi kukkunud .
If we do not understand that all of Europe is under pressure; if we hope that maybe this will pass us by in Estonia ...
Kui me ei mõista, et surve all on kogu Euroopa; kui me loodame, et äkki läheb see meist Eestis mööda ...
If we are not proud of our country, we are not proud of ourselves.
Kui me ei ole oma riigi üle uhked, siis ei ole me uhked iseenda üle.
Unless we are genuinely connected to each other and to our European neighbours (and their neighbours), the single market exists in theory only, and will not be able to give our economies the boost we badly need in all of Europe.
Kui me ei ole üksteise ja oma Euroopa naabritega (ja nende naabritega) tõeliselt ühendatud, on ühtne turg olemas vaid teoorias ega suuda anda meie riikide majandusele seda arengutõuget, mida me kõik Euroopas nii hädasti vajame.
Had we not hurried then, we would be in really big trouble now.
Kui me ei oleks siis kiirustanud, oleks meie seis praegu ikka väga-väga raske.
If we fail to pay enough attention to Ukraine, we may have to deal with a refugee or immigration crisis in the future," added the Estonian Head of State.
Kui me ei pööra praegu piisavalt jõuliselt tähelepanu Ukraina kriisile, siis võib juhtuda, et peame tulevikus tegelema ka pagulaste või immigratsiooni küsimusega," lisas Eesti riigipea.
If we do not aspire to Truth, we will discover that we are back in the Middle Ages, where the truth is forcibly delivered from above.
Kui me ei püüdle Tõe poole, siis avastame et oleme taas keskajas, kus tõde anti ülalt, jõudu kasutades.
If we cannot sell, there's no point in producing, and if there's no reason to produce, then there are no jobs.
Kui me ei saa müüa, ei ole mõtet ka toota, ja kui toota pole mõtet, pole tööd.
If we are unable to discuss issues without ad hominess and curses, there is no point in continuing discussion about why people are leaving Estonia.
Kui me ei suuda arutada asju isikustamata ja sõimuta, siis pole mingit mõtet jätkata diskussiooni teemal, miks inimesed lähevad Eestist ära.
If not given a fair and equitable voice, proportional and appropriate to a nations' role in today's world, not the world of 1945, we will find that the organization has less and less credibility.
Kui me ei suuda viia Julgeolekunõukogu struktuuri ja tööpõhimõtteid vastavusse maailma riikide tänase panuse ja kaaluga, vaid arvestame selle asemel jätkuvalt 1945. aastal kehtinud poliitilise reaalsusega, võime olla kindlad, et Julgeolekunõukogu minetab aja jooksul oma tõsiseltvõetavuse.
If we wish not to fall into the same trap of selective treatment history that we see to the East, we must make an honest and thorough examination of Estonian history up to August 1991.
Kui me ei taha langeda sellesse samasse ajaloo valikulise käsitlemise lõksu, mida me näeme Idas aset leidmas, peame ka meie ausalt ja igakülgselt uurima Eesti ajalugu kuni augustini 1991.
If we don't make it clear to Russia that it has behaved in a manner that is both illegal and unacceptable, we could end up with even more serious conflicts in the future.
Kui me ei tee Venemaale selgeks, et ta on käitunud illegaalselt ka lubamatult, võime seista tulevikus silmitsi veel tõsisemate konfliktidega.
According to statistics, we could already have positive population growth if there were not so many deaths.
Kui me ei teeks seda nii palju, siis võiks meil statistika järgi juba olla positiivne iive.
If we do not act soon enough, other countries will be threatened as well.
Kui me ei tegutse piisavalt kiiresti, satuvad ohtu ka teised riigid.
If we cannot attract talented teachers, which can only happen if we pay proper salaries, we are bound to fail.
Kui me ei too uusi andekaid inimesi õpetama, mida saame teha vaid väärikat palka makstes, seisame
If we do not admit that it is a tool and that it is explicitly used as a tool of foreign policy, we shall have lots and lots of problems in Europe.
Kui me ei tunnista endale, et see on vahend ja et seda kasutatakse otseselt välispoliitilise tööriistana, siis tekib meil Euroopas palju-palju probleeme.
Unless we recognize how profound a change has occurred, especially in the past 10-15 years, Europe will fall behind and so too will our citizens.
Kui me ei tunnista seda, kui põhjapanevad muutused on toimunud, eriti viimase 10–15 aasta jooksul, siis jääb Euroopa maha ning maha jäävad ka meie kodanikud.
If we shall not pull ourselves together, if we shall not stand more efficiently on guard of our hard-won success, it may all vanish once again.
Kui me ei võta end kätte, kui me ei hakka oma raskesti kätte võidetud edu tõhusamalt kaitsma, võib kõik taas kaduda.
