natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In this study, genetic variability and taxon boundaries of different ranks were assessed in selected genera: at species level in a small subgroup of Hypomyces (Hypocreales), at species and genus level in Geopora (Pezizales), and at family level in available species of Encoelia (Helotiales, incertae sedis).
Töö käigus uuriti geneetilist varieeruvust ja eri tasemel taksonite piire kolmes seenerühmas: perekonna Hypomyces (Hypocreales) väikses lähedaste liikide rühmas liigi tasemel, perekonnas Geopora (Pezizales) liigi ja perekonna tasemel ning perekonnas Encoelia (Helotiales) sugukonna tasemel kättesaadavate liikide piires.
Three species were found to belong to the monophyletic group ‘Encoelioideae’ sensu Peterson & Pfister.
Kolm liiki kuuluvad monofüleetilisse rühmitusse ’Encoelioideae’ sensu Peterson & Pfister.
This can be ascribed to scarceness of morphological characters that are used for recognition of taxa.
Selle põhjuseks on selliste morfoloogiliste tunnuste vähesus, mida saaks kasutada taksonite piiritlemiseks.
Hypomyces rosellus turned out to be paraphyletic, comprising several cryptic as well as previously described species that have different patterns of geographical distribution and host specificity.
Hypomyces rosellus osutus parafüleetiliseks, sisaldades mitut juba kirjeldatud liiki kui ka morfoloogiliselt eristamatuid rühmi erineva peremehe-eelistuse ja geograafilise levikuga.
Reference sequences from reliably identified fruit-bodies obtained in this study can help with identification of numerous fungal species from environmental and agricultural samples.
Töö käigus kogutud DNA järjestused, mis on eraldatud usaldusväärselt määratud viljakehadest, aitavad määrata keskkonna- ja põllumajanduslikest proovidest seeneliike.
The genus Encoelia is highly polyphyletic.
Perekond Encoelia osutus polüfüleetiliseks.
Comprehending phylogenetic diversity – case studies in three groups of ascomycetes
Fülogeneetilise mitmekesisuse korrastamine kolme kottseenerühma näitel
The majority of isolates causing cobweb disease in mushroom farms were found to belong to Hypomyces odoratus.
Enamik seenekasvandusi laastavatest selle perekonna parasiitsetest tüvedest kuuluvad liiki Hypomyces odoratus.
Only two species can be unequivocally placed to monophyletic families, Sclerotiniaceae and Rutstroemiaceae, respectively.
Vaid kaks liiki paigutusid kindlalt monofüleetilistesse sugukondadesse Sclerotiniaceae ja Rutstroemiaceae.
The type species of the genus, E. furfuracea, forms a strongly supported sister group to Hemiphacidiaceae.
Perekonna tüüpliik E. furfuracea kuulub sugukonna Hemiphacidiaceae sõsarrühma.
In studied species of Hypomyces, however, the ITS does not provide sufficient distinction.
Perekonna Hypomyces uuritud liikide rühmas jääb ITS regiooni lahutusvõime liikide eristamisel liiga nõrgaks.
Ascocarp type provides morphological distinction of two well-supported monophyletic groups which we suggest to recognise as separate genera.
Suletud ja avatud viljakehadega liigid moodustasid kaks tugeva toetusega monofüleetilist rühma, mida soovitame tunnustada eraldi perekondadena.
Apothecial G. arenicola, G. tenuis and G. sepulta and ptychothecial G. tolucana are recognised as monophyletic species.
Monofüleetilisteks liikideks osutusid G. arenicola, G. tenuis, G. sepulta ja G. tolucana.
In Geopora and Encoelia, the resolving power of rDNA ITS enables to use this region as barcoding gene.
rDNA ITS regiooni lahutusvõime perekondades Geopora ja Encoelia on piisav võimaldamaks selle kasutamist liikide tuvastamiseks.
The genus Geopora is paraphyletic.
Perekond Geopora leiti olevat parafüleetiline.
Incorporation of protein-coding gene sequences in phylogenetic analyses greatly improves the resolution and support values for most branches in phylogenetic trees.
Valgugeenide kasutamine fülogeneetilistes analüüsides annab parema lahutuse ja tugevamad toetused harudele.
Systematics of many fungal groups at different taxonomic levels has remained obscure.
