natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The volume of structural assistance allocated to Estonia in the 2007-2013 budgetary period is 3.4 billion euros.
Eelarveperioodi 2007-2013 Eestile eraldatud struktuurivahendite maht on 3,4 miljardit eurot.
The meeting also made preparations for the extraordinary European Council session set to begin on 22 November where the goal is to agree on the European Union’s long-term budget for the years 2014-2020.
Kohtumisega valmistati ette erakorralise Ülemkogu istungit, mis algab 22. novembril ja mille eesmärgiks on kokku leppida Euroopa Liidu pika-ajalises eelarves aastateks 2014-2020.
The prime minister also met Joseph Daul, the head of the centre-right European People's Party (EPP), the largest group in the European Parliament; and the chairman of European Parliament’s Committee on Budgets, Alain Lamassoure.
Peaminister Andrus Ansip kohtus ka Euroopa Liidu liikmesriikide peamisi paremtsentristlikke poliitilisi jõude ühendava Euroopa Rahvapartei (ERP) fraktsiooni juhi Joseph Dauliga ning Euroopa Parlamendi eelarvekomisjoni esimehe Alain Lamassoure´iga.
At the meeting, Ansip talked about what Estonia and the other two Baltics are seeking at the budget negotiations and elicited the leaders’ support, especially in regard to direct agricultural subsidies.
Kohtumistel selgitas Ansip Eesti ja Balti riikide taotlusi eelarveläbirääkimistel ja sai neile toetuse, eriti just põllumajanduse otsetoetuste osas.
The positions of Estonia and the EP on the financial framework largely coincide.
Eesti ja Euroopa parlamendi seisukohad eelarveraamistiku üle langevad suures osas kokku.
Ansip also met with Greek Prime Minister Antonis Samaras.
Lisaks kohtus peaminister Ansip Kreeka peaminister Antonis Samaras´ega.
At the beginning of the meeting, Ansip thanked France for its assistance in the release of the Estonian hostages in Lebanon.
Kohtumise alguses tänas peaminister Ansip Prantsusmaad abi eest, mis nad meile andsid Liibanonis pantvangis olnud eestlaste vabastamisel.
Resolving the hostage crisis required close international cooperation, in which France played a key role.
Pantvangikriisi lahendamine eeldas tihedat rahvusvahelist koostööd, milles Prantsusmaa mängis olulist rolli.
With regard to export, France is also in ninth place.
Ekspordi osas on Prantsusmaa samuti 9. kohal.
The French prime minister recognized Estonia’s decision to join the Eurozone.
Prantsusmaa peaminister tunnustas Eesti otsust liituda euroalaga.
According to current plans, the ESM should enter into force in July 2013, but recently a potential implementation in July 2012 has been discussed.
Praeguste plaanide kohaselt peaks ESM jõustuma 2013. aasta juulis, kuid viimasel ajal on räägitud selle võimalikust rakendamisest aasta varem ehk 2012. aasta juulist.
In discussing the European Union’s new budget, Ansip said the current budget volume is optimum.
Euroopa Liidu uuest eelarvest rääkides ütles Ansip, et praegune eelarve maht on optimaalne.
The head of the French government said they desire to stabilize, not reduce the EU budget.
Prantsusmaa valitsusjuht kinnitas, et nad soovivad ELi eelarve stabiliseerimist, mitte vähendamist.
Fillon considered it important to develop cross-border infrastructure projects using EU budgetary resources.
Fillon pidas oluliseks piiriüleste taristuprojektide arendamist ELi eelarve vahenditest.
Ansip said that over the last 20 years, Estonia has joined all organizations that it has aspired to.
Ansip sõnul on Eesti viimase kahekümne aasta jooksul ühinenud kõigi organisatsioonidega, millest me oleme unistanud.
The cultural relations between the two countries are likewise active.
Kahe riigi kultuurisuhted on samuti aktiivsed.
Defence cooperation between Estonia and France has also become closer.
Ka kaitsealane koostöö Eesti ja Prantsusmaa vahel on muutunud tihedamaks.
