natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The plasma levels obtained after multiple doses are similar to those achieved after a single dose.
Plasmakontsentratsioonid peale mitmeid annuseid on samad, mis saavutatakse peale üksikut annust.
Vancomycin should be infused slowly in a dilute solution (2.5 to 5.0 mg/ml) at a rate no greater than 10 mg/min and over a period not less than 60 minutes to avoid rapid infusion-related reactions.
Vankomütsiini tuleb infundeerida lahjendatult lahusena (2,5...5 g/l) aeglaselt, kiirusega mitte üle 10 mg/min ja mitte kiiremini kui 60 min, et vältida kiire infusiooniga seotud reaktsioone.
- You develop severe or prolonged diarrhoea during or after using vancomycin, consult your doctor immediately.
- Teil tekib raske või pikaajaline kõhulahtisus vankomütsiini kasutamise ajal või pealekonsulteerige viivitamatult arstiga.
The risk of toxicity is increased by high blood concentrations or prolonged therapy.
Toksilisuse risk on märkimisväärselt suurenenud kõrge plasmakontsentratsiooni või pikaajalise ravi korral.
Resistant > 2 mg/L 1 The breakpoints are based on epidemiological cut-off values (ECOFFs), which distinguish wild-type isolates from those with reduced susceptibility.
1Murdepunktid põhinevad epidemioloogilistel cut-off väärtustel (ECOFFs), mis eristavad metsikut tüüpi isolaate vähenenud tundlikkusega omadest.
Nephrotoxicity has been described in children, usually in association with other nephrotoxic agents such as aminoglycosides.
Lastel on kirjeldatud nefrotoksilisust, tavaliselt seoses teiste nefrotoksiliste ainetega nagu aminoglükosiidid.
Similarly, concomitant use with other medicines such as aminoglycoside antibiotics, nonsteroidal anti-inflammatory agents (NSAIDs, e.g., ibuprofen) or amphotericin B (medicine for fungal infection) can increase the risk of kidney damage and therefore more frequent blood and renal test may be necessary.
Samaaegne teiste ravimite, nagu aminoglükosiidide, mittesteroidsete põletikuvastaste ainete (MSPVA-de, nt ibuprofeen) või amfoteritsiin B manustamine võib suurendada neerukahjustuse riski ja võib vajada sagedamini vere- ja neeruanalüüside tegemist.
Pain and thrombophlebitis may occur in many patients receiving intravenous vancomycin and are occasionally severe.
Paljudel intravenoosset vankomütsiini saavatel patsientidel võib tekkida valu ja tromboflebiit ning need võivad olla mõnikord raskekujulised.
Ototoxicity, which may be transitory or permanent (see section 4.8) has been reported in patients with prior deafness, who have received excessive intravenous doses, or who receive concomitant treatment with another ototoxic active substance such as an aminoglycoside.
Ototoksilisusest, mis võib olla mööduv või püsiv (vt lõik 4.8), on teatatud eelneva kuulmiskahjustusega patsientidel, kellele on manustatud liiga suuri intravenoosseid annuseid või kellele on manustatud samaaegselt teisi ototoksilisi ravimeid, nagu aminoglükosiidid.
- You have kidney disorder (you will need to have your blood and kidneys tested during treatment).
- Teil on neeruprobleemid (peate laskma verd ja neere kontrollida ravi ajal).
Intermittent therapy: initial dose of 30 mg/kg in the long-dwell, followed by 15 mg/kg every 3-5 days during the long-dwell (the second dose should be time-based on a blood level obtained 2-4 days after the initial dose, see section 4.4).
Vahelduvravi: algannus 30 mg/kg pikaajalise päevase ravi korral, millele järgneb 15 mg/kg iga 3-5 päeva järel pikaajalise päevase ravi korral (teine annus peab olema ajastatud veretasemega, mis võeti 2-4 päeva peale algannust, vt lõik 4.4).
The adverse reactions listed below are defined using the following MedDRA convention and system organ class database:
Järgnevad kõrvaltoimed on loetletud vastavalt MedDRA organsüsteemi klassile ja järgmistele esinemissageduste definitsioonidele:
Tinnitus, possibly preceding onset of deafness, should be regarded as an indication to discontinue treatment.
Tinnitus, mis võib eelneda kurtuse tekkele, on ravi lõpetamise näidustuseks.
An oral dose is excreted almost exclusively in the faeces.
Suukaudne annus eritatakse peaaegu täies ulatuses väljaheidetega.