Paljusid seenerühmi iseloomustab taksonoomiline korratus.
rDNA as well as several protein-coding genes were used to assess phylogenetic relationships.
Fülogeneetilisteks analüüsideks kasutati nii rDNA kui ka erinevate valgugeenide järjestusi.
Pezizales, Hypocreales and Helotiales are three of the largest orders among ascomycetes with debatable taxonomy.
Vaieldavaks on osutunud ka kottseente suurimate seltside Pezizales, Hypocreales ja Helotiales süstemaatika.
Fabrication and characterization of microporous carbon-based electroactive polymer actuators
Mikropoorsel süsinikul põhinevate elektroaktiivsete polümeersete aktuaatorite valmistamine ja karakteriseerimine
EAPs are promising functional materials for engineering new and increasingly demanded actuation systems that are silent, mechanically compliant, lightweight, structurally simple, and easily scalable.
Elektroaktiivsed polümeerid omavad kõrget potentsiaali funktsionaalsete materjalidena arendamaks uusi üha kasvava nõudlusega aktuaatorite süsteeme, mis on vaiksed, elastsed, kerged, struktuurilt lihtsad ja lihtsasti miniaturiseeritavad.
The materials with highest potential for this purpose are highly porous amorphous carbons and carbide-derived carbons (CDC), commonly used in energy storage devices – supercapacitors.
Suurimat potentsiaali omavad antud vallas suure poorsusega amorfsed süsinikud ja karbiidset päritolu süsinikud, mida tavaliselt kasutatakse energiasalvestus-seadmetes – superkondensaatorites.
Electroactive polymers (EAPs) are a type of smart materials that convert electrical pulse energy into mechanical deformation or vice versa, and hence, can be utilized as actuators or sensors.
Elektroaktiivsed polümeerid (EAP) on modernsed materjalid, mis muundavad elektrilise energia mehaaniliseks deformatsiooniks või vastupidises suunas, leides seega rakendust nii aktuaatorite kui sensoritena.
The electromechanical, electrochemical and mechanical characteristics of the prepared EAP actuators were examined and compared to the actuators based on RuO2 electrodes.
Uuriti valmistatud EAP aktuaatorite elektromehaanilisi, elektrokeemilisi ja mehaanilisi karakteristikuid ning võrreldi neid aktuaatoritega, mis baseerusid RuO2-elektroodidel.
Analysis of the measured data demonstrates that the increase of the content of SWCNTs in the composite electrodes increased considerably the conductivity of electrodes and the stiffness (Young’s modulus) of the actuators.
Tulemuste analüüs näitas, et süsiniknanotorude sisalduse suurendamine komposiitelektroodides parandas oluliselt elektroodide elektrilist juhtivust ning suurendas nende mehaanilist jäikust (Young`i moodulit).
The effects of single-walled carbon nanotube (SWCNT) additives on the actuation performance were investigated in three-layered actuator systems composed of polymeric 1-ethyl-3-methylimidazolium tetrafluoroborate (EMI-BF4) electrolyte layer between two SWCNT/CDC electrode layers.
Üheseinaliste süsiniknanotoru lisandite mõju aktuaatori liigutusomadustele uuriti kolmekihilistes aktuaator-süsteemides, mis koosnesid polümeriseeritud 1-etüül-3-metüülimidasoolium tertrafluoroboraadi (EMI-BF4) elektrolüüdikihist kahe nanotorusid ja karbiidset süsinikku sisaldava elektroodi vahel.
The detailed analysis of the measured data indicates that the actuation performance of the EAPs is strongly affected by the porosity parameters and structural rigidity (degree of graphitization) of the carbon electrode materials.
Tulemuste analüüs näitas, et EAP aktuaatorite elektromehaanilised karakteristikud on tugevalt sõltuvad süsinikmaterjalide poorsetest omadustest ja struktuursest jäikusest (st. grafitiseerituse astmest).
The respective electrode materials were tested in five-layered actuator systems composed of 1-ethyl-3-methylimidazolium trifluoromethanesulfonate (EMI-TF)-impregnated Nafion membrane between two carbon electrode layers and gold foil on the surface.
