natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Article 12 of the Directive requires the Commission to support the development of European Reference Networks (ERNs) of healthcare providers and centres of expertise (in particular in the area of rare diseases) by: adopting the criteria and conditions that such Networks, and providers wishing to join Networks, must fulfil; developing criteria for establishing and evaluating such Networks; and facilitating the exchange of information and expertise on the Networks.
Direktiivi artiklis 12 kohustatakse komisjoni toetama tervishoiuteenuste osutajate ja eksperdikeskuste Euroopa tugivõrgustike arendamist (eelkõige haruldaste haiguste valdkonnas), võttes vastu tingimused ja kriteeriumid, mida kõnealused tugivõrgustikud ja nendega ühineda soovivad tervishoiuteenuste osutajad peavad täitma, töötades välja võrgustike loomise ja hindamise kriteeriumid, hõlbustades teabe ja oskusteabe vahetamist võrgustike kohta.
4.2 European Reference Networks
Euroopa tugivõrgustikud
It has also identified specific areas where greater cross-border collaboration could make a significant difference to patient outcomes, for example in access to critical care for myocardial infarctions.
Kindlaks on määratud konkreetsed valdkonnad, kus suurem piiriülene koostöö võib tuua patsientidele suurt kasu, näiteks juurdepääsul müokardiinfarkti intensiivravile.
The transposition deadline for the Directive was 25 October 2013.
Direktiivi ülevõtmise tähtaeg oli 25. oktoober 2013.
At the other end of the scale, 14 Member States had made fewer than 100 reimbursements (of which six had made no reimbursements at all).
Skaala teises otsas on 14 liikmesriiki, kes maksid hüvitist alla 100 korra (neist kuus ei maksnud kordagi hüvitist).
Article 7(7) of the Directive allows Member States to impose the same conditions and formalities on patients seeking cross-border healthcare as they would impose if the healthcare were provided in their territory, provided that these are not discriminatory and do not constitute an unjustified obstacle to free movement.
Direktiivi artikli 7 lõikega 7 lubatakse liikmesriikidel kohaldada piiriülese tervishoiuteenuse kulude hüvitamist sooviva patsiendi suhtes samu tingimusi ja formaalsusi, mida kohaldataks juhul, kui kõnealuseid teenuseid oleks osutatud tema territooriumil, tingimusel et need ei ole diskrimineerivad ega kujuta endast põhjendamatut takistust vabale liikumisele.
Some NCPs are based in the Ministry of Health, others in the healthcare insurer, and others in independent bodies.
Ühed kontaktpunktid asuvad tervishoiuministeeriumi, teised tervisekindlustusandjate ja kolmandad sõltumatute asutuste juures.
Of these 21, Latvia and Malta did not provide data returns.
Neist 21 riigist Läti ja Malta ei vastanud küsimustikule.
Of nine NCPs surveyed, three had fewer than 10 requests for information per month, four had between 10 and 100 requests, and only two had more than 100 requests per month.
Üheksast uuritud kontaktpunktist kolm said kuus alla 10 teabetaotluse, neli kontaktpunkti sai 10-100 taotlust ja ainult kaks neist võttis kuus vastu üle 100 taotluse.
Nine of the 14 Member States have set out which treatments they consider to meet the ‘highly specialised' criterion, whilst five have not.
14st liikmesriigist üheksa on sätestanud, millist ravi nad peavad kitsalt spetsialiseeritud tervishoiuteenuste kriteeriumile vastavaks, viis liikmesriiki ei ole seda teinud.
But the Directive does provide a ready-made space (and forum, in the shape of the network of NCPs, which meets regularly) for the Commission and Member States to share ideas on how this challenge might be met.
Direktiiviga pakutakse aga komisjonile ja liikmesriikidele nn valmis ruumi (ja riiklike kontaktpunktide võrgustikuna korrapäraselt koos käivat foorumit) oma ideede jagamiseks selle kohta, kuidas kõnealuse probleemiga tegeleda.
There may well be merit in exploring common approaches or guidelines for the work of NCPs in future discussions.
Tulevastes aruteludes tasuks uurida riiklike kontaktpunktide töö ühiseid meetodeid või suuniseid.