This September, Defence Minister Mart Laar visited Paris, where he signed a bilateral defence cooperation agreement.
Selle aasta septembris külastas kaitseminister Mart Laar Pariisi, kus ta allkirjastas kahepoolse kaitsealase koostöölepingu.
Peaminister Andrus Ansipi kohtumine Prantsusmaa peaminister François Fillon'iga Pariisis 07.10.2011
Peaminister Andrus Ansipi kohtumine Prantsusmaa peaminister François Fillon'iga Pariisis 07.10.2011
10.10.2011
10.10.2011
Peaminister Andrus Ansipi kohtumine Prantsusmaa peaministri Francois Fillon\'iga Foto: Yves Malenfer / Matignon
Peaminister Andrus Ansipi kohtumine Prantsusmaa peaministri Francois Fillon\'iga Foto: Yves Malenfer / Matignon
The conference aims at supporting the political process led by the UN to end the civil war in Syria and to ensure consistent funding to alleviate the humanitarian crisis that has emerged as a result of the civil war.
Konverentsi eesmärgiks on toetada ÜRO juhitud poliitilist protsessi Süüria kodusõja lõpetamiseks ja tagada järjepidev rahastamine sõja tulemusel tekkinud humanitaarkatastroofi leevendamiseks.
The conference focuses on three key areas for the war refugees: economy and employment, education, and security.
Konverents keskendub kolmele sõjapõgenike jaoks võtmetähendusega valdkonnale: majandus ja tööhõive, haridus ning turvalisus.
"What is going on in Syria has a direct impact on the security environment of Europe and Estonia, not the least through the refugee situation, but we should not forget humanitarian considerations either,"
"See, mis toimub Süürias, mõjutab otseselt Euroopa ja Eesti julgeolekukeskkonda, sealhulgas läbi rändeteema, kuid ei tasu unustada ka humanitaarseid kaalutlusi,"
Rõivas said, adding that being present at the conference is thus not only crucially important, but also natural for Estonia.
ütles Rõivas ning lisas, et Eesti esindatus konverentsil on seetõttu äärmiselt oluline, aga ka loomulik.
An estimated 13.5 million people need help in Syria, and 4.39 million Syrians have fled their home country to escape the atrocities of war.
Süürias vajab abi hinnanguliselt 13,5 miljonit inimest ning sõja koleduste eest on naabermaadesse pagenud 4,39 miljonit süürlast.
UN has estimated the costs of aiding them at 5.4 billion USD in 2015, 3.8 billion of which the organisation was able to raise.
ÜRO hindas nende abistamise kuludeks 2015. aastal 5,4 miljardit USD, millest suudeti koguda 3,8 miljardit.
Estonia has supported the alleviating of the humanitarian situation of Syrian refugees with a total of 2.4 million Euros, mostly through UN's humanitarian agencies and the International Red Cross.
Eesti on toetanud Süüria pagulaste humanitaarolukorra leevendamist kokku üle 2,4 miljoni euroga, peamiselt ÜRO humanitaaragentuuride ja Rahvusvahelise Punase Risti kaudu.
The Ministry of Economic Affairs and Communications is continuing talks with the European Commission and with Finland to find a compromise solution that would include BalticConnector.
Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium jätkab Euroopa Komisjoni ja Soomega läbirääkimisi kompromissi leidmiseks, mille osaks on BalticConnector.
Dear people of Tartu, respectable Mayor and honorary citizens!
lugupeetud linnapea ja aukodanikud!
Dear listeners!
Head kuulajad!
Congratulations to all of us on the arriving Independence Day!
Palju õnne meile kõigile saabuva iseseisvuspäeva puhul!
I am very honoured to carry on the tradition that started about a dozen years ago – that the night before the Independence Day the Prime Minister gives the Anniversary speech here, in a dignified hall of Theatre Vanemuine.
Mul on suur au edasi kanda traditsiooni, mis algas juba tosinkond aastat tagasi, et iseseisvuspäeva eelõhtul esineb peaminister siin, väärikas Vanemuise saalis, riigi aastapäeva kõnega.
