natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Nonetheless, the voluntary reporting of SAR in donors has increased, suggesting the Member States' increasing interest in the protection of living donors.
Sellegipoolest on sagenenud vabatahtlik teatamine doonoritel avaldunud rasketest kõrvaltoimetest, mis näitab liikmesriikide suurenevat huvi elusdoonorite kaitse vastu.
While many countries report having data on imported volumes, it is difficult to draw conclusions in the absence of a harmonised data collection system on import and export volumes.
Kuigi paljudel riikidel on olemas andmed impordimahu kohta, on ühtlustatud andmekogumissüsteemi puudumise tõttu raske teha impordi- ja ekspordimahu kohta järeldusi.
Finally, the Commission developed, in close cooperation with the Member States, a Rapid Alert Platform for Blood (RAB) which facilitates web-based communications between Member States in case of alerts with relevance in two or more Member States.
Komisjon on tihedas koostöös liikmesriikidega välja töötanud vere käitlemise kiirhoiatussüsteemi (RAB), mis lihtsustab liikmesriikide veebipõhist teabevahetust hoiatuste puhul, mis puudutavad kahte või enamat liikmesriiki.
It is common practice to provide refreshments to donors (27 countries) and to give them small tokens such as pin badges, pens, towels, t-shirts and mugs (24 countries).
Üldine tava on pakkuda doonoritele suupisteid (27 riiki) ja anda neile väikesi meeneid, nagu rinnamärgid, pastapliiatsid, käterätid, T-särgid ja kruusid (24 riiki).
Overall, the implementation of the EU blood legislation by Member States is considered adequate and the legislation has resulted in the establishment of a network of competent authorities that oversee the field through authorisation, inspection, and vigilance.
Üldiselt leitakse, et vere käitlemist käsitlevate ELi õigusaktide rakendamine liikmesriikides on piisav ja õigusaktide alusel on loodud pädevate asutuste võrgustik, mis reguleerib valdkonda tegevusloa andmise, inspekteerimise ja järelevalve kaudu.
In the vast majority of Member States, the authorities for blood are also responsible for the oversight of other sectors (e.g. organs, tissues, cells and/or medicinal products), which can be beneficial for achieving greater efficiency and coherence.
Enamikus liikmesriikides vastutavad vere käitlemise asutused ka muude valdkondade (nt elundid, koed, rakud ja/või ravimid) järelevalve eest, mis võib olla kasulik suurema tõhususe ja sidususe saavutamiseks.
Many countries reported in 2013 on the feasibility/appropriateness of deferring donors on the grounds of sexual risk behaviour and about two-thirds of the countries have national guidance in place.
2013. aastal teatasid paljud riigid doonoritele seksuaalse riskikäitumise alusel loovutuskeelu määramise teostatavusest/asjakohasusest ja umbes kahel kolmandikul riikidest on olemas riiklikud juhised.
The regular meetings of the expert sub-group on blood and blood components (which is part of the Competent Authorities on Substances of Human Origin Expert Group - CASoHO E01718) allow for sharing best practices and clarification of common difficulties encountered at national and EU level.
Vere ja verekomponentide ekspertide alarühma (mis on osa inimpäritoluga ainete pädevate asutuste eksperdirühmast - CASoHO E01718) regulaarsed kohtumised võimaldavad vahetada parimaid tavasid ning selgitada riigi ja ELi tasandil esinevaid ühiseid probleeme.
Member States also highlight the need for good validation of testing technologies, and also pathogen inactivation technologies, in order to achieve an effective level of safety and quality.
Samuti rõhutavad liikmesriigid vajadust testimise ja ka patogeenide inaktiveerimise metoodikate asjakohase valideerimise järele, et saavutada ohutuse ja kvaliteedi tõhus tase.
The reported picture seems not to be complete, with some inconsistencies between the information provided by countries whose citizens travel to donate and those who have donors coming from another Member State to donate.