Unless we think of ourselves as being small, in other words incapable and insignificant.
Kui me end just ise väikeseks, see tähendab suutmatuks ja vähetähtsaks ei mõtle.
If we don't liberalise energy markets and we continue each to negotiate on our own private deals and separate deals for energy, we don't have a freely moving energy market.
Kui me energiaturgusid vabaks ei lase ning jätkame igaüks eraldi läbirääkimisi oma eraviisiliste ja eraldiseisvate energiatehingute üle, siis ei ole meil vabalt liikuvat turgu.
If we don’t liberalise energy markets and we continue each to negotiate on our own private deals and separate deals for energy, we don’t have a freely moving energy market.
Kui me energiaturgusid vabaks ei lase ning jätkame igaüks eraldi läbirääkimisi oma eraviisiliste ja eraldiseisvate energiatehingute üle, siis ei ole meil vabalt liikuvat turgu.
When our self-esteem depends so much on outside opinion, we may fail to notice the quiet, sometimes powerful or even dramatic changing of the outside world itself.
Kui me enesehinnang sõltub nii palju sellest, mida maailma meist mõtleb, siis võime jätta märkamata selle maailma enda vaikse, kohati jõulise ja lausa dramaatilise muutumise.
Had our forefathers and mothers lost back then, we would have shared the Stalinist horrors in the decades preceding World War II.
Kui me esivanemad oleksid siis kaotanud, jäänuks meie osaks üle elada stalinlikud jubedused Teise maailmasõja eelsetel kümnenditel.
If in the case of companies we can quite easily imagine what a three per cent rise in efficiency would have to look like, then the state actually has to do the same.
Kui me ettevõtete puhul kujutame päris hästi ette, kuidas 3-protsendine efektiivsuse kasv välja võiks näha, siis tegelikult peab samasuguse ülesandega pidevalt hakkama saama ka riik.
If we cannot manage, the free movement of people within Europe, a right that we consider to be natural, will be the price we pay.
Kui me hakkama ei saa, siis maksame selle eest vaba liikumisega Euroopa sees, õigusega, mida me peame loomulikuks.
If, on the other hand, we bottle up information, erect barriers, and treat cooperation as a formality, we lobotomize ourselves.
Kui me hoiame teabe endale, ehitame tõkkeid ja käsitame koostööd pelga formaalsusena, siis tähendab see aju sandistamist.
If we take care of one another.
Kui me hoiame üksteist.
If we do not value or appreciate our own state, we will all pay dearly.
Kui me ise omaenda loodud riiki ei hinda ega väärtusta, maksame kõik ränka hinda.
If we look at the long-term trends in globalization, Europeans need to be very grateful for Monnet and Delors for creating the single market back when globalization was not a phenomenon because it is what has allowed individuals of European nations to keep themselves competitive on the global market.
Kui me jälgime globaliseerumise pikemaajalisi suundumusi, siis peab Euroopa olema sügavalt tänulik Monnet’le ja Delors’ile ühtse turu loomise eest tollal, kui globaliseerumist kui nähtust veel olemas ei olnud, sest just nimelt see on Euroopa riikide esindajatel võimaldanud vastu pidada globaalse turu konkurentsis.
If we continued at the same rate, our economy would be bigger than that of the US by the end of this century.
Kui me jätkaksime samas tempos, siis oleksime selle sajandi lõpuks suurema majandusega riik kui USA.
If we continue just as responsibly and conscientiously, we will get there.
Kui me jätkame vastutustundlikult, siis me sinna ka jõuame.
Even if our deficit stayed on 3.2 percent, nothing would really get much better.
Kui me jääksime siis oma defitsiidiga ka 3,2 protsendi peale, siis paremaks eriti midagi ei lähe.
But if we each find something we don’t like, and say therefore no Treaty, then I come back to my initial point which is that the EU will not sit around and do nothing.
Kui me kõik leiame miskit, mis meile ei meeldi ja ütleme seetõttu leppele "ei", siis tuleksin siinkohal tagasi oma algse mõtte juurde, kus ma väitsin, et Euroopa Liit ei jää paigale seisma ega mitte midagi tegema.
If we do everything that is planned, it will reduce the pressure on our external borders and, most importantly, it will reduce the possibilities of the refugees becoming prey for networks of human traffickers," said the Estonian Head of State.
Kui me kõike seda ka teeme, väheneb surve meie välispiiridele ja mis kõige olulisem, vähendame põgenike sattumist inimsmugeldajate võrgustikku," ütles Eesti riigipea.