Just like Vanemuine, next to the Estonia Theatre, was a momentous intellectual centre both in the formation of our country and in the present-day, so is February 23, next to February 24, an important date in the story of our independence.
Nii nagu Vanemuine on Estonia kõrval Eestile tema kujunemisloos ja olevikus ülioluline vaimne kese, nii on ka 23. veebruar 24. veebruari kõrval tähtis daatum meie iseseisvuse loos.
Ninety seven years ago, today, on February 23rd, lawyer Hugo Kuusner stepped to the balcony of Endla Theatre in Pärnu and read out the manifesto to all nations of Estonia to the crowd that had gathered to the building.
Üheksakümmend seitse aastat tagasi, just täna 23. veebruaril luges advokaat Hugo Kuusner Pärnus Endla teatrihoone rõdult maja ette kogunenud rahvahulgale manifesti kõigile Eestimaa rahvastele.
The next day, the manifesto was declared in the capital city Tallinn.
Järgmisel päeval tehti manifest teatavaks pealinnas Tallinnas.
At those times, there were still many people who did not believe this manifesto will actually lead to something.
Tookord oli veel palju inimesi, kes ei uskunud, et sellest manifestist ka tegelikult asja saab.
Yet, it was the act of our self-determination.
Ometi oli see meie enesemääramise akt.
We had become fit to be a state and from there on, all we needed to do was to prove ourselves, so that the widespread dream of independence would become a shared belief.
Me olime saanud riigiküpseks ja sealt edasi oli vaja vaid ennast tõestada, nii et paljude unistus iseseisvusest muutuks jagatud usuks.
For that, we needed to fight so that the conviction of volunteers and schoolboys would also ignite those who used to doubt.
Selleks tuli võidelda, nii et vabatahtlike ja koolipoiste veendumus sütitaks ka seniseid kahtlejaid.
Adopting a democratic Constitution and the first laws that clearly reflected the people’s expectations undoubtedly played a part in strengthening this faith.
Oma osa esimese usu kindlustamisel oli kahtlemata demokraatliku põhiseaduse ja selliste esimeste seaduste vastuvõtmisel, mis peegeldasid selgesti rahva ootusi.
This is what I am going to talk about today – faith in oneself and in one’s country.
Usust endasse ja usust oma riiki täna kõnelengi.
As we know from history, establishment of independence after February 24, 1918 did not go smoothly.
Nagu me ajaloost teame, ei kulgenud iseseisvuse kehtestamine pärast 24. veebruari 1918 ladusalt.
First, we needed to achieve the trust and recognition from the international community.
Enne oli vaja saavutada rahvusvahelise kogukonna usaldus ja tunnustus.
For that, we first had to take arms and win a fight for our country and our state.
Selleks pidime kõigepealt saavutama edu relv käes võitluses oma maa ja riigi eest.
The success of the War of Independence would never have happened if our nation would not have had faith in a possibility of a victory, of Estonian freedom.
Vabadussõja edu oleks olnud olemata, kui meie rahva seas poleks olemas olnud usku võidu, Eesti vabaduse võimalikkusesse.
We would not have got to the Treaty of Tartu if the people would not have believed in their future lives in the Republic of Estonia.
Me ei oleks jõudnud Tartu rahuni, kui rahvas ei oleks uskunud tulevasse ellu Eesti Vabariigis.
To achieve success outside, you need to be strong inside.
Selleks et saavutada edu väljas, on vaja olla seesmiselt tugev.
It is the same with faith – the more we believe in our strength, the more do the others.
Nii on ka usuga – meisse usutakse seda enam, mida tugevam on meie endi usk oma tugevusse.
After all, we have all experienced distrust towards Estonia as if it was a poorly developed Eastern-European country.
Eks me ole ju kogenud ka umbusku Eestisse, meisse on ju ka suhtutud kui madalas arengufaasis Ida-Euroopa riiki.
Eastern Europe was far from just a geographical definition in this type of attitude.