Kirjeldatud olukord ei paista olevat täielik, sest esineb teatavaid vasturääkivusi teabe vahel, mis on esitanud need riigid, kelle kodanikud käivad loovutamas välismaal, ja riigid, kuhu tulevad loovutama teiste liikmesriikide doonorid.
In order to manage demand and supply of blood and blood components, almost all countries have policies in place that combine annual forecasting with weekly monitoring.
Vere ja verekomponentide nõudluse ja pakkumise juhtimiseks on peaaegu kõikidel riikidel meetmed, mille puhul iga-aastane prognoosimine on ühendatud iganädalase seirega.
Overall, Member States expressed interest in an increased level of donor protection and in an overview of additional national eligibility criteria in order to increase transparency and mutual trust in exchanges.
Üldiselt väljendasid liikmesriigid huvi doonori kaitse parandamise ning täiendavaid riiklikke sobivuskriteeriume käsitleva ülevaate vastu, et suurendada vahetustegevusega seotud läbipaistvust ja vastastikust usaldust.
In half of the countries one authority is responsible for the entire oversight of the blood sector, whereas in others the tasks are divided amongst two or three authorities (based on duties, e.g. accreditation/authorisation versus inspections/vigilance, or based on the allocation of tasks between federal and regional levels).
Pooltes riikides vastutab veresektori kogu järelevalve eest üks asutus, teistes riikides aga on ülesanded jaotatud kahe või kolme asutuse vahel (kohustuste alusel, nt akrediteerimine / tegevuslubade andmine või inspekteerimine/järelevalve, või vastavalt sellele, kuidas ülesanded riikliku ja piirkondliku tasandi vahel jaotuvad).
Member States can add tests for specific components or epidemiological situations.
Konkreetsete komponentide suhtes või epidemioloogiliste olukordadega seoses võivad liikmesriigid teha lisauuringuid.
The role of common assessments by ECDC and the Commission was recognised in this context, e.g. when developing a preparedness plan to help blood establishments address the seasonal outbreaks of West Nile Virus in some southern EU countries.
Seepärast tunnustati Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskuse (ECDC) ja komisjoni ühise hindamise rolli nt valmisolekukava koostamisel, et aidata vereteenistusasutustel tulla toime Lääne-Niiluse viirusnakkuse hooajaliste puhangutega mõnes ELi lõunapoolses riigis.
In their responses to the implementation survey, several countries suggested making syphilis testing mandatory at EU level, while some suggest making NAT testing for HIV and hepatitis mandatory, despite the reservations mentioned by other countries.
Rakendamise uuringule vastates soovitas mitu riiki muuta süüfilise uuringud ELi tasandil kohustuslikuks, mõned soovitasid muuta kohustuslikuks nukleiinhapete põhine testimine HIV ja hepatiidi puhul, vaatamata teiste riikide tõrjuvale hoiakule nimetatud küsimuses.
Safety and quality of blood depends on the implementation of a combination of three pillars: donor screening for deferral criteria, donor testing and, where possible, pathogen inactivation techniques.
Vere ohutus ja kvaliteet sõltuvad kolme samba kombineeritud rakendamisest: doonorite sõeluuring loovutuskeelu kriteeriumide alusel, doonorite testimine ja, kui see on võimalik, patogeenide inaktiveerimismeetodite kasutamine.
Also the inspection approaches vary significantly towards mobile and satellite sites, hospital blood banks, plasma collection centres and potential third country players.
Samuti erinevad oluliselt mobiilsete tegevuskohtade ja filiaalide, haiglate verekabinettide, plasmakogumiskeskuste ja võimalike kolmandate riikide osalejate inspekteerimise tavad.
In almost every country, donation promotion activities are the main actions taken to increase supply.
Peaaegu igas riigis on varustatuse suurendamiseks võetud peamine meede doonorlust edendav tegevus.
Sixteen countries report having pathogen inactivation technologies in place.
Kuueteistkümne riigi teatel on neil on olemas patogeenide inaktiveerimise metoodika.
Donor screening for eligibility.
Doonoriks sobivuse sõeluuringud.
