natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Estonian Sign Language is described in the Ethnologue, under the Ethnologue Language Code eso.
Eesti viipekeel kuulub maailmas ametlikult tunnustatud keelte hulka ning on registreeritud maailma keelte andmebaasis Ethnologue (rahvusvaheline kood: eso).
The redaction of the Language Act from 03.01.2007 states that ESL is an independent language and under the act, the state is obliged to support the usage and development of ESL.
Eestis määratleb eesti viipekeele staatust 2007. aasta 1. märtsist kehtima hakanud keeleseaduse redaktsioon, kus tunnustatakse eesti viipekeelt iseseisva keelena, mille kasutamist ja arengut riik soodustab.
The eleven basic color categories are: white, black, red, green, yellow, blue, brown, purple, pink, orange and gray.
Brent Berlini ja Paul Kay (1969) teooria kohaselt on täielikult väljaarenenud põhivärvinimede süsteemiga keeles kokku 11 põhivärvinime - valge, must, punane, roheline, kollane, sinine, pruun, lilla roosa, oranž ja hall.
Duties and liability of the member of the management organ of the company
Äriühingu juhtorgani liikme kohustused ja vastutus
Developing a guide for the prevention of separation of child from family and postseparation intervention
Lapse perest eraldamise ennetamise ja eraldamisjärgse sekkumise juhendi koostamine lastekaitsele
Preparation of secondary school teachers in Estonian Republic (1918-1940) in the frame of historical development of teacher education
Keskkooli- ja gümnaasiumiõpetajate ettevalmistus Eesti Vabariigis (1918-1940) õpetajakoolituse ajaloolise kujunemise kontekstis
The study is based on the hermeneutic tradition which admits that in a historiography the archival material used and "the writing me" always bear an impress of subjectivity.
Uurimus toetub metodoloogiliselt hermeneutilisele traditsioonile, mis tõdeb, et ajalookirjutamisel kannavad nii allikad ise kui autori "kirjutav mina " teatud subjektiivsuse pitserit.
The main research source materials of this study were Estonian archival records, educational legislation, educational literature and periodicals.
Uurimisobjektiks allikmaterjalidena olid Eesti arhiividokumendid, haridusseadused, pedagoogiline kirjandus ning -perioodika.
The background information generated was used as a main framework for a detailed analysis of the development of the traditions of teacher education at University of Tartu.
Saadud taustinformatsiooni valguses analüüsiti detailselt õpetajakoolituse traditsioonide kujunemist Tartu Ülikoolis.
It was found that the organization and content of teacher education at the University of Tartu, in terms of their levels of development and quality, were well in line with the developmental trends and orientations in the Western reference countries during this period.
Uurimusest järeldub, et õpetajakoolituse sisu ja korraldus Tartu Ülikoolis olid vaadeldaval perioodil oma arengutaseme ja kvaliteedi poolest hästi kooskõlas kasvatusteaduse arengutega ja orientatsioonidega Lääne referentsriikides.
This dissertation details evidence of the existing international cooperation and channels of communications of the faculty, and it estimates the scope of foreign influences on Estonian teacher education and on the educational sciences in their entirety.
Töö annab ettekujutuse käibinud rahvusvahelisest koostööst ja suhtlemiskanalitest ning hindab välismõjude ulatust tollases Eesti õpetajate ettevalmistuses ja pedagoogikateaduses tervikuna.
Along with portraying the developments in teacher education, work also focused on assessing the level of pedagogical research that supported developments in teacher education and the role of the faculty, including how professorships shaped the status and identity of the field.
Kõrvuti õpetajakoolituse kujunemisest ettekujutuse loomisega selgitati välja, milline oli seis ja arengud õpetajakoolitust toetavas pedagoogikateaduses ning pedagoogika õppejõudude, sh professuuri roll valdkondliku staatuse ja identiteedi kujunemisel.
The conclusions of this study show that many of the issues (linking theory with practice, providing teaching practice at schools, quality of scientific research, international connections, faculty policy, and so forth) that teacher educators at the University of Tartu were facing in the 1920s and 1930s became topical again after Estonia regained its national independence in 1991, and that knowledge and understanding of the historical experiences could be helpful in coping with these similar issues today.