Continuous infusion: loading dose of 30 mg/kg followed by a maintenance dose of 1.5 mg/kg/bag in all exchanges.
Pidev infusioon: laadimisannusena 30 mg/kg, millele järgneb säilitusannus 1,5 mg/kg/koti kohta kõikide vahetuste korral.
Vancomycin pharmacokinetics is not altered in patients with hepatic impairment.
Vankomütsiini farmakokineetika ei ole muutunud maksakahjustusega patsientidel.
In neonates, after intravenous administration, vancomycin volume of distribution varies between 0.38 and 0.97 L/kg, similar to adult values, while clearance varies between 0.63 and 1.4 ml/kg/min.
Pärast intravenoosset manustamist vankomütsiini jaotusruumala kõigub 0,38 ja 0,97 l/kg vahel, sarnaselt täiskasvanute väärtustele, kuigi kliirens kõigub 0,63 ja 1,4 ml/kg/min vahel.
Also, methicillinresistant staphylococcus strains (MRSA) with reduced susceptibility for vancomycin were reported.
Samuti on teatatud metitsilliin-resistentsetest staphylococcuse tüvedest (MRSA), millel on vähenenud tundlikkus vankomütsiini suhtes.
Vancomycin displays concentration-independent activity with the area under the concentration curve (AUC) divided by the minimum inhibitory concentration (MIC) of the target organism as the primary predictive parameter for efficacy.
Vankomütsiinil on kontsentratsioonist sõltuv toime, mille kontsentratsioonikõvera aluse pindala (AUC) ja sihtmärkorganismi minimaalse inhibeeriva kontsentratsiooni (MIK) suhe on tõhususe peamiseks prognostiliseks parameetriks.
Therefore, the below mentioned adverse reactions and frequencies related to parenteral vancomycin administration are included.
Seega on all toodud ka kõrvaltoimed ja sagedused, mis on seotud vankomütsiini parenteraalse manustamisega.
The natural decrement of glomerular filtration with increasing age may lead to elevated vancomycin serum concentrations if dosage is not adjusted (see section 4.2).
Glomerulaarfiltratsiooni kiiruse loomulik vähenemine seoses kõrgema vanusega võib annuse mittekohandamisel tingida vankomütsiini kontsentratsiooni tõusu seerumis (vt lõik 4.2).
Interstitial nephritis, acute renal failure.
Harv interstitsiaalne nefriit, äge neerupuudulikkus
- Necrotizing
- nekrotiseeruv
The recommended vancomycin dose is 10 mg/kg orally every 6 hours for 10 days.
Soovitatav vankomütsiini annus on 10 mg/kg suukaudselt iga 6 tunni järel 10 päeva jooksul.
Minimum inhibitory concentration breakpoints established by the European Committee on Antimicrobial Susceptibility Testing (EUCAST) are as follows:
Antimikroobse Tundlikkuse Euroopa Analüüsikomitee (European Committee on Antimicrobial Susceptibility Testing, EUCAST) määratud minimaalse inhibeeriva kontsentratsiooni (MIK) murdepunktide väärtused:
Adults and adolescents (from 12 to 18 years) The recommended dose is 125 mg every 6 hours.
Täiskasvanud ja noorukid (vanuses 12 kuni 18 aastat) Soovitatav annus on 125 mg iga 6 tunni järel.
Adults and adolescents (from 12 years and older) The recommended dose is 125 mg every 6 hours.
Täiskasvanud ja noorukid (12 aasta vanused ja vanemad) Soovitatav annus on 125 mg iga 6 tunni järel.
- Infection of the inside lining of the heart (endocarditis) and to prevent endocarditis in patients at risk when undergoing major surgical procedures - Infection in central nervous system.
- Südame sisekesta infektsiooni (endokardiit) korral ning vältimaks endokardiiti riskiga patsientidel, kellele tehakse ulatuslik kirurgiline protseduur.
These patients may be at risk for the development of adverse reactions, especially if there is a concomitant renal impairment.
Nendel patsientidel on risk kõrvaltoimete tekkeks, eriti kui kaasuva haigusena esineb neerupuudulikkus.
Continuous infusion: loading dose of 1000 mg/L per litter of dialysate followed by 25 mg/L (after 3-6 h of loading dose) in all exchanges.
Pidev infusioon: laadimisannus 1000 mg/l dialüsaadi kohta, millele järgneb 25 mg/l (peale 3-6 h algannust) kõikide vahetuste puhul.
Deafness may be preceded by tinnitus.
