natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It is not known whether the exposure to doravirine will increase in patients with severe hepatic impairment.
Ei ole teada, kas raske maksakahjustusega patsientidel suureneb doraviriini ekspositsioon.
Although a limited number of subjects aged 65 years and over has been included (n = 36), no clinically relevant differences in the pharmacokinetics of doravirine have been identified in subjects at least 65 years of age compared to subjects less than 65 years of age in a Phase 1 trial or in a population pharmacokinetic analysis.
Uuringud hõlmasid väikest arvu 65-aastaseid ja vanemaid isikuid (n=36), kuid I faasi uuringus ega populatsiooni farmakokineetika analüüsis ei tuvastatud kliiniliselt olulisi erinevusi doraviriini farmakokineetikas vähemalt 65-aastastel uuritavatel võrreldes alla 65-aastastega.
Delstrigo contains lactose monohydrate.
Delstrigo sisaldab laktoosmonohüdraati.
Lamivudine and tenofovir disoproxil are primarily excreted by the kidney.
Lamivudiin ja tenofoviirdisoproksiil erituvad põhiliselt neerude kaudu.
This adverse reaction may occur as a consequence of proximal renal tubulopathy.
See kõrvaltoime võib esineda proksimaalse renaalse tubulopaatia tulemusena.
Very rare: may affect up to 1 in 10,000 people
Väga harv: võivad esineda kuni 1 inimesel 10 000-st
Excretion of unchanged medicinal product via urinary excretion is minor.
Muutumatu ravimpreparaadi eritumine uriiniga on vähene.
Week 48 outcome (< 40 copies/mL) by baseline factors
48. nädala tulemusnäitaja (< 40 koopiat/ml) algtaseme tegurite järgi
sofosbuvir
sofosbuviir
If Delstrigo is co-administered with rifabutin, the doravirine dose should be increased to 100 mg twice daily.
Kui Delstrigot manustatakse koos rifabutiiniga, tuleb doraviriini annust suurendada 100 mg-ni kaks korda ööpäevas.
Includes subjects who discontinued study drug or study before Week 48 for ISG or before Week 24 for DSG for lack or loss of efficacy and subjects with HIV-1 RNA ≥ 40 copies/mL in the Week 48 window for ISG and in the Week 24 window for DSG.
Hõlmab patsiente, kes katkestasid uuringuravimi kasutamise või lahkusid uuringust enne 48. nädalat ISG rühmas või enne 24. nädalat DSG rühmas efektiivsuse puudumise tõttu ja patsiente, kellel HIV-1 RNA ≥ 40 koopiat/ml 48. nädalal ISG rühmas või 24. nädalal DSG rühmas.
• if you are taking any of the following medicines: - carbamazepine, oxcarbazepine, phenobarbital, phenytoin (medicines for seizure) - rifampicin, rifapentine (medicines for tuberculosis) - St. John's wort (Hypericum perforatum, a herbal remedy used for depression and anxiety) or products that contain it - mitotane (a medicine to treat cancer) - enzalutamide (a medicine to treat prostate cancer) - lumacaftor (a medicine to treat cystic fibrosis)
• kui võtate ükskõik millist järgmistest ravimitest: karbamasepiin, okskarbasepiin, fenobarbitaal, fenütoiin (krambiravimid) rifampitsiin, rifapentiin (tuberkuloosi ravimid) naistepuna ürt (Hypericum perforatum, taimne ravim depressiooni ja ärevuse vastu) või ravimid, mis seda sisaldavad mitotaan (vähiravim) ensalutamiid (eesnäärmevähi ravim) lumakaftoor (tsüstilise fibroosi ravim)
If the patient misses a dose of Delstrigo within 12 hours of the time it is usually taken, the patient should take Delstrigo as soon as possible and resume the normal dosing schedule.
Kui patsiendil jääb Delstrigo annus võtmata ja möödunud on vähem kui 12 tundi tavalisest ravimi võtmise ajast, peab patsient võtma Delstrigo nii kiiresti kui võimalik ja jätkama tavapärase annustamisskeemiga.