Vastavaid elektroodimaterjale analüüsiti viiekihilistes aktuaator-süsteemides, mis koosnesid 1-etüül-3-metüülimidasoolium trifluorometaansulfonaat (EMI-TF) ioonvedelikus immutatud Nafion-membraanist kahe süsinikelektroodi vahel ja kuldfooliumist selle välispindadel.
Promising less expensive alternatives are also carbon aerogels.
Süsinikaerogeelid on samuti paljulubavad materjalid EAPdes rakendamiseks.
At low frequency range (5 mHz–0.5 Hz), the SWCNT/CDC (50/50)-actuator showed by far the highest bending strain among the tested samples (up to 0.85%), which compared to the pure CDC electrodes with maximum strain of 0.35% is an improvement of more than two times.
Madalatel liigutussagedustel (5 mHz–0,5 Hz) oli aktuaatoril, mille elektroodid sisaldasid võrdses koguses nanotorusid ja karbiidset süsinikku (50/50 massi%), oluliselt suurem liigutusulatus (deformatsioon 0,85%) antud töös uuritud aktuaatorite seas.
The EAP actuator assembled with carbide-derived carbon electrodes produced the highest bending strain among the samples, up to 2.04% at ±2 V square-wave input, exceeding the strain of RuO2 electrodes by more than twice.
Maksimaalseks painde deformatsiooniks osutus 2,04% ±2 V ristkülikpinge sisendi korral, mis ületas RuO2-elektroodidel põhineva aktuaatori liigutusulatust rohkem kui kaks korda.
In this thesis, carbide-derived carbon (CDC), coconut shell-based activated carbon, and carbon aerogel powders (activated and non-activated) were investigated as new alternative materials for application in electroactive polymer (EAP) actuator electrodes.
Käesolevas töös uuriti nelja erinevat poorset süsinikmaterjali (karbiidne süsinik, kookospähklikoorest valmistatud aktiveeritud süsinik ning aktiveeritud ja mitteaktiveeritud süsinikaerogeelid) uute alternatiividena EAP aktuaatorite elektroodides.
In this work, significant efforts have been put into exploring highly porous conductive materials for assembling EAP actuators with high specific surface area electrodes.
Sellest lähtuvalt uuriti antud töös kõrge eripinnaga poorseid elektroodimaterjale aktuaatorite valmistamiseks.
The addition of SWCNTs into the electrodes improved significantly the bending strain output.
Süsiniknanotorude lisamine elektroodidesse suurendas märkimisväärselt aktuaatori liigutussuutlikkust.
A strong co-effect of the specific capacitance and Young’s modulus on the bending strain was observed at the lower frequency range.
Leiti, et erimahtuvus ja Youngi moodul omavad tugevat koosmõju aktuaatori liigutusulatusele madalamas liigutussagedusalas, kus ilmnevad ka aktuaatorite elektrienergiat salvestavad omadused.
The actuators were assembled with five different ratios of SWCNTs to CDC in the electrodes and their electromechanical, electrochemical and mechanical properties were comparatively analyzed.
EAP aktuaatorite valmistamiseks kasutati elektroode, mis sisaldasid süsiniknanotorusid karbiidses süsinik-elektroodis viies erinevas vahekorras ning uuriti nende elektromehaanilisi, elektrokeemilisi ja mehaanilisi omadusi.
Ionic type of EAPs that consist of electrolyte containing membrane between two conductive electrode layers are especially attractive for bio-robotic applications, and were studied in this work.
Biorobootika rakendusteks on atraktiivsed eelkõige ioonset tüüpi EAP-d, mis koosnevad elektrolüüti sisaldavast membraanist ja kahest elektrit juhtivast elektroodikihist selle pindadel.
It is commonly accepted that the increase of charge density within the electrodes leads to higher actuation performance of an EAP actuator.
On teada, et suurendades laengutihedust elektroodides, pareneb aktuaatori liigutussuutlikkus.
However, target gene quantification results from environmental samples depend on a number of factors such as the method and quality of DNA extraction, the subsequent presence of inhibitory substances in the extracted microbial community DNA, the qPCR chemistry used, the amplification efficiency achieved and the overall quality of the resultant datasets.