Kurtusele võib eelneda tinnitus.
Rapid bolus administration (i.e. over several minutes) may be associated with exaggerated hypotension (including shock and, rarely, cardiac arrest), histamine like responses and maculopapular or erythematous rash (“red man's syndrome” or “red neck syndrome”).
Kiire boolusmanustamine (nt mõne minuti jooksul) võib olla seotud raske hüpotensiooni (kaasa arvatud šokk ja, harva, südameseiskus), histamiinisarnaste reaktsioonide ja makulopapulaarse või erütematoosse lööbe (“punase mehe sündroom” või “punase kaela sündroom”) tekkimisega.
Significantly increased doses may be required to achieve therapeutic serum concentrations in pregnant women (see Section 4.6).
Rasedatel patsientidel võib terapeutilise seerumikontsentratsiooni saavutamiseks vaja minna märkimisväärselt suuremaid annuseid (vt lõik 4.6).
The drug is slowly bactericidal for dividing microorganisms.
Vankomütsiinil on aeglaselt bakteritsiidne toime jagunevatesse mikroorganismidesse.
Vancomycin will be given into your vein for at least 60 minutes.
Vankomütsiin manustatakse veeni vähemalt 60 minutit.
4 to 6 weeks**
4 to 6 nädalat**
The duration of the therapy may be different depending on the individual response to treatment for every patient.
Ravi kestus võib iga patsiendi puhul erineda sõltuvalt individuaalsest ravivastusest.
[For parenteral formulations authorised for intraperitoneal use:] If given for the treatment of of infections related to peritoneal dialysis, vancomycin will be added to the dialysate solution in the long-dwell exchange.
[Intraperitoneaalseks manustamiseks lubatud parenteraalsete formulatsioonide puhul:] Kui vankomütsiini antakse peritoneaaldialüüsiga seotud infektsioonide raviks, lisatakse vankomütsiin dialüsaadi lahusele pika päevase vahetuse ajal.
Vancomycin should be used with caution in patients with allergic reactions to teicoplanin, since cross hypersensitivity, including fatal anaphylactic shock, may occur.
Vankomütsiini tuleb kasutada ettevaatusega patsientidel, kellel esineb allergiline reaktsioon teikoplaniinile, sest võib tekkida ristuv ülitundlikkusreaktsioon, sealhulgas surmav anafülaktiline reaktsioon.
Intermittent therapy: the recommended dose is 15-30 mg/kg in the long-dwell, every 5-7 days.
Vahelduvravi: soovitatav annus on 15-30 mg/kg pikaajalise päevase ravi korral iga 5-7 päeva järel.
No blood concentrations were detected and urinary recovery did not exceed
Vere kontsentratsioone ei tuvastatud ning uriinis ei ületanud 0,76%.
Vancomycin is indicated in all age groups for the treatment of the following infections (see sections 4.2, 4.4 and 5.1): - complicated skin and soft tissue infections (cSSTI) - bone and joint infections - community acquired pneumonia (CAP) - hospital acquired pneumonia (HAP), including ventilator-associated pneumonia (VAP) - infective endocarditis
Vankomütsiin on näidustatud kõikidele vanusegruppidele järgmiste infektsioonide raviks (vt lõigud 4.2, 4.4 ja 5.1): - tüsistunud naha ja pehmete kudede infektsioonid (cSSTI) - luude ja liigeste infektsioonid - keskkonnatekkeline pneumoonia (CAP) - haiglatekkeline pneumoonia (HAP), sealhulgas kunstliku kopsuventilatsiooniga seotud pneumoonia (VAP) - infektsioosne endokardiit [Parenteraalsete formulatsioonide puhul, mis on lubatud järgmiste näidustuste korral:] - äge bakteriaalne meningiit - bakterieemia, mis tekib seoses või kahtlustatakse seost ühe ülaltoodud seisundiga.
In seriously ill patients, a loading dose of 25-30 mg/kg of body weight can be used to facilitate rapid attainment of target trough serum vancomycin concentration.
Raskes seisus patsientide puhul võib kasutada laadimisannust 25-30 mg/kg kehakaalu kohta, et saavutada kiire vankomütsiini seerumilävi.
[For all vancomycin 250 mg capsule] [The following wording to be reflected in this section] Each capsule contains 250mg vancomycin hydrochloride equivalent to 250,000IU vancomycin.
[Kõikide vankomütsiin 250 mg kapslite puhul] [Selles lõigus peab kajastuma järgmine sõnastus] Iga kapsel sisaldab 250 mg vankomütsiinvesinikkloriidi, mis vastab 250 000 RÜ vankomütsiinile.