Article 20(1) of the Directive requires the Commission to ‘draw up a report on the operation of this Directive and submit it to the European Parliament and to the Council' by 25 October 2015, and every three years thereafter.
Direktiivi artikli 20 lõikes 1 sätestatakse: „Hiljemalt 25. oktoobriks 2015 ja seejärel iga kolme aasta tagant koostab komisjon käesoleva direktiivi toimimise kohta aruande ja esitab selle Euroopa Parlamendile ja nõukogule".
The data returns made by Member States, in general, do not suggest that extensive systems of prior authorisation are justified: the numbers of people applying for authorisation are simply too small.
Liikmesriikide esitatud andmetest ei tulene, et laiaulatuslikud eellubade süsteemid oleksid põhjendatud, sest luba taotlevate inimeste arv on selleks lihtsalt liiga väike.
Of the latter, 29 115 were accepted​[4]​ - 17 358 in Luxembourg alone.
Neist rahuldati 29 115,​[4]​ millest omakorda 17 358 rahuldas Luksemburg üksi.
Twenty-one Member States either failed to make the deadline, or transposed the Implementing Directive incompletely, leading to infringement proceedings.
21 liikmesriiki kas ei suutnud rakendusdirektiivi üle võtta või tegid seda osaliselt, mis põhjustas rikkumismenetluste algatamise.
Twenty-six Member States provided responses, covering the calendar year 2014.
26 liikmesriiki esitasid andmeid 2014. kalendriaasta kohta.
So far, it is clear that there are significant differences between NCPs in the way they operate and the quality of the information they provide.
Siiani on selge, et riiklike kontaktpunktide tegutsemisviisid ja nende pakutava teabe kvaliteet varieeruvad märgatavalt.
Of the 21 Member States who introduced a system of prior authorisation, 17 were able to supply data on numbers of requests for authorisation specifically under the Directive.
21st eellubade süsteemi kehtestanud liikmesriigist 17 suutsid esitada andmeid konkreetselt direktiivi raames esitatud loataotluste arvu kohta.
Of the 26 Member States who responded, only 23 were able to provide complete data on reimbursements made for treatment not subject to prior authorisation (Germany and the Netherlands could not provide data; Belgium could not provide complete data).
26st vastanud liikmesiigist vaid 23 suutsid esitada täielikud andmed eelloa nõudeta ravi eest makstavate hüvitiste kohta (Saksamaa ja Holland ei esitanud üldse sellekohaseid andmeid, Belgia ei suutnud esitada täielikke andmeid).
Article 11(5) empowers the Commission to adopt, by means of delegated acts, measures to exclude specific categories of medicinal products or medical devices from the recognition of prescriptions, where necessary to safeguard public health.
Artikli 11 lõikega 5 antakse komisjonile volitused võtta delegeeritud õigusaktidega vastu meetmed teatavate ravimi- või meditsiiniseadmekategooriate väljajätmiseks retseptide tunnustamisest, kui see on vajalik rahvatervise kaitsmiseks.
This data is from the evaluative study, which also indicated significant variation in the activity of the NCPs.
Need andmed pärinevad hindamisuuringust, kust selgus veel, et ka riiklike kontaktpunktide tegevuses esineb märkimisväärseid erinevusi.
Of these 23, Finland, France and Luxembourg provided aggregate data for the Directive and the Social Security Regulations.
Neist 23st riigist kolm - Soome, Prantsusmaa ja Luksemburg - esitasid direktiivi ja sotsiaalkindlustusmääruste koondandmed.
On the other hand, Article 4(1)(a) lays down the principle whereby healthcare is provided in accordance with the legislation of the Member State of treatment and, in the case of telemedicine, healthcare is considered to be provided in the Member State where the healthcare provider is established (Article 3(d)).
Teisest küljest sätestatakse artikli 4 lõike 1 punktis a põhimõtted, mille kohaselt tuleb tervishoiuteenuseid osutada vastavalt ravi osutava liikmesriigi õigusaktidele ning telemeditsiini puhul loetakse, et tervishoiuteenust osutatakse liikmesriigis, kus tervishoiuteenuse osutaja on asutatud (artikli 3 lõige d).
In the other 20 Member States, a total of 39 826 reimbursements were made specifically under the Directive: of this total Denmark alone accounted for 31 032.