Et märklaudgeenide arvukuse määramise edukus keskkonnaproovidest sõltub mitmetest faktoritest, näiteks mikroobikoosluse DNA eraldamise meetodist ja kvaliteedist, inhibiitorite esinemisest eraldatud DNA-s, qPCR reaktsioonikeemia tüübist, märklaudjärjestuse amplifikatsiooni efektiivsusest ja tulemuste analüüsi kvaliteedist, hindasimegi erinevate qPCR reaktsiooni- ja analüüsiprotsessi modifikatsioonide mõju keskkonnaproovidest märklaudgeeni absoluutse ja suhtelise arvukuse määramisele.
We evaluated the scope of these aspects affecting gene enumerations by qPCR and found that modifications in qPCR workflow and analysis procedure steps can significantly influence the target gene quantification and normalization results from environmental samples and consequently also bioremediation related decision-making.
Leidsime, et varieeruvused qPCRi töövoos ja analüüsiprotsessis mõjutavad oluliselt märklaudgeeni absoluutse ja suhtelise arvukuse määramist keskkonnaproovidest ning seeläbi ka bioremediatsiooniga rakendamisega seotud otsuseid.
The increasingly industrialized global economy that has emerged over the last century has led to dramatically elevated releases of anthropogenic chemicals into the environment impacting whole ecosystems (i.e. the Gulf of Mexico oil spill), drinking water supplies or directly human health.
Keskkonna reostumine erinevate saasteainetega (nt. naftasaadused, kloororgaanilised ühendid) on muutunud kriitiliseks probleemiks üle maailma kahjustades inimtervist, kahandades puhta joogivee varusid ning mõjutades terveid ökosüsteeme.
Influence of qPCR workflow on target gene enumeration from environmental samples in the case of bioremediation potential estimation
Kvantitatiivse polümeraasi ahelreaktsiooni modifikatsioonide mõju märklaudgeeni kvantifitseerimisele keskkonnaproovidest bioremediatsiooni hindamisel
One of the increasingly used methods in bioremediation monitoring is quantitative polymerase chain reaction (qPCR) which enables quantification of the abundance of gene markers within the environment.
Kvantitatiivne polümeraasi ahelreaktsioon (qPCR) on aina sagedamini kasutust leidev metoodika saasteaineid lagundava mikroobikoosluse esinemise ja arvukuse hindamiseks bioremediatsiooni seirel.
As classic "suck and truck" strategies followed by off-site treatments are expensive, the in situ bioremediation processes like monitored natural attenuation (MNA), biostimulation, bioaugmentation and rhizoremediation have become an attractive way to rehabilitate contaminated sites.
Et klassikalised „pumpa-ja-töötle" saastuse eemaldamise meetodid on töömahukad ja kallid, on viimastel kümnenditel hakatud aina enam otse reostuspaigas rakendama erinevaid bioloogilise tervenduse ehk bioremediatsiooni tehnoloogiaid, mis tuginevad suuresti saasteainete mikroobsele lagundamisele.
The quantitative data generated can be used to relate variation in gene abundances with variation in abiotic and biotic factors and process rates.
Määratud arvukusi muude seireparameetritega (nt. saasteaine kontsentratsioon) kõrvutades on võimalik hinnata bioremediatsiooniprotsesside efektiivsust ja kulgemist uuritavas kohas.
The return migration of estonians to Estonia 1989 - 2000
Eestlaste tagasiränne Eestisse aastatel 1989 - 2000
The dissertation is especially relevant considering the goal of the proposed EU regulations of the Digital Finance Package introduced in late 2020 to promote the use of DLT in the EU.
Väitekirja teema on oluline arvestades ka 2020. aasta lõpus avaldatud EL-i digitaalse finantspaketi määruste eesmärki, milleks on toetada HT kasutuselevõttu EL-is.
With the aim to explore the potentially inhibiting effect of existing regulation, specific DLT use cases are investigated: (i) bitcoin exchange-service provision; (ii) DLT-based shareholder ledger maintenance and (iii) use of DLT-based electronic signature and hybrid smart contract agreements.
Toodud probleemi uuritakseväitekirjas kolme konkreetse HT kasutusjuhu pinnal: (i) bitimündi vahetusteenuse osutamine; (ii) HT-põhise osanike nimekirja pidamine ; (iii) HT-põhise hübriid-targa lepingu ning elektroonilise allkirja kasutamine.
Therefore, the research problem addressed in the dissertation is not specific to DLT, but linked to the uptake of any new technology.