4 to 6 weeks*
4 to 6 nädalat*
In case of hypersensitivity reactions, treatment with vancomycin must be discontinued immediately and the adequate emergency measures must be initiated.
Ülitundlikkusreaktsioonide puhul tuleb ravi vankomütsiiniga otsekohe katkestada ja alustada tavaliste sobivate esmaabimeetodite rakendamist.
This may be associated with a high fever and joint pains
Sellega võivad kaasneda kõrge palavik ja valu liigestes - südameseiskus
In some cases, your doctor may decide to give an initial dose of up to 30 mg for each kg of body weight.
Mõnel juhul võib teie arst otsustada teile anda algannusena kuni 30 mg kehakaalu kg kohta.
Peri-operative prophylaxis of bacterial endocarditis in all age groups The recommended dose is an initial dose of 15 mg/kg prior to induction of anaesthesia.Depending on the duration of surgery, a second vancomycin dose may be required.
Bakteriaalse endokardiidi perioperatiivne profülaktika kõikides vanusegruppides Soovitatav annus on algannusena 15 mg/kg enne anesteesia sissejuhatamist.
To achieve this target when MICs are ≥ 1.0 mg/l, dosing in the upper range and high trough serum concentrations (15-20 mg/l) are required (see section 4.2).
Kui MIK >1,0 mg/l on selle eesmärgi saavutamiseks vajalik annustamine ülemises vahemikus ning kõrge seerumi kontsentratsioon (15...20 mg/l)(vt lõik 4.2).
Similarly, concomitant use with nephrotoxic agents such as aminoglycoside antibiotics, NSAIDs (e.g., ibuprofen for closure of patent ductus arteriosus) or amphotericin B is associated with an increased risk of nephrotoxicity (see section 4.5) and therefore more frequent monitoring of vancomycin serum levels and renal function is indicated.
Samaaegset nefrotoksiliste ravimite, nagu aminoglükosiidide, MSPVA-de (nt ibuprofeen ductus arteriosuse sulgemiseks) või amfoteritsiin B manustamist on seostatud suurenenud nefrotoksilisusega (vt lõik 4.5) ja vajab vankomütsiini seerumitasemete ja neerufunktsiooni sagedat jälgimist.
Oral administration [This section must include instructions for preparation and administration of the oral solution.
[See lõik peab hõlmama juhiseid, kuidas ette valmistada ja manustada suukaudne lahus.
QUALITATIVE AND QUANTITATIVE COMPOSITION [For all vancomycin 500 mg powder for concentrate for solution for infusion, the following wording to be reflected in this section]
KVALITATIIVNE JA KVANTITATIIVNE KOOSTIS [Kõikide vankomütsiin 500 mg infusioonilahuse kontsentraadi pulbrite puhul tuleb selles lõigus kajastada järgnevat sõnastust]
At serum concentrations of vancomycin of 10 mg/l to 100 mg/l, the binding of the drug to plasma proteins is approximately 30-55%, measured by ultra-filtration.
Vankomütsiini kontsentratsioonide puhul seerumis, mis on vahemikus 10 mg/l kuni 100 mg/ml, on ravimi seonduvus plasmavalkudega (mõõdetuna ultrafiltratsioonil) ligikaudu 30…55%.
In patients on intermittent haemodialysis, vancomycin levels should be usually obtained before the start of the haemodialysis session.
Vahelduva hemodialüüsi peal olevatel patsientidel tuleb vankomütsiini tasemed saavutada enne hemodialüüsi sessiooni.
Hypersensitivity to the active substance or to any of the excipients (see section 4.4).
Ülitundlikkus toimeaine või mis tahes abiainete suhtes (vt lõik 4.4).
QUALITATIVE AND QUANTITATIVE COMPOSITION [For all vancomycin 125 mg capsule] [The following wording to be reflected in this section] Each capsule contains 125mg vancomycin hydrochloride equivalent to 125,000IU vancomycin.
KVALITATIIVNE JA KVANTITATIIVNE KOOSTIS [Kõikide vankomütsiin 125 mg kapslite puhul] [Selles lõigus peab kajastuma järgmine sõnastus] Iga kapsel sisaldab 125 mg vankomütsiinvesinikkloriidi, mis vastab 125 000 RÜ vankomütsiinile.
Vancomycin should also be avoided in patients with previous hearing loss.