You may need blood tests to check how your liver is working for 4 months after stopping treatment.
Te võite vajada vereanalüüse maksatalitluse kontrollimiseks 4 kuu jooksul pärast ravi lõpetamist.
• feeling tired, fever
• väsimuse tunne, palavik
rosuvastatin simvastatin
rosuvastatiin simvastatiin
One subject developed RT M184M/I mutation and phenotypic resistance to 3TC and FTC during treatment with their baseline regimen.
Ühel patsiendil arenes RT M184M/I mutatsioon ja fenotüüpne resistentsus 3TC ja FTC suhtes ravi ajal nende algtaseme raviskeemidega.
Doravirine steady state pharmacokinetics following administration of 100 mg once daily to HIV-1 infected subjects, based on a population pharmacokinetics analysis are provided below.
Doraviriini tasakaaluseisundi farmakokineetika pärast 100 mg üks kord ööpäevas manustamist HIV-1 infektsiooniga patsientidele populatsiooni farmakokineetika analüüsi alusel on esitatud alljärgnevalt:
Doravirine is primarily eliminated via oxidative metabolism mediated by CYP3A4.
Doraviriin eritub peamiselt oksüdatiivse metabolismi teel CYP3A4 vahendusel.
Studies in pregnant rats and rabbits showed that doravirine is transferred to the foetus through the placenta, with foetal plasma concentrations of up to 40 % (rabbits) and 52 % (rats) that of maternal concentrations observed on gestation Day 20.
Katsed tiinetel rottidel ja küülikutel näitasid, et doraviriin tungib läbi platsenta loote organismi, seejuures 20. gestatsioonipäeval täheldatud loote plasmakontsentratsioonid moodustasid kuni 40% (küülikud) ja 52% (rotid) emaslooma kontsentratsioonidest.
Psychiatric disorders Common abnormal dreams, insomnia
Psühhiaatrilised häired Sage ebatavalised unenäod, unetus
Caution should be given to prescribing doravirine with medicinal products that may reduce the exposure of doravirine (see sections 4.3 and 4.5).
Ettevaatus on vajalik doraviriini määramisel koos ravimpreparaatidega, mis võivad vähendada doraviriini ekspositsiooni (vt lõigud 4.3 ja 4.5).
Available pharmacodynamic/toxicological data in animals have shown excretion of doravirine in milk (see section 5.3).
Olemasolevad farmakodünaamilised/toksikoloogilised andmed loomadel on näidanud, et doraviriin eritub emapiima (vt lõik 5.3).
Subjects whose virus expressed an L74V RT substitution without zidovudine resistance-associated substitutions (n = 8) had reduced response to tenofovir disoproxil.
Isikutel, kelle viirus ekspresseeris L74V pöördtranskriptaasi asendust ilma zidovudiinresistentsusega seotud asendusteta (n = 8), esines vähenenud ravivastus tenofoviirdisoproksiilile.
Findings in the rat and monkey studies indicated that there was a substance related decrease in intestinal absorption of phosphate with potential secondary reduction in BMD.
Rottidel ja ahvidel läbiviidud uuringute leiud näitasid, et esines toimeainega seotud vähenemine fosfaadi intestinaalses imendumises koos potentsiaalse sekundaarse LMT vähenemisega.
Tenofovir disoproxil was mutagenic in the in vitro mouse lymphoma assay and negative in an in vitro bacterial mutagenicity test (Ames test).
Tenofoviirdisoproksiil oli mutageenne in vitro hiirte lümfoomi uuringus ja andis negatiivse tulemuse ühes in vitro bakteriaalses mutageensustestis (Ames'i test).
In HIV-infected patients with severe immune deficiency at the time of initiation of combination antiretroviral therapy (CART), an inflammatory reaction to asymptomatic or residual opportunistic infections may arise.
Raskekujulise immuunpuudulikkusega HIV-infektsiooniga patsientidel võib kombineeritud retroviirusvastase ravi (combination antiretroviral therapy, CART) alustamise ajal tekkida põletikuline reaktsioon asümptomaatilistele või residuaalsetele oportunistlikele infektsioonidele.