Seega ei ole väitekirjas käsitletavad takistused vaid HT-le omased vaid seotud iga uue tehnoloogia kasutuselevõtuga.
This dissertation focuses on the treatment of distributed ledger technology (DLT) applications under the existing regulation in Estonia and the EU based on the analysis of specific use cases.
Käesolev väitekiri käsitleb hajusraamatutehnoloogia (HT) kohtlemist Eesti ja EL õiguse alusel konkreetsete kasutusjuhtude näitel.
Regulatory challenges to the use of distributed ledger technology: analysis of the compliance of existing regulation with the principles of technology neutrality and functional equivalence
Hajusraamatutehnoloogia kasutuselevõtu õiguslikud takistused: tehnoloogia neutraalsuse ja funktsionaalse samaväärsuse põhimõtetele tuginev analüüs
DLT on the other hand represents a "general-purpose technology" that, therefore, has abundance of applications including its most well known examples of blockchain and Bitcoin.
HT on "mitmeotstarbeline tehnoloogia", millel on rida erinevaid kasutusvõimalusi, sh. selle kõige tuntumad näited nagu plokiahelatehnoloogia ning bitimünt.
Against this background, the dissertation discusses the reasons for these biases and regulative strategies to resolve these in a sustainable manner.
Arvestades toodud järeldusi uuritakse väitekirjas ka kallutatud nõuete põhjuseid ning strateegiaid kuidas jätkusuutlikult lahendada kallutatusest tekkinud takistused HT kasutusele.
The use case analyses show that some of the existing regulation is not technology-neutral due to inbound bias for centralized solutions.
HT kasutusjuhtude pinnal saab järeldada, et olemasolev õigsraamistik ei ole tehnoloogia-neutraalne ning eelistab tsentraliseeritud lahendusi ning ei taga HT-põhistele funktsionaalselt samaväärsetele lahendustele samaväärset kohtlemist.
In this exploration, the principle of technology neutrality and its sub-principle of functional equivalence are utilized as benchmarks for the identification of biases.
Uurimise mõõdupuuna kasutatakse tehnoloogia neutraalsuse põhimõtet ning funktsionaalse samaväärsuse alampõhimõtet, et tuvastada kallutatud nõudeid ning piirata riigivõimu voli eelistada konkreetseid tehnoloogiaid samas teisi tehnoloogiaid diskrimineerides.
Consequently, current legal frameworks may inhibit the use of DLT due to either apparent or non-apparent biases written into the regulation.
Kuivõrd olemasolev õigusraamistik on loodud tsentraliseeritud infrastruktuuride ning mitte hajutatud andmestruktuuride jaoks nagu seda on HT, siis tihtipeale takistab olemasolev õigusraamistik HT kasutamist selles sisalduvate nii otseste kui ka kaudsete kallutatud nõuete tõttu.
The discrepancy between old rules and new tools is nothing new as the development of the digital world in comparison to the physical world led to the same problem.
Nimetatud dissonants on sarnane analoogmaailma jaoks loodud õigusnormide takistava mõjuga digitaalsete lahenduste kasutuselevõtmisel.
Both options have some positive and negative effects that need to be considered before applying them.
Kummalgi lahendusel on omad positiivsed ja negatiivsed küljed, mida tuleks konkreetses süsteemis rakendamisel kaaluda.
A high-performance network intrusion detection solution for S4A software
Suure jõudlusega sissetungi tuvastuse süsteemi lahendus S4A tarkvara jaoks
One of the most important qualities of an IDS is its performance – the more traffic it can analyze, the higher are chances of detecting suspicious traffic.
Mida suurem osa võrguliikluse sisust analüüsi­mata jääb, seda rohkem ründeid jääb märkamata.
The purpose of this thesis is to find ways to increase S4A system performance.
Leitud tegurite alusel pakuti välja erinevad võimalused S4A süsteemi jõudluse suurendamiseks.
Main bottleneck of current S4A system is that Snort is a single-threaded application and thus can only utilize one CPU core at a time, even though there are two CPU cores available in a typical S4A installation.
Põhiline valupunkt olemasoleva S4A lahenduse jõudluse juures on, et sissetungi tuvastuse tarkvara Snort on ühelõimeline ja seega ei suuda kasutada rohkem kui ühe protsessori­tuuma ressurssi.