Voluntary and unpaid donation (VUD)
Vabatahtlik ja tasuta doonorlus
The EU is significantly reliant on importation of plasma for the manufacture of plasma derived medicinal products, mainly from the United States.
Plasmast saadud ravimite tootmisel sõltub EL suurel määral plasma impordist, peamiselt Ameerika Ühendriikidest.
Men having sex with men (MSM) is the most commonly reported sexual risk exclusion criterion due to the higher incidence of infections such as HIV within this population.
Meestega seksuaalsuhetes olevad mehed on kõige sagedamini teatatud seksuaalsel riskikäitumisel põhinev välistuskriteerium, sest selles elanikkonnarühmas on suurem infektsioonide, nagu HIV infektsiooni, esinemissagedus.
Wherever different oversight activities (authorisation, inspection, haemovigilance) are undertaken by different authorities, good communication and coordination between respective authorities needs to be ensured.
Kui järelevalvet (tegevusloa andmine, inspekteerimine, verevalvsus) teevad eri asutused, tuleb tagada nendevaheline asjakohane teabevahetus ja koordineerimine.
Therefore, information provided by the donor contributes to an accurate assessment of all risks associated to the transfusion of blood and blood components and the clinical application of plasma derivatives.
Seetõttu aitab doonori antud teave hinnata õigesti kõiki riske, mis on seotud vere ja verekomponentide ülekandmise ning plasmaderivaatide kliinilise kasutamisega.
Most countries organise root cause analyses to understand the reasons behind SARE, however there is a generally reported interest in developing this approach further, in particular to address the challenge of involving local professionals and hospitals in these analyses.
Enamik riike korraldab algpõhjuse analüüse, et mõista raskete kõrvaltoimete ja ohtlike kõrvalekallete põhjusi, kuid üldiselt teatatakse huvist seda tegevussuunda edasi arendada, eelkõige selleks, et lahendada probleemid kohalike spetsialistide ja haiglate kaasamiseks nendesse analüüsidesse.
Most countries have additional supportive measures in place, primarily focused on promoting VUD or defining compensation and incentives (see below).
Enamikul riikidest on kehtestatud lisatoetusmeetmed, mille keskmes on peamiselt vabatahtliku ja tasuta doonorluse edendamine või hüvitise ja stiimulite määratlemine (vt allpool).
These shortages often occur in summer/holiday seasons when the number of donors is reduced and the risk of epidemiological outbreaks, such as West Nile Virus, can temporarily reduce the number of eligible donors.
See puudus tekib sageli suvel või pühade ajal, mil doonorite arv väheneb, samuti võib kõlblike doonorite arvu ajutiselt vähendada epidemioloogiliste haiguspuhangute, näiteks Lääne-Niiluse viirusnakkuse oht.
The global growth of utilisation of plasma derivatives, particularly intravenous immunoglobulin (IVIG), requires a growing number of donations.
Plasmaderivaatide, eriti veenisisese immunoglobuliini (IVIG) kasutamise sagenemise tõttu maailmas vajatakse üha rohkem loovutusi.
Views vary on whether such cross-border donations are desirable.
Küsimuses, kas niisugused piiriülene doonorlus on soovitatav, lähevad arvamused lahku.
A verification of the completeness of transposition into national legislation of the EU blood legislation, carried out by the Commission, demonstrated that it is fully transposed in all but one Member State.
Komisjon kontrollis vere käitlemist käsitlevate ELi õigusaktide siseriiklikesse õigusaktidesse ülevõtmise täielikkust ja selgus, et kõik liikmesriigid peale ühe on need täielikult üle võtnud.
Sixteen reported discouraging such donations by requiring a local ID document or a proof or local residence.
Kuusteist riiki teatas sellise doonorluse piiramisest, nõudes kohalikku isikut tõendavat dokumenti või tõendit või alalise elukoha olemasolu.
Public, national suppliers are predominant in a minority of EU countries.
Avaliku sektori, st riiklikud tarnijad on põhitarnijad vähestes ELi riikides.