Ülejäänud 20 liikmesriigis maksti konkreetselt direktiivi raames hüvitist kokku 39 826 korda: sellest 31 032 juhtumit hüvitas Taani üksi.
At least three Member States have adopted reimbursement practices for cross-border healthcare whereby the reimbursement tariff for patients is based on the costs that would be borne by the Member State of affiliation for care received from a private or non-contracted provider (which is considerably lower than the rate for public or contracted providers) had this healthcare been provided in its territory.
Vähemalt kolm liikmesriiki on võtnud vastu piiriüleste tervishoiuteenuste hüvitamise tavad, mille kohaselt põhinevad patsientide kulude hüvitamise tariifid kuludel, mida oleks kandnud kindlustajaliikmesriik era- või mittelepinguliselt teenuseosutajalt saadud ravi eest (ja mis on palju väiksemad kui riikliku või lepingulise teenuseosutaja hinnad), kui seda tervishoiuteenust oleks osutatud tema territooriumil.
^16 Council conclusions on ‘innovation for the benefit of patients' Employment, Social policy, Health and Consumer affairs Council meeting Brussels, 1 December 2014
Tööhõive, sotsiaalpoliitika, tervishoiu ja tarbijakaitse nõukogu kohtumine 1. detsembril 2014 Brüsselis.
The Commission has since begun the process of establishing ERNs, including the establishment of the Board of Member States, which will be charged with approving proposals for ERNs.
Seejärel alustas komisjon Euroopa tugivõrgustike loomise protsessi, luues liikmesriikide nõukogu, mille ülesanne on kiita heaks tugivõrgustike ettepanekud.
Two of these Member States reported that they had neither refused nor granted a single request, two reported only one each, and only two had more than 100 requests.
Kaks liikmesriiki teatasid, et nad ei andnud ühtegi luba ega ka keeldunud ühtegi luba andmast, kaks liikmesriiki andsid kumbki teada ühe taotluse saamisest ja ainult kahele liikmesriigile esitati üle 100 taotluse.
Fourteen Member States made fewer than 100 reimbursements, of which six (Austria, Bulgaria, Cyprus, Estonia, Greece, and Portugal) recorded no reimbursements under the Directive.
14 liikmesriiki tegid alla 100 hüvitismakse, neist kuus (Austria, Bulgaaria, Eesti, Kreeka, Küpros ja Portugal) ei maksnud kõnealuse direktiivi raames kordagi hüvitist.
Ten Member States recorded more than 1 000 information requests.
Kümme liikmesriiki võttis vastu üle 1 000 teabetaotluse.
Patient mobility for planned healthcare - under both the Directive and the Social Security Regulations - remains low, whilst patient mobility in terms of unplanned healthcare seems to be considerably higher.
Patsientide liikuvus seoses planeeritud tervishoiuteenustega jääb nii kõnealuse direktiivi kui ka sotsiaalkindlustusmääruste raames väikeseks, planeerimata tervishoiuteenuste puhul näib liikuvus olevat aga märkimisväärselt suurem.
Finland reported 17 142 reimbursement claims, France 422 680 and Luxembourg 117 962.
Soome teatas 17 142, Prantsusmaa 422 680 ja Luksemburg 117 962 hüvitistaotlusest.
They stressed the desirability of facilitating ‘comparability and reliability of information provided to patients on quality and safety, across institutions and across Member States'.
Organisatsioonid rõhutasid vajadust hõlbustada patsientidele asutuseti ja liikmesriigiti kvaliteedi ja ohutuse kohta antava teabe võrreldavust ja usaldusväärsust.
Yet five of these twelve Member States explicitly insist that the referral must be from a professional in their country.
Ometi nõuavad viis liikmesriiki selgesõnaliselt, et saatekirja peab andma nende enda riigi spetsialist.
Article 8(2)(a) of the Directive allows Member States to use a system of prior authorisation for healthcare that is subject to planning requirements if it involves overnight hospital accommodation or if it requires use of highly specialised and cost-intensive medical infrastructure or medical equipment.
Direktiivi artikli 8 lõike 2 punktiga a võimaldatakse liikmesriikidel kasutada eelloa süsteemi tervishoiuteenuste puhul, mis sõltuvad planeerimisvajadusest ning hõlmavad patsiendi haiglasse paigutamist vähemalt üheks ööks või nõuavad kitsalt spetsialiseeritud ja kuluka meditsiinilise taristu või meditsiiniseadmete kasutamist.