Vankomütsiini manustamist tuleb vältida patsientidel, kellel on olnud eelnev kuulmislangus.
Anti-motility agents should be avoided and proton pump inhibitor use should be reconsidered.
Soole motoorikat pärssivaid aineid tuleks vältida ja prootonpumba inhibiitorite kasutamist tuleks hoolikalt kaaluda.
Vancomycin diffuses readily across the placenta and is distributed into cord blood.
Vankomütsiin difundeerub läbi platsenta ja jaotub loote veres.
As necessary, expert advice should be sought when the local prevalence of resistance is such that the utility of the agent in at least some types of infections is questionable.
Kui kohalik teave resistentsuse kohta on selline, et ravimi kasulikkus on vähemalt mõnede infektsioonide puhul küsitav, tuleb vajadusel otsida eksperdi abi.
[For parenteral formulations authorised for oral use:] If given for treatment of gastric disorders (so called Pseudomembranous colitis), the medicinal product must be administrated as a solution for oral use (you will take the medicine by mouth).
[Suukaudseks manustamiseks lubatud parenteraalsete formulatsioonide puhul:] Kui vankomütsiini antakse maohäirete (n-ö pseudomembranoosne koliit) raviks, tuleb ravim manustada suukaudse lahusena (võtate ravimit suu kaudu).
Vancomycin capsules are indicated in patients 12 years and older for the treatment of Clostridium difficile infection (CDI) (see sections 4.2, 4.4 and 5.1).
Vankomütsiini kapslid on näidustatud patsientidele vanuses 12 aastat ja vanematele Clostridium difficile infektsiooni (CDI) raviks (vt lõigud 4.2, 4.4 ja 5.1).
- You are receiving vancomycin by infusion for the treatment of the diarrhoea associated to Clostridium difficile infection instead of orally.
- Te saate vankomütsiini infusioonina Clostridium difficile 'ga seotud kõhulahtisuse raviks suukaudse manustamise asemel.
Regular monitoring of the blood levels of vancomycin is indicated in high dose therapy and longer-term use, particularly in patients with renal dysfunction or impaired faculty of hearing as well as in concurrent administration of nephrotoxic or ototoxic substances, respectively (see section 4.2).
Perioodiline vankomütsiini plasmakonsentratsiooni kontrollimine on näidustatud kõrgete annuste ja ravimi pikemaaegsel kasutamisel, eriti häirunud neerufunktsiooniga patsientidel või neil, kel on kuulmislangus ning ka nefro- või ototoksiliste ravimite samaaegsel kasutamisel (vt lõik 4.2).
The combination of vancomycin with an aminoglycoside antibiotic has a synergistic effect against many strains of Staphylococcus aureus, non-enterococcal group D-streptococci, enterococci and streptococci of the Viridans group.
Vankomütsiini kombinatsioonil aminoglükosiidi antibiootikumiga on sünergistlik toime mitmete Staphylococcus aureus'e tüvede, mitte-enterokokiliste D-grupo streptokokkide, enterokokkide ja
IV dose
IV annus
Therefore, the side effects and frequencies which are reported for vancomycin given as infusion are included.
Seega on all toodud ka kõrvaltoimed ja sagedused, mis on seotud vankomütsiini infusioonina manustamisega.
Bone and joint infections
Luude ja liigeste infektsioonid
[For parenteral formulations authorised for intraperitoneal use:] - In patients receiving peritoneal dialysis, vancomycin is used in adults and children for the treatment of infections related to peritoneal dialysis.
[Intraperitoneaalseks manustamiseks lubatud parenteraalsete formulatsioonide korral:] Peritoneaaldialüüsi saavatel patsientidel kasutatakse vankomütsiini täiskasvanutel ja lastel peritoneaaldialüüsiga seotud infektsioonide raviks.
Each vial contains 1000 mg contains vancomycin hydrochloride equivalent to 1,000,000 IU vancomycin.
Iga viaal sisaldab 1000 mg vankomütsiinvesinikkloriidi, mis vastab 1 000 000 RÜ vankomütsiinile.
Monitoring vancomycin serum concentrations after oral administration in patients with inflammatory intestinal disorders should be performed (see section 4.4).
Vankomütsiini kontsentratsioone seerumis tuleks jälgida peale suukaudset manustamist patsientidel, kellel on põletikuline soolehaigus (vt lõik 4.4).
[For parenteral formulations authorised for intraperitoneal use:] Intraperitoneal administration
[Intraperitoneaalseks manustamiseks lubatud parenteraalsete formulatsioonide korral:] Intraperitoneaalne manustamine
The usual infusion dose is 15 to 20 mg for each kg of body weight.