In the Eurobarometer survey on Blood and Cell and Tissue Donation, only 12% of EU citizens reported that they thought compensation additional to the costs related to donation was acceptable, when donating blood or plasma.
Eurobaromeetri uuringus vere-, raku- ja koedoonorluse kohta teatas ainult 12 % ELi kodanikest, et vere või plasma loovutamisega seoses peavad nad vastuvõetavaks doonorlusega seotud kulude täiendavat hüvitamist.
Five countries reported having donations by donors from abroad, while six countries reported having citizens that travel to donate abroad.
Viis riiki on teatanud, et neil on loovutanud ka välisriikide doonorid, samas on kuus riiki teatanud, et neil on kodanikke, kes käivad loovutamas välismaal.
Replacement donors, i.e. donors that are encouraged to make donations to replace those being used for a relative or friend, are reported as important for maintaining supply in five countries.
Asendusdoonoreid, s.t doonoreid, keda õhutatakse loovutama, et korvata neid veretooteid, mida kasutatakse sugulase või sõbra jaoks, peetakse viies riigis verevarude säilitamise seisukohalt väga tähtsaks.
Although the large majority of the responding countries (26) reported that the principle of VUD is mandatory at national level, their legislations often refer to an "encouragement" or to a "strong recommendation".
Kuigi enamik vastanud riikidest (26) teatas, et vabatahtliku ja tasuta doonorluse põhimõte on riigi tasandil kohustuslik, viidatakse nende õigusaktides sageli doonorluse „soodustamisele" või „tungivale soovitamisele".
Other Member States reported to be negotiating agreements for fractionation, while one reported having difficulties finding a partner to carry out fractionation.
Teised liikmesriigid on teatanud, et peavad läbirääkimisi fraktsioneerimislepingute üle, ja üks riik andis teada, et tal on raske leida fraktsioneerimiseks partnerit.
The majority of Member States have rules to authorise and control import of blood and blood components for transfusion, while only about half have such rules for plasma for fractionation.
Enamikul liikmesriikidel on olemas eeskirjad vereülekandeks ette nähtud vere ja verekomponentide impordi loa andmiseks ja selle kontrollimiseks, kuid ainult umbes pooltel riikidel on niisugused eeskirjad fraktsioneerimiseks ette nähtud plasma kohta.
These policies involve players at multiple levels, national competent authorities as well as local clinicians.
Meetmed puudutavad eri tasandite osalejaid, riiklikke pädevaid asutusi ja kohalikke arste.
Rules for export of plasma for fractionation are usually less restrictive, although practice was reported of plasma export for contract fractionation of derivatives which are subsequently to be used for patients only in the country of collection.
Fraktsioneerimiseks ette nähtud plasma ekspordieeskirjad on tavaliselt leebemad, kuigi on teatatud, et praktikas eksporditakse plasmat lepinguliseks fraktsioneerimiseks, et saada derivaate, mida kasutatakse seejärel ainult selle riigi patsientidel, kus plasmat koguti.
Since 2003, a number of projects have been funded under the multi-annual programmes for Union action in the field of health addressing the area of blood and blood components.
Alates 2003. aastast on liidu mitmeaastaste programmide raames rahastatud mitut verd ja verekomponente käsitlevat projekti.
About two thirds of the countries mention that blood establishments also apply more sensitive nucleic acid testing (NAT), along with serological testing, although several countries also raised questions regarding the cost-benefit ratio of this relatively costly testing technique.
Umbes kaks kolmandikku riikidest märgib, et vereteenistusasutused kasutavad seroloogiliste uuringutega koos ka tundlikumaid nukleiinhapete põhiseid uuringuid, kuigi mitu riiki on tõstatanud küsimusi niisuguse suhteliselt kuluka uurimismetoodika tasuvuse kohta.
The difference in purchasing power between Member States might be one factor which explains the diverging views on what is or is not an incentive to donate.
Ostujõu erinevus liikmesriigiti võib olla üks tegur, mis selgitab doonorluse stiimuliga seotud erinevaid arusaamu.