Then we measure each option's performance, replaying network traffic at different bandwidths.
Analüüsimiseks valitud võimaluste kohta sooritati jõudluse mõõtmised erinevate võrgu­liikluse ribalaiuste juures, jättes muud tegurid nagu reeglite arv ja seadistused jt samaks.
Detector software consists of OpenBSD operating system, Snort intrusion detection system (IDS) and S4A specific helper programs.
S4A kasutab keskse komponendina tuvastusplatvormi, millel on operatsioonisüsteem OpenBSD ja sissetungi tuvastuse süsteem Snort.
We draw some conclusions on how they behave.
Viimase alusel analüüsiti selle jõudlust mõjutavaid tegureid.
The main find is that using our configuration and detection rules, on Linux the latest version of Suricata has at least the same performance as multiple processes of the latest version of Snort, even slightly higher.
Teine ettepanek on Linux'il kasutada Snort'i asemel Suricata't, mis annab vähemalt sama suure jõudluse kasvu kui esimene ettepanek.
We make two suggestions for increasing S4A performance: 1) switching to Linux and multiple Snort processes with PF_RING may provide up to 2,2 times better performance; 2) switching to Linux and Snort should provide the same increase in performance as the first suggestion.
Mõõtmistulemuste alusel loodi võrdlus, kus leiti, et mõõtmiste käigus kasutatud seadistuste ja 5373 reegli korral on OpenBSD peal Suricata jõudlus Snort'i omast oluliselt halvem; Linux'il on Suricata jõudlus Snort'i omaga samas suurusjärgus ja isegi ületab seda minimaalselt; 1 CPU pealt 2 CPU peale vahetamisel suureneb mõlema tarkvara jõudlus samas suurusjärgus; Snort'i jõudlus Linux'il on minimaalselt suurem kui OpenBSD peal; Suricata jõudlus Linux'il on mitu korda suurem kui OpenBSD peal.
For the most effective ways to increase its performance we consider the following: changing operating system to Linux; using an alternative network packet capture library on Linux to allow multiple simultaneous Snort processes so that all CPU cores would be utilized; using an alternative IDS Suricata instead of Snort.
Detailsemaks analüüsiks kaaluti tarkvara implementatsiooni muutvaid võimalusi – vahetada operatsiooni­süsteemi (OpenBSD, Linux), võrgupakettide hõlmelahendust (PCAP, AF_PACKET, PF_RING) ning tarkvara ennast (Snort, Suricata).
All network traffic passing between the organization's internal network and public Internet needs to mirrored to detector machine's network interface in order network security monitoring to work.
Riigi Infosüsteemi Ameti (RIA) infoturbeintsidentide käsitlemise osakond tegutseb Eestis rahvusliku CERT (Computer Emergency Response Team) ülesannetes ning talitleb rahvus­vahelise kontaktpunktina.
S4A is a distributed real-time network security monitoring system.
S4A on võrguliikluse analüsaatori ja ründeprofiilide baasil loodud avatud lähtekoodiga tarkvara.
In this thesis we first give an overview of Snort's architecture and look at the properties that affect it's performance the most.
Kohaliku võrgu administraatorile annab S4A detailse pildi kohtvõrgus aset leidvatest turvariketest ning lihtsustab tunduvalt rikete lähtekoha leidmist.
Detectors are computers that run specialized software and are installed into various government organization computer networks.
Tarkvara võimaldab koguda keskselt statistikat võrguaadresside transleerimist (NAT) kasutavates sisevõrkudes esinevate turvarikete kohta, samas nende võrkude ehitust statistiku eest salajasse jättes.
During these tests we observe CPU usage, memory usage, disk I/O usage, analyzed packet count and detected alert count.
CERT Eesti tuvastab, jälgib ja lahendab Eesti riigi arvuti­võrkudes toimuvaid turvaintsidente, teavitab ohtudest ning korraldab ennetus­tegevusi.
S4A system consists of one center and several detectors.
Käesoleva töö käigus tutvuti S4A süsteemi ülesehitusega ja Snort tööpõhimõttega.
A total of 159 taxa were determined, of which 80 taxa were new records for Estonia.
Kokku leiti töö käigus 159 taksonit, millest 80 taksonit on Eesti faunale uued leiud.