Uurimusest tehtud järeldused näitavad, et paljud õpetajakoolituses lahendamisel olnud tollased probleemid (teoreetiliste ja praktiliste õpingute seostamine, praktikabaaside loomine, nõuded teadustöödele, välissidemete loomine, kaadripoliitika jne) on taasiseseisvumise järgses Tartu Ülikoolis taas aktuaalsed ning varasema kogemuse tundmine ja mõistmine, loob eeldused nendega hõlpsamini toime tulekuks.
However, the period under investigation was too short-lived for educational research to attain an internationally-accepted level.
Rahvusvahelisele tasemele pedagoogilises uurimistöös vaadeldava perioodi lõpuks siiski ei jõutud.
The activities of the Didactical-Methodological Seminar, established for the preparation of secondary school teachers, and changes in the content and organization of its activities in 1920s and 1930s served as the main objects of analysis.
Põhiliseks analüüsiobjektiks sai keskkooliõpetajate ettevalmistamiseks loodud didaktilis-metoodilise seminari tegevus, selle sisulised ja organisatsioonilised muutused 1920.-1930. aastatel.
Educational legislation and its impact on teacher education, viewed as the internal context of the developmental stages in secondary teacher education at the University of Tartu, was identified by analyzing it and creating a holistic picture of the demand for secondary school teachers and regulations pertaining to the qualifications and preparation of teachers and its development.
Avamaks õpetajakoolitust siseriiklikult suunanud õigusloomet ja selle mõju õpetajate ettevalmistamise erinevate etappide kujunemisele analüüsiti ja loodi tervikpilt keskkooliõpetajate nõudlust, kvalifikatsiooni ja ettevalmistust reguleerivast seadusloomest ja selle arengust.
To the end of identifying and assessing foreign influences on the emerging system of teacher education, a survey of the main developmental trends of countries (Germany, Great Britain, Finland, USA and Russia) that had a significant impact on Estonian educational thinking was carried out.
Välismõjude hindamiseks TÜ õpetajakoolitusele valmis ülevaade peamistest arengujoontest õpetajakoolituse sisus ja korralduses Eestit enam mõjutanud välisriikides – Saksamaal, Inglismaal, Soomes, USA-s ja Venemaal.
This doctoral dissertation is about the organization of secondary school teacher education at the University of Tartu in the first period of Estonia’s independence (1918-1940).
Käesolev väitekiri annab ülevaate keskkooli ja gümnaasiumi õpetajakoolitussüsteemi kujunemisest Tartu Ülikoolis 1918-1940.
For attenuating biases in the interpretation of archival records a source critical approach was employed.
Uurimismeetodina kasutati töös allikakriitikat ja võrdlevat analüüsi.
The study investigates the development and content of teacher education and the role played by Western European and North American innovative educational ideas as agents of change.
Uurimistöö eesmärgiks oli välja selgitada, kuidas kujunesid välja keskkooliõpetajate ettevalmistuse korraldus ja õpingute sisu ning millised olid teiste riikide, eelkõige Lääne-Euroopa ja USA haridusuuenduslikud mõjud selles.
This was due to limited participation in the activities of professional research organizations and international conferences.
Takistavaks teguriks sai vähene teadusorganisatsiooniline kaasatus, samuti liigne ettevaatlikkus välismaal kraadiõpingud läbinud vilistlaste rakendamisel õppejõudude ja teaduritena.
This harmony was achieved by well-elaborated national qualification requirements and licensing system for teachers, and by balancing national and international orientations when introducing educational innovations.
Õpetajakoolituse ajakohasust TÜs toetasid hästi läbi mõeldud õpetajate riiklikud kvalifikatsiooninõuded ja kutseomistamise süsteem.
Substrate specificity of protein kinase A in reaction with protein substrates
Proteiinkinaas A substraatspetsiifilisus reaktsioonil valksubstraatidega
Therefore, the aim of this theses was to expand possibilities for the synthesis of these novel and highly perspective compounds
Seetõttu oli antud doktoritöö eesmärk laiendada sünteetilisi võimalusi selliste uudsete ja perspektiivsete ühendite valmistamiseks.