The efficacy of doravirine is based on the analyses of 96-week data from two randomised, multicentre, double-blind, active controlled Phase 3 trials, (DRIVE-FORWARD and DRIVE-AHEAD) in antiretroviral treatment-naïve, HIV-1 infected subjects (n = 1494).
Doraviriini efektiivsus põhineb analüüsil, mis viidi läbi 96 nädala jooksul kogutud andmetega kahest randomiseeritud mitmekeskuselisest topeltpimedast aktiivse kontrolliga III faasi uuringust (DRIVEFORWARD ja DRIVE-AHEAD) varem retroviirusvastast ravi mittesaanud HIV-1 infektsiooniga uuritavatel (n = 1494).
The K65R substitution in HIV-1 RT selected by tenofovir is also selected in some HIV-1 infected patients treated with abacavir or didanosine.
Tenofoviiri puhul välja selekteeritud K65R asendus HIV-1 pöördtranskriptaasis selekteeriti ka mõnedel HIV-1 infektsiooniga patsientidel, kes said ravi abakaviiri või didanosiiniga.
Laboratory strains of HIV-1 harbouring the common NNRTI-associated mutations K103N, Y181C, or K103N/Y181C substitutions in RT exhibit less than a 3-fold decrease in susceptibility to doravirine compared to wild-type virus when evaluated in the presence of 100 % normal human serum.
HIV-1 laboritüved tavaliste NNRTI-ga seotud mutatsioonidega K103N, Y181C või pöördtranskriptaasi asendusega K103N/Y181C põhjustavad vähem kui 3-kordse tundlikkuse vähenemise doraviriini suhtes võrreldes metsikut tüüpi viirusega, hindamisel 100% normaalses inimseerumis.
In some subjects treated with zidovudine plus didanosine, isolates resistant to multiple RT inhibitors, including lamivudine, have emerged.
Mõnedel isikutel, kes said ravi zidovudiini ja didanosiiniga, ilmnesid mitmete pöördtranskriptaasi inhibiitorite (sh lamivudiini) suhtes resistentsed isolaadid.
Lamivudine was mutagenic in an L5178Y mouse lymphoma assay and clastogenic in a cytogenetic assay using cultured human lymphocytes.
Lamivudiin oli mutageenne ühes L5178Y hiirte lümfoomi uuringus ja klastogeenne tsütogeneetilises uuringus inimese lümfotsüütide kultuuril.
Co-administration with the moderate CYP3A inducer rifabutin decreased doravirine concentrations (see Table 1).
Samaaegne manustamine koos mõõduka CYP3A indutseerija rifabutiiniga vähendas doraviriini kontsentratsioone (vt tabel 1).
The median EC50 values of lamivudine were 60 nM (range: 20 to 70 nM), 35 nM (range: 30 to 40 nM), 30 nM (range: 20 to 90 nM), 20 nM (range: 3 to 40 nM), 30 nM (range: 1 to 60 nM), 30 nM (range: 20 to 70 nM), 30 nM (range: 3 to 70 nM), and 30 nM (range: 20 to 90 nM) against HIV-1 clades A-G and group O viruses (n = 3 except n = 2 for clade B) respectively.
Lamivudiini mediaansed EC50 väärtused olid 60 nM (vahemik: 20...70 nM), 35 nM (vahemik: 30...40 nM), 30 nM (vahemik: 20...90 nM), 20 nM (vahemik: 3...40 nM), 30 nM (vahemik: 1...60 nM), 30 nM (vahemik: 20...70 nM), 30 nM (vahemik: 3...70 nM) ja 30 nM (vahemik: 20...90 nM) vastavalt HIV-1 klaadide A-G ja O-grupi viiruste puhul (n = 3, välja arvatud n = 2 klaad B puhul).