If we allow a gap that we observe between Eliza Doolittle and Professor Higgins at the beginning of Pygmalion by Bernard Shaw to emerge in our language, we should also ask:
Kui me laseme oma keelde tekkida lõhel, nagu see oli Eliza Doolittle'i ja professor Higginsi vahel Bernard Shaw "Pygmalioni" alguses, siis küsigem ka:
If we agree that we do not, the question becomes: what does the other path, the good path, look like?
Kui me lepime kokku, et me seda ei taha, siis on vaja leida vastus küsimusele "Milline näeb välja teine, õige tee?".
Unless, of course, we do something about it.
Kui me muidugi selle vastu midagi ette ei võta.
And when we recognise that our differences are minor, our commonalities are great, we can begin to effect policy in a far more serious way.
Kui me mõistame, et meie erinevused on väga väikesed, kuid sarnasus suur, saame minu arvates hakata oma eesmärke tunduvalt veendunumalt ellu viima.
If we accept then that what we need is defense of the entirety of our societies, a form of total defense, if you will, then we need to re-examine many of the old-style, pre-1990s assumptions with which we approach cyber-security.
Kui me mõistame, et vajame ühiskonna kui terviku kaitset – nimetage seda totaalkaitseks, kui soovite –, siis peame üle vaatama paljud vanad, 1990ndate eelsed arusaamad, millele tuginedes me küberjulgeolekut käsitleme.
If we cannot master these challenges, we will - in no longer than 25 years - have lost part of the well-being that we are enjoying today.
Kui me nendega toime ei tule, siis hiljemalt 25 aasta pärast oleme kaotanud osa sellest jõukusest, mida naudime täna.
If we cannot master these challenges, we will – in no longer than 25 years – have lost part of the well-being that we are enjoying today.
Kui me nendega toime ei tule, siis hiljemalt 25 aasta pärast oleme kaotanud osa sellest jõukusest, mida naudime täna.
What does it say about ourselves in the end, if we go on talking like that?
Kui me nii mõtleme, siis mida see lõpuks meie endi kohta ütleb?
Even if we don't know our own history well enough, those observing the processes in Europe should be aware of the stagnancy of whole countries that has been caused by the discrediting of political parties.
Kui me omaenda ajalugu piisavalt ei tea, siis need, kes jälgivad protsesse Euroopas, peaksid aduma, millisesse patiseisu erakondade diskrediteerimine on mitmel pool viinud terveid riike.
If we limit ourselves to the promotion of the economy, we are unjustly narrowing our horizons.
Kui me räägiksime vaid majanduse edendamisest, siis me kitsendaksime ebaõiglaselt oma silmapiiri.
If we fail to do this, we can rest assured that other solutions will be found, either mutually incompatible national rules or private sector initiatives, where our fundamental rights may not be guaranteed.
Kui me seda ei tee, leitakse kindlasti mingid muud lahendused, olgu need siis riigiti lahknevad eeskirjad või erasektori algatuskavad, mille puhul meie põhiõigused ei pruugi olla tagatud.
Should we fail to do that, even Europe may prove too small for the world," said the Estonian Head of State.
Kui me seda ei tee, võib isegi Euroopa osutuda maailma jaoks liiga väikseks," ütles Eesti riigipea.
If we do not do this we may soon discover that our success in the PISA tests has disappeared.
Kui me seda ei tee, võime peagi avastada, et meie PISA testide edu on haihtunud.
If we are able to do that, I am firmly convinced that we are also able to agree upon our common future.
Kui me seda suudame, siis tean kindlalt, et oleme võimelised kokku leppima ühises tulevikus.
If we do not want to or feel we cannot do so, then let us be prepared to demand less of our state.
Kui me seda teha ei taha või ei jaksa, siis olgem valmis riigilt vähem nõudma.
If instead we spent one percent or less than that, we could boast an even higher GDP growth.
Kui me selle asemel kulutaksime ühe protsendi või veelgi vähem, võiksime kiidelda isegi suurema SKT kasvuga.
If we want something in return for our support, it should be good sportsmanship and competitive spirit.
Kui me selle toetuse eest midagi vastu tahame, siis võitlejahinge ja ausat mängu.
If we believe in this, it will become more than just power; it will become our guide.
Kui me sellesse usume, siis muutub see mitte ainult jõuks, vaid ka suunaks.
If you want to create a quality e-service on the web, it is necessary to think of the root goals of data collection and its management and think of how to get necessary information to the user/citizen as quickly and as comfortably as well as securely as possible and to validate this electronically.
Kui me soovime luua kvaliteetseid veebipõhiseid e-teenuseid, tuleb läbi mõelda andmete kogumise ning haldamise sügavamad eesmärgid ning panna paika mehhanismid vajaliku teabe kiireks ja mugavaks viimiseks kasutaja/kodanikuni, tehes seda ühtaegu võimalikult turvaliselt ning pakkudes elektroonilisi valideerimisvõimalusi.