Synthesis of novel heterocyclic hydrazine derivatives and their conjugates
Uudsete heterotsükliliste hüdrasiini derivaatide ja nende konjugaatide süntees
Hydrazine – originally used as a rocket fuel – was decomposed to hydrogen, which was then oxidized to water by fictional astronaut Mark Watney (Matt Damon) to survive on a foreign planet.
Ilmselt teatakse seda kõige paremini filmist „Marslane" (2015), milles astronaut Mark Watney (Matt Damon) kasutas võõral planeedil ellujäämiseks seda algselt raketikütusena kasutatavat ühendit, et lagundada see vesinikuks, millest seejärel valmistada vett.
In 2012, heterocycles could be found in each of top ten brand name small molecule drugs and 8 of them had a nitrogen atom present in the ring.
Näiteks 2012. aastal võis heterotsükleid leida kõigist kümnest enimmüüdud ravimist, millest 8 sisaldas seejuures ka lämmastiku aatomit.
These compounds have an essential role in drug industry, as majority of pharmaceuticals include at least one heterocyclic ring in their composition and more than 90% of these heterocyclic moieties comprise a nitrogen atom in their structure.
Heterotsüklilistel ühenditel on suur roll farmaatsiatööstuses, kuna enamus ravimeid on heterotsüklilised ning 90% nendest heterotsüklitest sisaldab lämmastiku aatomit.
Synthetic methods for the preparation of heterocyclic compounds that also include a hydrazine moiety (nitrogen-nitrogen bond) in their structure are rather scarce.
Sünteesimeetodid, mille abil saab sünteesida heterotsüklilisi ühendeid, mis sisaldavad ühtlasi ka lämmastik-lämmastik sidet olles seega samaaegselt ka hüdrasiini derivaadid, on üsna vähetuntud.
Heterocyclic compounds have at least one cyclic moiety in their molecular structure that contains at least two different types of atoms in the ring.
Heterotsüklilisteks nimetatakse keemilisi ühendeid, mis sisaldavad tsüklilist struktuurielementi ning mis omakorda koosneb vähemalt kahte eri tüüpi aatomitest.
Hydrazine, a simple compound with a molecular formula N2H4 is probably most well-known from the movie „The Martian" (2015).
Hüdrasiin on lihtne keemiline ühend molekulvalemiga N2H4.
Electrocatalysis of oxygen reduction on non-precious metal catalysts
Hapniku elektrokatalüütiline redutseerumine mitteväärismetallkatalüsaatoritel
However, nearly all of the energy used for transportation is still being produced by burning fossil fuels.
Paraku tuleb sisuliselt kogu transpordiks kasutatav energia endiselt fossiilsetest kütustest.
Moving on from the carbon energy cycle that is destroying our environment and deteriorating living conditions is one of the priorities for humanity in the 21st century.
Loodust saastava süsinikul põhineva energiatsükli asendamine on üks kõige kriitilisemaid 21. sajandi probleeme.
Composite materials from carbon nanotubes and graphene or CDC were created to optimise the porous structure of the fuel cell electrode, which further raised the power density of the cell.
Töö käigus demonstreeriti uusi strateegiaid süsiniknanomaterjalidest komposiitide valmistamiseks ning poorse struktuuri optimeerimiseks, mis suurendas samuti kütuseelemendi võimsustihedust.
So far, nearly all commercially available fuel cell systems have used platinum-based catalysts on the cathode to achieve this, but it has become apparent that the long-term activity and stability targets cannot be met by Pt-based materials while keeping costs low enough.
Siiani kasutatakse madalatemperatuursetes kütuseelementides selle reaktsiooni katalüsaatorina plaatinal põhinevaid materjale, aga plaatina on äärmiselt kallis ning vähese levimusega metall.
This PhD thesis focuses on developing novel electrocatalysts for this reaction by rationally designing synthesis strategies for carbon nanomaterials.