After multiple-dose oral administration of lamivudine 300 mg once daily for 7 days to 60 healthy subjects, steady-state Cmax (Cmax,ss) was 2.04 ± 0.54 mcg per mL (mean ± SD) and the 24-hour steady-state AUC (AUC24,ss) was 8.87 ± 1.83 mcg•hour per mL.
Pärast 300 mg lamivudiini korduvat suukaudset manustamist üks kord ööpäevas 7 päeva jooksul 60 tervele isikule oli tasakaaluseisundi Cmax (Cmax,ss) 2,04 ± 0,54 mikrogrammi/ml (keskmine ± SD) ja 24 tunni tasakaaluseisundi AUC (AUC24,ss) oli 8,87 ± 1,83 mikrogrammi•h/ml.
In the DRIVE-SHIFT trial, an immediate switch to Delstrigo was demonstrated to be non-inferior at Week 48 compared to continuation of the baseline regimen at Week 24 as assessed by the proportion of subjects with HIV-1 RNA < 40 copies/mL.
Uuringus DRIVE-SHIFT tõendati Delstrigo'le kohese ülemineku rühmas mittehalvemus 48. nädalal võrreldes algtaseme raviskeemi jätkamisega 24. nädalani, mida hinnati nende patsientide osakaalu järgi, kellel HIV-1 RNA < 40 koopiat/ml.
If you stop taking Delstrigo
Kui te lõpetate Delstrigo võtmise
Lamivudine Lamivudine did not affect male or female fertility in rats.
Lamivudiin Lamivudiin ei mõjutanud isaste ega emaste rottide fertiilsust.
Includes subjects who discontinued because of adverse event (AE) or death if this resulted in no virologic data on treatment during the specified window.
Hõlmab patsiente, kes katkestasid ravi kõrvaltoime tõttu või surid, kui seetõttu puudusid ravi viroloogilised andmed vastava ajavahemiku kohta.
Because of the potential for HIV-1 transmission and the potential for serious adverse reactions in breast-feeding infants, mothers should be instructed not to breast-feed if they are receiving Delstrigo.
Võimaliku HIV-1 ülekandumise ja tõsiste kõrvaltoimete tekke ohu tõttu rinnaga toidetud lastel tuleb emasid juhendada last mitte rinnaga toita sel ajal, kui nad saavad ravi Delstrigoga.
Tenofovir disoproxil is efficiently removed by haemodialysis with an extraction coefficient of approximately 54 %.
Tenofoviirdisoproksiili on efektiivselt organismist eemaldatud hemodialüüsiga, ektraktsioonikoefitsient on ligikaudu 54%.
Table 3: Resistance development up to week 96 in protocol defined virologic failure population + early discontinuation population
Resistentsuse arenemine kuni 96. nädalani protokollipõhise viroloogilise ebaõnnestumisega ja uuringu varaste katkestajate populatsioonis
If a patient misses a dose of Delstrigo by more than 12 hours, the patient should not take the missed dose and instead take the next dose at the regularly scheduled time.
Kui patsient on unustanud Delstrigo annuse võtmata ja möödunud on rohkem kui 12 tundi, ei tohi patsient vahelejäänud annust võtta ning selle asemel võtab ta järgmise annuse plaanipärasel ajal.
AUC0-24 μM hr
AUC0…24 μM h
Doravirine is primarily metabolised by CYP3A, and medicinal products that induce or inhibit CYP3A are expected to affect the clearance of doravirine (see section 5.2).
Doraviriini metabolism toimub peamiselt CYP3A vahendusel ning ravimpreparaadid, mis indutseerivad või inhibeerivad CYP3A mõjutavad eeldatavasti doraviriini kliirensit (vt lõik 5.2).
Excipient with known effect Each film-coated tablet contains 8.6 mg lactose (as monohydrate).
Üks õhukese polümeerikattega tablett sisaldab 8,6 mg laktoosi (monohüdraadina).
In patients at risk of renal dysfunction, including patients who have previously experienced renal events while receiving adefovir dipivoxil, it is recommended that estimated CrCl, serum phosphorus, urine glucose, and urine protein be assessed prior to initiation of Delstrigo and more frequent renal function monitoring should be assessed as appropriate per the patient's medical condition during Delstrigo therapy.