Subjective, opinion-based data was also collected in the focus countries and at European level via 59 stakeholder interviews and an online survey addressed to the 12 NCPs in the focus countries.
Vaatlusalustes riikides ja Euroopa tasandil 59 sidusrühma intervjueerimise ning 12 riiklikule kontaktpunktile vaatlusalustes riikides saadetud veebipõhise uuringu kaudu koguti ka subjektiivseid ja arvamuspõhiseid andmeid.
France, Luxembourg, and possibly Finland and Denmark appear to be exceptions to this general observation.
Sellest üldisest tähelepanekust paistavad erandi moodustavat Prantsusmaa, Luksemburg ning ilmselt ka Soome ja Taani.
Article 8(7) of the Directive requires Member States to ‘make publicly available which healthcare is subject to prior authorisation'.
Direktiivi artikli 8 lõikes 7 nõutakse liikmesriikidelt, et need teeksid üldsusele kättesaadavaks teabe selle kohta, millise tervishoiuteenuse puhul on eelluba nõutav.
Articles 8(2)(b) and (c) also allow them to require prior authorisation for treatments presenting a particular risk to patients or the population or for care provided by a healthcare provider that gives rise to serious concerns relating to the quality and safety of care.
Artikli 8 lõike 2 punktide b ja c kohaselt võivad liikmesriigid nõuda eelluba ka tervishoiuteenuste puhul, mis hõlmavad ravi, mis kujutab endast erilist riski patsiendi või elanikkonna jaoks, või mida pakub tervishoiuteenuse osutaja, kes võib põhjustada tõsist ja konkreetset kahtlust seoses tervishoiuteenuste kvaliteedi või ohutusega.
Whilst only one in ten knew about the existence of NCPs:
Samal ajal teadis vaid üks kodanik kümnest riiklike kontaktpunktide olemasolust.
The Network adopted a Strategy for EU cooperation on HTA in October 2014, and a reflection paper on reuse of joint HTA work in national activities in April 2015.​[15]​
Võrgustik võttis oktoobris 2014 vastu tervisetehnoloogiate hindamise alase ELi koostöö strateegia ning aprillis 2015 aruteludokumendi​[15]​ tervisetehnoloogiate hindamise ühistöö taaskasutamise kohta riiklikus tegevuses.
In addition to these 17 Member States, France reported granting 57 000 authorisations; however, this is an aggregate figure combining authorisations under both the Social Security Regulations​[3]​ and the Directive.
Lisaks neile 17 liikmesriigile teatas Prantsusmaa, et andis välja 57 000 luba, ent see näitaja hõlmab nii sotsiaalkindlustust käsitlevate määruste​[3]​ kui ka kõnealuse direktiivi alusel väljastatud lubade koondarvu.
Of the 16 responding Member States that had a system of prior authorisation and received requests for prior authorisation, nine (Bulgaria, Croatia, Denmark, Ireland, France, Luxembourg, Slovakia, Spain, and the UK) reported average times to process requests as 20 days or fewer.
16st vastanud liikmesriigist, kellel oli eellubade süsteem ja kes said eellubade taotlusi, üheksa (Bulgaaria, Hispaania, Horvaatia, Iirimaa, Luksemburg, Prantsusmaa, Slovakkia, Taani ja Ühendkuningriik) teatasid, et taotluste töötlemisele kulus keskmiselt kuni 20 päeva.
ANNEX B
B LISA
Article 12 of Directive 2011/24/EU concerns the development of European Reference Networks (ERNs).
Direktiivi 2011/24/EL artikkel 12 kätkeb Euroopa tugivõrgustike väljaarendamist.
One relevant issue here is how the ‘basket of benefits', i.e. the healthcare to which the patient is entitled, is defined.
Oluline on siinkohal küsimus, kuidas määrata kindlaks, milliseid tervishoiuteenuseid on patsiendil õigus saada.