Selle doktoritöö käigus arendati plaatina asendamiseks süsiniknanomaterjalidest uudseid elektrokatalüsaatoreid.
In the end, multiple catalysts rivalling the activity of commercially used Pt/C materials are presented in this thesis, showing a great promise of non-precious metal catalysts for replacing Pt in automotive fuel cells.
Käesoleva doktoritöö tulemused näitavad, et mitte-väärismetallkatalüsaatoritega on võimalik asendada kütuseelemendis plaatina-põhiseid katoodimaterjale ning seeläbi oluliselt vähendada süsteemi maksumust.
These issues stem from the slow oxygen reduction reaction (ORR), which takes place at the fuel cell cathode.
Põhiline probleem PEFC tehnoloogia juures on katoodil toimuva hapniku redutseerumisreaktsiooni katalüsaatorite vähene aktiivsus ja stabiilsus.
The main remaining problems towards replacement of internal combustion engines by PEFCs are cost and durability.
Üheks alternatiiviks sisepõlemismootorile on polümeer-elektrolüüt kütuseelemendid (PEFC).
By using graphene, carbon nanotubes and carbide-derived carbon (CDC) and combining them with methods such as ball-milling and pyrolysis, new catalysts with atomically dispersed catalytic centres were developed.
Grafeeni, süsiniknanotorude ja karbiidset päritolu süsiniku dopeerimisel saavutati atomaarselt jaotunud aktiivtsentritega, mis pidasid sammu või isegi suurendasid kütuseelemendi võimsustihedust võrreldes kommertsiaalsete Pt/C materjalidega.
Ecological relations of cladocerans in a brackish-water ecosystem
Vesikirbuliste ökoloogia riimveelises ökosüsteemis
The dominating taxa were Bosmina spp., Pleopis polyphemoides and Evadne nordmanni.
Kõige arvukamateks vesikirbulisteks olid Bosmina spp., Pleopis polyphemoides ja Evadne nordmanni.
Together with climate change and eutrophication, invasion of alien species has been one of the factors altering the structure and dynamics of plankton communities, whereas the most important planktic alien species in the Baltic Sea ecosystem have been alien cladocerans.
Kliimamuutuste ja eutrofeerumise kõrval on üheks oluliseks planktonikoosluste struktuuri ja dünaamikat mõjutavaks teguriks ka võõrliikide invasioon kusjuures just tulnukvesikirbulised on seni olnud Läänemere ökoüsteemis olulisemad planktilised võõrliigid.
At high densities, cladocerans are important food resource for various planktivorous fishes and invertebrate predators.
Massilise arengu ajal on vesikirbulised oluliseks toiduks kaladele ja röövtoidulistele selgrootutele.
During the last decades, invasions of two additional cladoceran species, Cercopagis pengoi and Evadne anonyx, both of Ponto-Caspian origin, have been recorded.
Viimastel aastakümnetel on lisandunud tulnukliikidena Ponto-Kaspia päritolu vesikirbulised Cercopagis pengoi ja E. anonyx.
Climate, eutrophication and bioinvasions interactively affected cladoceran abundance at multi-annual scale during a half of the century with climate being better descriptor than eutrophication.
Vesikirbuliste arvukuse muutused ligi poole sajandi pikkusel ajaskaalal on mõjutatud mitmete tegurite, nagu kliima, eutrofeerumise ja bioinvasioonid, koosmõjust, kusjuures eraldi võttes selgitavad kliimatingimused arvukuse muutlikkust paremini kui eutrofeerumine.
In addition, human-mediated invasion of the predatory cladoceran C. pengoi has resulted in a disruption of the previously existing ecological relations of the dominating native small-sized cladoceran species.
Ilmselt toiduahela suhete tõttu (kisklus) on röövtoidulise võõrvesikirbulise C. pengoi invasioon põhjustanud varemesinenud seose katkemise kohalike domineerivate väikesemõõduliste vesikirbuliste ja elutakeskkonna vahel.
However, the observed annual-scale variation in cladoceran abundance and biomass did not to initiate any consistent alterations in fish feeding activity and, therefore, also in the total amounts of zooplankton consumed.