Infusiooni tavaline annus on 15 kuni 20 mg iga kehakaalu kg kohta.
The usual infusion dose is 10 to 15 mg for each kg of body weight.
Infusiooni tavaline annus on 10 kuni 15 mg iga kehakaalu kg kohta.
You will be given Vancomycin by medical staff while you are in hospital.
Seda ravimit manustab teile alati tervishoiutöötaja haiglas.
[For all vancomycin 1000 mg powder for concentrate for solution for infusion, the following wording to be reflected in this section]
[Kõikide vankomütsiin 1000 mg infusioonilahuse kontsentraadi pulbrite puhul tuleb selles lõigus kajastada järgnevat sõnastust]
Hypersensitivity reactions, anaphylactic reactions Ear and labyrinth disorders:
Immuunsüsteemi häired: Harv ülitundlikkusreaktsioonid, anafülaktilised reaktsioonid Kõrva ja labürindi kahjustused:
Each vial contains 500 mg vancomycin hydrochloride equivalent to 500,000 IU vancomycin.
Iga viaal sisaldab 500 mg vankomütsiinvesinikkloriidi, mis vastab 500 000 RÜ vankomütsiinile.
- Infections of bone and joints.
- Luude ja liigeste infektsioonid.
Although the vancomycin is not eliminated efficiently by haemodialysis or peritoneal dialysis, there have been reports of an increase in vancomycin clearance with haemoperfusion and haemofiltration.
Kuigi vankomütsiin eemaldub verest hemodialüüsil või peritoneaaldialüüsil vähesel määral, on teatatud vankomütsiini suurenenud kliirensist hemoperfusiooni ja hemofiltratsiooni korral.
Hypersensitivity to the active substance or to any of the excipients listed in section 6.1 (see section
Ülitundlikkus toimeaine või mis tahes lõigus 6.1 loetletud abiainete suhtes (vt lõik 4.4).
5.1 Pharmacodynamic properties [This section should read as follows:] [the following paragraphs should be reflected in this section:]
FARMAKOLOOGILISED OMADUSED 5.1 Farmakodünaamilised omadused [See lõik peaks olema järgmine:] [Selles lõigus peavad olema kajastatud järgmised lõigud:]
Vancomycin is also indicated in all age groups for the perioperative antibacterial prophylaxis in patients that are at high risk of developing bacterial endocarditis when undergoing major surgical procedures.
Vankomütsiini võib kasutada kõikides vanusegruppides bakteriaalse endokardiidi operatsioonieelseks profülaktikaks kõrge riskiga patsientidel suurte kirurgiliste protseduuride korral.
Drug interactions with anti-motility agents and proton pump inhibitors
Koostoimed soole motoorikat pärssivate ainete ja prootonpumba inhibiitoritega
In obese patients, the initial dose should be individually adapted according to total body weight as in non-obese patients.
Algannust tuleb individuaalselt kohandada vastavalt kehakaalule nii, nagu mitterasvunud patsientide puhul.
Vancomycin is a tricyclic glycopeptide antibiotic that inhibits the synthesis of the cell wall in sensitive bacteria by binding with high affinity to the D-alanyl-D-alanine terminus of cell wall precursor units.
Vankomütsiin on tritsükliline glükopeptiidantibiootikum, mis inhibeerib tundlike bakterite rakuseina sünteesi, seondudes rakuseina prekursorite kõrge afiinsusega D-alanüül-D-alaniin terminaalidega.
Necrosis may occur after intramuscular injection.
Intramuskulaarse süste korral võib esineda süstekoha nekroosi.
Decrease in blood pressure
Vererõhu langus
Plasma concentrations during multiple dose administration are similar to those after the administration of a single dose.
Mitmete annuste manustamise plasmakontsentratsioonid on sarnased üksiku annuse manustamise järgsele.
Continuous vancomycin infusion may be considered, e.g., in patients with unstable vancomycin clearance.
Pidevat vankomütsiini infusiooni võib kaaluda nt patsientidel, kellel on ebastabiilne vankomütsiini kliirens.
[For parenteral formulations authorised for oral use:] The absorption of vancomycin from the gastrointestinal tract is negligible.
[Parenteraalsete formulatsioonide puhul, mis on lubatud suukaudseks kasutamiseks:] Vankomütsiin imendumine seedetraktist on tühine.
Oral Use Only
Ainult suukaudseks kasutamiseks