Neerufunktsiooni häire riskiga patsientidel (sh patsiendid, kellel on varem esinenud neeruprobleeme ravi ajal adefoviirdipivoksiiliga) on soovitatav määrata hinnanguline CrCl, fosfori sisaldus seerumis, glükoos uriinis ja valk uriinis enne ravi alustamist Delstrigoga ning ravi ajal Delstrigoga jälgida sagedamini neerufunktsiooni, lähtudes patsiendi meditsiinilisest seisundist.
The recommended dose of Delstrigo is one 100/300/245 mg tablet taken orally once daily with or without food.
Delstrigo soovitatav annus on üks 100/300/245 mg tablett suu kaudu üks kord ööpäevas koos toiduga või ilma.
At baseline, the median age of subjects was 31 years (range 18-70 years), 85 % were male, 52 % were non-white, 3 % had hepatitis B or C co-infection, 14 % had a history of AIDS, 21 % had HIV-1 RNA > 100,000 copies per mL, and 12 % had CD4
Algtasemel oli uuritavate mediaanvanus 31 aastat (vahemikus 18...70 aastat), 85% olid meessoost, 52% mitte-valged, 3%-l oli B- või C-hepatiidi koinfektsioon, 14%-l oli anamneesis AIDS, 21%-l oli HIV-1 RNA > 100 000 koopiat/ml ja 12%-l oli CD4
Studies with lamivudine show that plasma concentrations (AUC) are increased in patients with renal dysfunction due to decreased clearance.
Uuringud lamivudiiniga näitavad, et neerufunktsiooni häirega patsientidel on vähenenud kliirensi tõttu suurenenud plasmakontsentratsioonid (AUC).
• inflammation of the skin due to allergy, redness on the cheeks, nose, chin or forehead, bumps or pimples on the face, swelling of the face, lips, tongue or throat
• nahapõletik allergia tõttu, punetus põskedel, ninal, lõual või laubal, vistrikud või punnid näos,
Delstrigo should be discontinued if estimated CrCl declines below 50 mL per minute as dose interval adjustment required for lamivudine and tenofovir disoproxil cannot be achieved with the fixed dose combination tablet (see section 4.2).
Ravi Delstrigoga tuleb katkestada, kui hinnanguline CrCl langeb alla 50 ml/min, sest annustevahelise intervalli kohandamine, mis on nõutav lamivudiini ja tenofoviirdisoproksiili puhul, ei ole fikseeritud annusekombinatsioonis tabletiga teostatav (vt lõik 4.2).
Rare aggression, hallucination, adjustment disorder, mood altered, somnambulism
Harv agressiivsus, hallutsinatsioon, kohandumishäired, muutunud meeleolu, somnambuulia
Because a negligible amount of lamivudine was removed via (4-hour) haemodialysis, continuous ambulatory peritoneal dialysis, and automated peritoneal dialysis, it is not known if continuous haemodialysis would provide clinical benefit in a lamivudine overdose event.
Lamivudiini kogus, mis eemaldati organismist (4-tunnise) hemodialüüsi, pideva ambulatoorse peritoneaaldialüüsi ja automaatse peritoneaaldialüüsiga, oli ebaoluline; seetõttu ei ole teada, kas pidevast hemodialüüsist võiks olla kliinilist kasu lamivudiini üleannustamise korral.
• thioridazine (a medicine to treat psychiatric conditions such as schizophrenia)
• tioridasiin (ravim psühhiaatriliste seisundite, nagu skisofreenia raviks)
• feeling weak, general feeling of being unwell
• nõrkustunne, üldine halb enesetunne
The pharmacokinetics of tenofovir in non-haemodialysis adult subjects with CrCl < 10 mL/min and in subjects with end-stage renal disease managed by peritoneal or other forms of dialysis have not been studied.