Seventeen Member States reported having penalties in place, addressing different situations such as making financial gain or collection of donations without consent.
Seitsmeteistkümne liikmesriigi teatel on neil kehtestatud karistused, mida kohaldatakse erinevates olukordades, näiteks rahalise tasu saamisel või loovutuste kogumisel ilma loovutaja nõusolekuta.
A majority of countries report having policies to also optimise the clinical use of plasma derivatives, with a small number of countries having national prioritisation strategies to ensure supply to those patient groups who are highly dependent on treatment with these products.
Enamiku riikide teatel on neil olemas ka plasmaderivaatide kliinilise kasutamise optimeerimise meetmed, kuid vähestel on riiklikud prioriseerimise strateegiad, et tagada nende patsiendirühmade varustamine, kes on eriti sõltuvad ravist nende toodetega.
This overarching Report is a summary, drawing from the replies to questionnaires that the Commission sent to Member States in 2012 (verification of the completeness of transposition), 2013 (implementation survey), and 2014 (implementation of the VUD principle) and follows up on the Report in 2006 and the Commission Communication in 2010, as well as on the two Reports on the application of the principle of VUD for blood and blood components issued in 2006 and 2011.
Käesolev üldaruanne on kokkuvõte, mis on koostatud liikmesriikide vastuste põhjal küsimustikele, mille komisjon saatis neile 2012. aastal (ülevõtmise täielikkuse kontrollimine), 2013. aastal (rakendamise uuring), ja 2014. aastal (vabatahtliku ja tasuta doonorluse põhimõtte rakendamine), ning on järjeks 2006. aasta aruandele ja komisjoni 2010. aasta teatisele, samuti kahele aruandele vere ja verekomponentide vabatahtliku ja tasuta doonorluse põhimõtte rakendamise kohta, mis avaldati aastatel 2006 ja 2011.
The practical application of the VUD principle varies across the Union.
Vabatahtliku ja tasuta doonorluse põhimõtte praktiline kohaldamine on kogu liidus erinev.
Policies towards them vary, from prohibition to seeing replacement donations as an opportunity to contribute to national self-sufficiency by converting them into regular donors.
Nende suhtes kohaldatavad põhimõtted varieeruvad alates keelamisest kuni selleni, et asendusloovutusi nähakse võimalusena parandada riiklikku omavarustatust, veendes asendusdoonoreid hakkama tavadoonoriteks.
EU legislation defines the minimum serological testing for human immunodeficiency virus (HIV) 1/2, hepatitis B and hepatitis C to be carried out for every whole blood and apheresis donation.
ELi õigusaktidega on inimese immuunpuudulikkuse viiruse (HIV) 1/2, B-hepatiidi ja C-hepatiidi testimiseks kindlaks määratud seroloogiliste uuringute miinimum, mis tuleb teha iga täisvereloovutuse ja afereesil loovutamise puhul.
Some countries foresee compensation for loss of earnings in some circumstances, e.g. one Member State foresees this for plasma apheresis donations.
Teatavatel tingimustel näevad mõned riigid ette kaotatud sissetuleku hüvitamise, nt üks liikmesriik kohaldab seda plasma afereesil loovutamise korral.
All Member States reported that the same rules on traceability apply to blood establishments and hospital blood banks, allowing tracing of blood and blood components from donor to recipient and vice versa.
Kõik liikmesriigid on teatanud, et vereteenistusasutuste ja haiglate verekabinettide suhtes kohaldatakse samu jälgitavusnõudeid, mis võimaldab jälgida verd ja verekomponente alates doonorist kuni retsipiendini ja vastupidi.
In this context, it is challenging for MS to apply a requirement for the exclusive importation of plasma sourced from voluntary and unpaid donors.
Seepärast on liikmesriikidel keeruline kohaldada nõuet importida ainult vabatahtlikelt ja tasustamata doonoritelt pärit plasmat.
Since the survey was conducted, changes in national policies have been reported by some countries during the bi-annual meetings of Competent Authorities; the trend is to move from permanent to temporary (usually 12 months) deferral for MSM.