Of these, four had an average of fewer than 20 days (Denmark, Hungary, Luxembourg, and the UK) and three had average times of more than 80 days: Finland (82); Slovakia (84.3) and Sweden (150) (NB the Finnish figure relates to both the Regulations and the Directive).​[18]​
Neist neljal kulus selleks alla 20 päeva (Luksemburg, Taani, Ungari ja Ühendkuningriik) ja kolmel üle 80 päeva: Soome (82), Slovakkia (84,3) ja Rootsi (150) (NB!
Of the 19 responding Member States that actually received claims (and were able to provide the requested figures) for reimbursement for treatment not subject to prior authorisation, 15 were able to provide data on the average times for processing claims (Belgium, Lithuania, Greece and Romania were not able to provide this data).
15 liikmesriiki 19st, kes said tegelikult eelloa nõudeta ravi hüvitamise taotlusi (ja kellel oli võimalik nõutud andmeid saata), suutsid esitada teabe taotluste töötlemise keskmise aja kohta (Belgial, Kreekal, Leedul ja Rumeenial ei olnud võimalik neid andmeid saata).
Commission Report on the operation of Directive 2011/24/EU on the application of patients' rights in cross-border healthcare
Komisjoni aruanne direktiivi 2011/24/EL (patsiendiõiguste kohaldamise kohta piiriüleses tervishoius) toimimise kohta
Article 12(5), read together with Article 12(4)(a), empowers the Commission to adopt, by means of delegated acts, a list of the specific criteria and conditions that the ERNs must fulfil, and the conditions and criteria required from healthcare providers wishing to join such Networks, as envisaged in Article 12(4)(a).
Artikli 12 lõikega 5, koostoimes artikli 12 lõike 4 punktiga a, antakse komisjonile volitused võtta delegeeritud õigusaktidega vastu loetelu üksikasjalike kriteeriumide ja tingimuste kohta, millele Euroopa tugivõrgustikud peavad vastama, ning kriteeriumid, mille täitmist nõutakse tervishoiuteenuste osutajatelt, kes soovivad Euroopa tugivõrgustikuga ühineda, nagu on sätestatud artikli 12 lõike 4 punktis a.
Some Member States were able to divide their information requests by medium.
Osa liikmesriike suutis oma teabetaotlused teabekanali järgi esitada.
A total of 26 out of 28 Member States provided data (no returns were received from Latvia or Malta).
28st liikmesriigist esitas andmed 26 (Lätilt ja Maltalt vastust ei tulnud).
Four Member States made more than 1 000 reimbursements.
Neli liikmesriiki rahuldasid üle 1 000 hüvitustaotluse.
Building on previous research efforts, a website analysis was carried out on all the websites of the 32 NCPs (32 countries or territories as Scotland, Wales, England, Northern Ireland and Gibraltar were analysed for the UK).
Eelmiste uuringute põhjal analüüsiti kõigi 32 riikliku kontaktpunkti (analüüsiti 32 riigi või Ühendkuningriigi territooriumi nagu Šotimaa, Wales, Inglismaa, Põhja-Iirimaa ja Gibraltar) veebilehti.
A selection of the data reported by Member States is presented here.
Valik liikmesriikide saadetud andmetest on esitatud allpool.
Patient flows for healthcare abroad under the Directive are low.
Käesoleva direktiivi kohaselt tervishoiuteenuseid välismaal saavate patsientide voog on väike.
Regarding ERNs, the first Networks will be established in 2016, and will then need to be evaluated.
Euroopa tugivõrgustik luuakse 2016. aastal ja seda tuleb seejärel hinnata.
Use of prior authorisation
Eelloa kasutamine
^5 http://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/PDF/?uri=CELEX:52014DC0044&from=EN.
^5 http://eur-lex.europa.eu/legal-content/ET/TXT/PDF/?uri=CELEX:52014DC0044&from=ET.
According to Article 7(4) of the Directive, the reference point for reimbursement for cross-border healthcare should be the amount borne by the system when that particular healthcare is provided by a public or contracted healthcare provider (depending on the way a given health system is organised) in the Member State of affiliation.
Direktiivi artikli 7 lõike 4 kohaselt peaks piiriülese tervishoiuteenuse hüvitamisel lähtuma selles süsteemis makstavast summast, milles riiklik või lepinguline tervishoiuteenuse osutaja kindlustajaliikmesriigis konkreetset tervishoiuteenust osutab (sõltuvalt tervishoiusüsteemi korraldusest).