Tenofoviiri farmakokineetikat ei ole uuritud hemodialüüsi mittesaavatel täiskasvanutel, kelle CrCl <10 ml/min, ega lõppstaadiumis neeruhaigusega isikutel, kes saavad peritoneaaldialüüsi või teisi dialüüsi vorme.
HIV-1 RNA copies/mL
HIV-1 RNA koopiat/ml
If you forget to take Delstrigo
Kui te unustate Delstrigot võtta
Lamivudine has been identified in breast-fed newborns/infants of treated women.
Lamivudiini on leitud ravi saanud naiste rinnaga toidetud vastsündinute/imikute organismis.
Co-administration with medicinal products that are strong cytochrome P450 CYP3A enzyme inducers is contraindicated as significant decreases in doravirine plasma concentrations are expected to occur, which may decrease the effectiveness of Delstrigo (see sections 4.4 and 4.5).
Samaaegne manustamine ravimpreparaatidega, mis on tugevad tsütokroom P450 CYP3A ensüümi indutseerijad, on vastunäidustatud, sest on oodata doraviriini plasmakontsentratsioonide olulist vähenemist, mis võib vähendada Delstrigo efektiivsust (vt lõigud 4.4 ja 4.5).
Tenofovir displayed antiviral activity in cell culture against HIV-1 clades A, B, C, D, E, F, G, and O (EC50 values ranged from 0.5-2.2 microM).
Tenofoviiril ilmnes viirusvastane aktiivsus rakukultuuris HIV-1 klaadide A, B, C, D, E, F, G ja O puhul (EC50 väärtused olid vahemikus 0,5...2,2 mikroM).
Doravirine was not genotoxic in a battery of in vitro or in vivo assays.
Doraviriin Doraviriin ei olnud genotoksiline in vitro ega in vivo katsete seerias.
Administration of lamivudine in animal toxicity studies at high doses was not associated with any major organ toxicity.
Loomkatsetes ei seostatud lamivudiini suurte annuste manustamist ühegi põhiorgani toksilisusega.
Autoimmune disorders (such as Graves' disease, autoimmune hepatitis, polymyositis, and GuillainBarré syndrome) have also been reported to occur in the setting of immune reactivation; however, the time to onset is more variable and can occur many months after initiation of treatment.
Samuti on seoses immuunsüsteemi reaktivatsiooniga teatatud autoimmuunhäiretest (nagu Graves'i tõbi, autoimmuunhepatiit, polümüosiit ja Guillain-Barré sündroom); aeg haiguse avaldumiseni on aga varieeruvam ning haigus võib ilmneda mitmeid kuid pärast ravi alustamist.
Following oral administration, lamivudine is rapidly absorbed and extensively distributed.
Suukaudselt manustatud lamivudiin imendub kiiresti ja jaotub ulatuslikult kudedes.
In the DRIVE-SHIFT clinical trial, no subjects developed genotypic or phenotypic resistance to DOR, 3TC, or TDF during the initial 48 weeks (immediate switch, N=447) or 24 weeks (delayed switch, N=209) of treatment with Delstrigo.
Kliinilises uuringus DRIVE-SHIFT ei tekkinud ühelgi patsiendil genotüüpset ega fenotüüpset resistentsust DOR, 3TC ega TDF suhtes ravi ajal Delstrigo'ga algse 48 nädala (kohese ülemineku rühm, N=447) ega 24 nädala (hilise ülemineku rühm, N=209) jooksul.
Common: may affect up to 1 in 10 people:
Sage: võivad esineda kuni 1 inimesel 10-st:
Patients with moderate or severe renal impairment require a dose interval adjustment of lamivudine and tenofovir disoproxil that cannot be achieved with the combination tablet (see sections 4.4 and 5.2).
Mõõduka või raske neerukahjustusega patsientidel on nõutav lamivudiini ja tenofoviirdisoproksiili annuste intervallide kohandamine, mis ei ole kombinatsioontabletiga teostatav (vt lõigud 4.4 ja 5.2).