Suurimad aastatevahelised muutused pelaagiliste kalade toidubaasis olid seotud nende olulise toiduobjekti Bosmina arvukuse dünaamikaga, kuid arvukuse varieeruvus ei osutunud siiski piisavaks, et põhjustada püsivaid muutusi kalade toitumisaktiivsuses ning tarbitud zooplanktoni kogustes.
These results contribute to a substantially advanced understanding on how human-mediated invasion of alien species may interact with climate-driven changes in marine ecosystems, providing also additional evidence on the magnitudes of these changes.
Antud tulemused täiendavad oluliselt meie teadmisi sellest, milliseid muutusi, mis mahus ja milliste protsesside tõttu võib inimtegevusest põhjustatud võõrliikide invasioon põhjustada mereökosüsteemides.
The general task of the present thesis was to identify naturally and anthro¬pogenically induced species-level changes in the cladoceran community of the temperate brackish-water Baltic Sea at different spatio-temporal scales.
Käesoleva doktoritöö eesmärgiks on selgitada Läänemere vesikirbuliste koosluses liigilisel tasandil toimunud ajalis-ruumilisi muutusi sõltuvalt keskkonnatingimuste varieeruvusest, mis on põhjustatud nii looduslikest (kliima) kui ka inimtekkelistest (eutrofeerumine, võõrliikide invasioon) teguritest ja protsessidest.
This ability is very characteristic for marine cladocerans and makes them especially adapted to opportunistic utilisation of seasonally changing resources.
Tänu partenogeneesile (neitsisigimine) on vesikirbulised võimelised saavutama soodsates keskkonnatingimustes kiiresti suure arvukuse, mis annab neile eelise kohanemiseks kiiresti muutuvates keskkonnatingimustes.
Marine cladocerans may form a significant fraction of summer zooplanktonic communities in the Baltic Sea. Cladocerans possess an ability to increase their abundance (by using parthe-nogenetic reproduction mode) if the environment is favourable.
Merelised vesikirbulised moodustavad olulise osa Läänemere mesozooplanktoni arvukusest ja biomassist suvel.
The punishable act becomes a collective creation and is attributed to an individual in accordance with his participation in this act.
Karistusõiguslikult etteheidetav tegu saab n.ö kollektiivseks loominguks, mis omistatakse üksikisikutele vastavalt nende osaluse ulatusele selles.
The author of the dissertation examines, what is the base for broadening the notion of a principal offender, can that kind of broadening also be seen in Estonian theory and practice of penal law, and is the broadening justified and even possible when Estonian legislation is considered.
Väitekirjas võetakse uurida, millised on selle täideviija mõiste laienemise lähtekohad, kas selline täideviija mõiste laienemine iseloomustab ka Eesti karistusõiguse teooriat ja praktikat, kas selline laienemine on õigustatud ja meie seadusandlust silmas pidades üldse võimalik.
While writing this thesis the author took an assumption that in the theory and also in the practice the notion of a principal offender is continuously broadened.
Käesoleva töö kirjutamise lähtealuseks on tõdemus, et nii teoorias kui ka praktikas toimub täideviija mõiste pidev laienemine.
The contemporary understanding of the notion of a principal offender results from a recognition that often the commission of an offence does not depend on a sole person: the offence is committed by a group of persons acting accordance with a distribution of tasks.
Kaasaegne arusaam lähtub üha enam tõdemusest, et kuriteo toimepanemine ei sõltu mitte ainult konkreetsest üksikisikust, vaid süüteo paneb toime erinevate ülesannete jaotatusel põhinev kollektiiv.
In brief, one main goal for the theory of penal law is to figure out who should be punished for committing an offence as a principal offender.
Lihtsustatult öeldes tuleb karistusõigusdogmaatikal tegelda küsimusega, keda tuleb süüteo toimepanemise eest karistada kui täideviijat.
The broadest way to define a principal offender is to say that this is a person who is responsible for causing a certain consequence irrespective of whether he executed the act himself or not.