Pärast uuringu läbiviimist on mõned riigid pädevate asutuste kaks korda aastas toimuvatel koosolekutel teatanud riikliku poliitika muudatustest; meestega seksuaalsuhetes olevate meeste puhul on suundumus üleminekuks alaliselt loovutuskeelult ajutisele loovutuskeelule (tavaliselt 12 kuud).
Support for the Implementation of the Blood Directives
Vere käitlemist käsitlevate direktiivide rakendamise toetamine
Where appropriate, data gathered through other channels and supporting the findings of the two surveys (e.g. exchanges with the national blood competent authorities during the bi-annual meetings with the Commission, mandatory annual reporting to the Commission of serious adverse reactions and events (SARE), alerts launched in the Rapid Alerts for Blood (RAB) platform, a study mapping the economic landscape of the sector and more recently a Eurobarometer survey as well as outputs of EU-funded projects were also taken into account.
Vajaduse korral võeti arvesse ka kahe uuringu järeldusi toetavaid andmeid, mis koguti muude kanalite kaudu (nt teabevahetus vere käitlemise riiklike pädevate asutustega kaks korda aastas toimuvatel kohtumistel komisjoniga, kohustuslikud aastaaruanded komisjonile raskete kõrvaltoimete ja ohtlike kõrvalekallete kohta, vere käitluse kiirhoiatusplatvormi kaudu avaldatud hoiatused, sektori majanduslikku olukorda selgitav uuring ning hiljutine Eurobaromeetri uuring), samuti ELi rahastatud projektide tulemusi.
Although the definition of serious adverse reaction (SAR) in Directive 2002/98/EC, Article 3, gives equal importance to SAR in donors and in recipients, the current requirements refer only to reporting of SAR in recipients.
Kuigi direktiivi 2002/98/EÜ artiklis 3 peetakse mõiste „raske kõrvaltoime" määratluses rasket kõrvaltoimet võrdselt tähtsaks nii doonorite kui ka retsipientide puhul, viidatakse kehtivates nõuetes ainult retsipientidel avaldunud rasketest kõrvaltoimetest teatamisele.
The 2013 implementation survey was answered by all Member States and also by two EEA countries, Liechtenstein and Norway.
2013. aasta uuringule rakendamise kohta andsid peale kõikide liikmesriikide vastused ka EMP riigid Liechtenstein ja Norra.
In addition to providing regular updates during the bi-annual meeting of the blood expert sub-group on the epidemiological situation relevant to the blood sector, the development of risk assessments (e.g. for HTLV, malaria, dengue and chikungunya) and preparedness plans (e.g. for WNV outbreaks) provide a valuable contribution to policy and decision making in this sector at both national and EU level.
Lisaks korrapärastele ajakohastustele, mis tehakse kaks korda aastas toimuvatel vere käitlemise ekspertide alarühma koosolekutel veresektori epidemioloogilise olukorraga seoses, edendavad ka riskihindamise väljatöötamine (nt HTLV, malaaria, denguepalaviku ja Chikungunya viiruse jaoks) ja valmisolekukavad (nt Lääne-Niiluse viirusnakkuse puhangute jaoks) selles sektoris rakendatavaid põhimõtteid ja otsustusprotsessi nii riigi kui ka ELi tasandil.
However, the Report also points to some gaps and difficulties in relation to the application and enforcement of the existing provisions (e.g. definitions, provisions for donor safety, inspections framework), some due to different approaches taken by the Member States and others due to technological advances and changing risks observed since the legislation was adopted.
Siiski osutatakse aruandes seoses olemasolevate sätete (nt määratlused, doonori ohutust käsitlevad sätted, inspekteerimisraamistik) kohaldamise ja täitmisega ka mõnedele puudustele ja probleemidele, millest osa on tingitud liikmesriikide erinevatest tavadest ning osa pärast õigusaktide vastuvõtmisest toimunud tehnoloogia arengust ja riskide muutumisest.