DOR + NRTIs*
DOR + NRTI-d*
Subjects must have been virologically suppressed (HIV-1 RNA < 40 copies/mL) on their baseline regimen for at least 6 months prior to trial entry, with no history of virologic failure, and a documented absence of RT substitutions conferring resistance to doravirine, lamivudine and tenofovir (see section, Resistance).
Patsiendid pidid olema viroloogilise supressiooniga (HIV-1 RNA < 40 koopiat/ml) algsel raviskeemil vähemalt 6 kuud enne uuringusse kaasamist, neil ei tohtinud olla anamneesis viroloogilist ebaõnnestumist ja pidi olema dokumenteeritud doraviriini, lamivudiini ja tenofoviiri suhtes resistentsust põhjustavate RT asenduste puudumine (vt lõik „Resistentsus“).
• sirolimus (a medicine used to control your body's immune response after a transplant)
• siroliimus (ravim, mida kasutatakse keha immuunvastuse kontrollimiseks pärast siirdamist)
Biotransformation Based on in vitro data, doravirine is primarily metabolised by CYP3A.
In vitro andmete alusel metaboliseerub doraviriin peamiselt CYP3A vahendusel.
Immunosuppressants tacrolimus sirolimus
Immunosupressandid takroliimus siroliimus
Exclusionary NNRTI substitutions were those listed above (DRIVE-FORWARD and DRIVE-AHEAD), with the exception of substitutions RT K103N, G190A and Y181C (accepted in DRIVE-SHIFT).
NNRTI-ga seotud välistamiskriteeriumid olid samad nagu loetletud eespool (DRIVE-FORWARD ja DRIVEAHEAD), välja arvatud RT asendused K103N, G190A ja Y181C (lubatud uuringus DRIVE-SHIFT).
Viral subtype non-B
Viiruse alatüüp mitte-B
• increased levels of creatinine in your blood
• kreatiniini sisalduse suurenemine veres
Doravirine There is no information on potential acute symptoms and signs of overdose with doravirine.
Puudub teave doraviriini üleannustamise võimalike ägedate sümptomite ja nähtude kohta.
insomnia includes: insomnia, initial insomnia and sleep disorder depression includes: depression, depressed mood, major depression, and persistent depressive disorder anxiety includes: anxiety and generalised anxiety disorder abdominal pain includes: abdominal pain, and abdominal pain upper abdominal discomfort includes: abdominal discomfort, and epigastric discomfort faeces soft includes: faeces soft and abnormal faeces.
unetus hõlmab: unetus, uinumisraskused ja unehäired depressioon hõlmab: depressioon, depressiivne meeleolu, raske depressioon ja püsiv depressiivne häire ärevus hõlmab: ärevus ja generaliseerunud ärevushäire kõhuvalu hõlmab: kõhuvalu ja ülakõhuvalu ebamugavustunne kõhus hõlmab: ebamugavustunne kõhus ja ebamugavustunne epigastrumis vedel väljaheide hõlmab: vedel väljaheide ja ebatavaline väljaheide seedetrakti motiilsuse häire hõlmab: seedetrakti motiilsuse häire ja sagedased sooletühjendamised lööve hõlmab: lööve, makuloosne lööve, erütematoosne lööve, generaliseerunud lööve, makulopapuloosne lööve, papuloosne lööve ja urtikaaria alaniinaminotransferaasi aktiivsuse tõus hõlmab: alaniinaminotransferaasi aktiivsuse tõus ja hepatotsellulaarne kahjustus
3, 84 % were male, 27 % were non-white, 4 % had hepatitis B and/or C virus co-infection, 10 % had a history of AIDS, 20 % had HIV-1 RNA greater than 100,000 copies per mL, 13 % received ABC/3TC and 87 % received FTC/TDF; these characteristics were similar between treatment groups.
4%-l oli B- ja/või C-hepatiidi viiruse koinfektsioon, 10%-l oli anamneesis AIDS, 20%-l oli HIV-1 RNA rohkem kui 100 000 koopiat/ml, 13% said ABC/3TC ja 87% said FTC/TDF; need omadused olid eri ravirühmades sarnased.