^14 Commission Implementing Decision 2013/329/EU of 26 June 2013 providing the rules for the establishment, management and transparent functioning of the network of national authorities or bodies responsible for health technology assessment (OJ L 175, 27.6.2013, p. 71).
^14 Komisjoni rakendusotsus 2013/329/EL, 26. juuni 2013, milles sätestatakse eeskirjad tervisetehnoloogiate hindamise eest vastutavate riiklike asutuste või organite võrgustiku loomiseks, juhtimiseks ja läbipaistvaks toimimiseks (ELT L 175, 27.6.2013, lk 71).
For this report, the Commission asked Member States to participate in a data collection exercise.
Komisjon palus liikmesriikidel käesoleva aruande jaoks andmeid koguda.
Furthermore, Member States are required to notify the Commission of any decision to introduce limitations under 7(9).
Liikmesriigid peavad komisjonile teatama igast otsusest piirata hüvitamist artikli 7 lõikes 9 loetletud põhjustel.
NCPs in 12 EU Member States (Austria, Belgium, France, Germany, Hungary, Italy, Lithuania, Malta, the Netherlands, Slovenia, Spain, and Sweden) were approached in November 2014 by both email and telephone using three different pre-designed scenarios.
Novembris 2014 võeti nii e-posti kui telefoni teel ühendust 12 liikmesriigi (Austria, Belgia, Hispaania, Holland, Itaalia, Leedu, Malta, Prantsusmaa, Rootsi, Saksamaa, Sloveenia ja Ungari) riiklike kontaktpunktidega, kasutades kolme eelnevalt kindlaks määratud stsenaariumi.
‘Patients have high expectations …the prevailing sentiment is that the NCP must be a gateway to healthcare, not a gatekeeper blocking access.'
Patsiendiorganisatsioon: „Patsientidel on kõrged ootused … valdavalt ollakse seisukohal, et riiklikud kontaktpunktid peaksid lihtsustama juurdepääsu tervishoiuteenustele, mitte valvama juurdepääsu takistamist".
It clarifies the rights of patients to seek reimbursement for healthcare received in another Member State.
Direktiivis selgitatakse teises liikmesriigis tervishoiuteenuseid saanud ja nende eest hüvitist soovivate patsientide õigusi.
^10 Commission Implementing Decision 2014/287/EU setting out criteria for establishing and evaluating European Reference Networks and their Members and for facilitating the exchange of information and expertise on establishing and evaluating such Networks (OJ L 147, 17.5.2014, p. 79).
^10 Komisjoni rakendusotsus 2014/287/EL, millega sätestatakse kriteeriumid Euroopa tugivõrgustike rajamiseks, kõnealuste tugivõrgustike ja nende liikmete hindamiseks ning selliste võrgustike rajamise ja hindamisega seotud teabe ja eksperditeadmiste vahetuse hõlbustamiseks (ELT L 147, 17.5.2014, lk 79).
This subject of which information patients need, and how it should be provided, is likely to be on the agenda for some time to come.
Peatselt tuleb päevakorrale see, millist teavet patsiendid vajavad ja kuidas seda tuleks esitada.
Directive 2011/24/EU​[1]​ (hereafter ‘the Directive') on the application of patients' rights in cross-border healthcare came into force on 24 April 2011.
Direktiiv 2011/24/EL​[1]​ patsiendiõiguste kohaldamise kohta piiriüleses tervishoius (edaspidi „direktiiv") jõustus 24. aprillil 2011.
For these, a total of 39 826 reimbursements were made, of which 31 032 were reported by Denmark alone.
Kokku rahuldati 39 826 hüvitistaotlust, millest ainuüksi Taani kanda oli 31 032.
They have identified NCPs as having a crucial role in the success or failure of the Directive, recommending that NCPs could provide ‘checklists' for individuals considering planned care abroad, and more detailed individual timelines of procedures, costs and reimbursement rates.
Kuna organisatsioonide arvates on riiklikel kontaktpunktidel kõige olulisem roll selles, kas direktiivi saadab edu või ebaedu, soovitavad nad neil esitada välismaal tervishoiuteenuste kasutamist kaaluvatele inimestele kontrollnimekirjad ning menetluste, kulude ja hüvitismääradega seotud üksikasjalikuma individuaalse ajakava.