Kõige laiemalt määratletuna oleks täideviija seega ka isik, kes on vastutav teatud tagajärje põhjustamise eest ning seda sõltumata sellest, kas ta süüteokoosseisu realiseerimise mõttes ka tegelikkuses teo ise toime pani või mitte.
Nowadays the principal offender is considered to be not only the person who commits the offence himself, but also the one who makes decisions i.e. the person who is behind the offence.
Täideviija ei ole mitte ainult see, kes paneb kuriteo ise toime, vaid järjest enam pööratakse pilk ka kaugemale, nn tagaseisjate ehk tegelike otsustajateni.
Thus, because of criminal political considerations, the theory of penal law searches, in addition to a person who commits an offence himself i.e. directly, also for a person who is actually responsible for a commission of an offence.
Lisaks süüteo vahetule, omakäelisele täideviimisele otsib karistusõigus kriminaalpoliitilistel argumentidel seega ka süüteo täideviimise eest n.ö tegelikult vastutajat.
In this context a person who gave an order to commit an offence can be considered a principal offender.
Ka kuriteo toimepanemiseks käsu andja võib sellises kontekstis olla kuriteo täideviijaks.
The aim of the dissertation is to clarify the notion of a principal offender.
Käesolev väitekiri tegeleb karistusõiguse dogmaatika ühe kesksema küsimuse, nimelt täideviija mõistega.
Applications of Deep Neural Networks for Cell Phenotyping in Co-cultures
Sügavate närvivõrkude rakendused segatud rakukultuuride fenotüüpimiseks
Co-culturing is a widespread method of growing multiple cell lines together to produce an environment that is close to natural conditions.
Erinevate rakkude koos kasvatamine on peamine viis neile loomupäraseima keskkonna loomiseks.
However, having two or more kinds of cells on the same plate makes downstream image analysis more difficult.
Paraku muudab erinevate rakkude olemasolu pildianalüüsi palju keerukamaks.
Hundreds of cells per image need to be classified automatically, which is a challenging problem.
Igal pildil tuleb sadu rakke automaatselt sildistada, ning treeningandmete annoteerimine võtab kaua aega.
In this work, we use convolutional neural networks to build a robust algorithm for cell phenotyping and counting in co-cultures.
Selles magistritöös kasutame me konvolutsioonilisi neurovõrke et koos kasvatatud rakke identifitseerida ning kokku lugeda.
Pipelines that are commonly used for this task employ cell segmentation with subsequent feature extraction or pixel-based classification.
Olemasolevad töövood kasutavad rakkude segmenteerimist, millele järgneb raku tunnuste arvutamine või pikslipõhine klassifitseerimine.
Cells in co-cultures interact with each other which allows them to sustain longer than lonely.
Koos kasvatatud rakud suhtlevad omavahel, mis aitab kaasa nende pikemale kasvule laboris võrreldes isoleeritud rakkudega.
It is crucial e.g. in pharmacology to properly measure hepatotoxicity of certain drugs.
See on oluline näiteks ravimite katsetamisel, sh. maksarakkude vastupidavuse testimiseks.
We show that zero-shot transfer learning allows avoiding monotonous annotation and maintaining the classification performance on a baseline level.
Me näitame, et ühe andmepunkti põhjal häälestatud mudelid aitavad igavat annoteerimistööd vältida, sealjuures analüüsi kvaliteeti kahjustamata.
With retraining, our model is able to outperform all the reference methods.
Rohkemate andmepunktidega töötavad meie mudelid olemasolevatest paremini.
This would help to diminish scientific routine and speed up pharmacological research.
Need tulemused võivad olla olulised nii teaduses kui tööstuses, kus kiired klassifitseerimismeetodid võimaldavad rakkude kasvatamist automatiseerida, ning teadusprotsessi kiirendada.
Recently, deep learning methods have proven to perform well for image recognition.
Viimasel ajal on selleks populaarsust kogunud sügavad neurovõrgud.
Developing of air humidity standard at UT testing centre
Õhuniiskuse etaloni arendamine TÜ katsekojas
Towards more secure Estonia through education
"Turvalisem Eesti hariduse toel"