Ida-Euroopa ei olnud sellises suhtumises sugugi mitte vaid geograafiline määratlus.
By today, we have shown with our actions that no one has a reason to be patronising towards Estonia.
Tänaseks oleme oma tegudega näidanud, et mitte kellelgi ei ole põhjust Eestisse üleolevalt suhtuda.
On the contrary – increasing number of people take Estonia as an example of how things should be in their own country.
Vastupidi, üha rohkem on neid, kes oma riigis Eestit eeskujuks toovad.
Modesty is deeply rooted in Estonians, so we often do not know how to react when people are surprised of the excellent results our children get in PISA tests that show that we have intelligent people and our educational system is of top quality.
Eestlastele on tagasihoidlikkus loomuomane ja nii me teinekord ei teagi kuidas suhtuda, kui imestatakse meie laste suurepäraseid tulemusi PISA testides, mis näitavad, et siin elavad targad inimesed ja meie haridussüsteem on kvaliteetne.
We also encounter positive bewilderment on how we have managed to run a country without piling debts on debts, at the same time investing in different fields of life, from culture to national defence, more than other countries, more dutifully than other countries.
Samamoodi on välismaal kohata positiivset hämmeldust, kuidas oleme suutnud riiki pidada ilma end kõrini võlgadesse laenamata ja samal ajal panustada erinevatesse eluvaldkondadesse kultuurist riigikaitseni teistest riikidest enam, teistest riikidest kohusetundlikumalt.
There is wondering over how we could leave the economic crisis behind faster than the others and reduce unemployment.
Imestatakse, et suutsime teistest kiiremini majanduskriisi seljataha jätta ja tööpuudust vähendada.
Our economy has been called the most free and the least burdensome to business in Europe and our tax system has been deemed the most competitive in OECD.
Meie majandust on nimetatud Euroopa kõige vabamaks ja vähem ettevõtlust koormavaks ning meie maksusüsteemi OECD kõige konkurentsivõimelisemaks.
The level of corruption is low and press freedom is high.
Korruptsioon on madal ja meediavabadus kõrge.
Let us not even talk about the digital world.
Digiteemadest ärme parem räägigi.
I could go on for a long time, listing the things that we have achieved in the last couple of decades, taken as an example by other countries.
Võiksin väga pikalt loetleda asju, mida oleme paarikümne aastaga saavutanud ja mida teised riigid endale eeskujuks peavad.
I am proud to discuss Estonia’s achievement every time I meet my colleagues from other countries.
Räägin uhkusega Eesti saavutustest iga kord, kui kohtun oma kolleegidega teistest riikidest.
I believe in Estonia and I am not afraid to show it.
Ma usun Eestisse ja ma ei karda seda välja näidata.
There are undoubtedly many reasons to admire Estonia, but I believe we are capable of even more.
On kahtlemata palju põhjuseid, miks Eestit imetleda, aga mina usun, et oleme võimelised veelgi enamaks.
We can still continue to carry out reforms, think innovatively, and achieve success.
Suudame jätkuvalt uueneda, innovatiivsed olla ja edu saavutada.
We have enough self-confidence and the characteristic rustic defiance to think to ourselves “You will see what this little Nordic country can do.”
Meis on piisavalt eneseusku ja ka eestlaslikku talupojalikku trotsi, et endamisi mõelda “te veel näete, mida see väike Põhjamaa riik suudab.”
Ladies and gentlemen!
Daamid ja härrad,
Our standard of living is not yet where we would want it to be.
Meie elatustase ei ole ju veel sel tasemel, nagu sooviksime.
Estonian men drink too much and die too young.
Eesti mehed joovad liiga palju ja elavad liiga vähe.
Estonian women get unfairly low salaries.
Eesti naised saavad ebaõiglaselt vähe palka.
We are not happy with the pensions our parents get.
Me ei ole rahul oma vanemate pensioni suurusega.
We have fewer children than needed for the nation to survive.
Meil sünnib vähem lapsi kui oleks vajalik rahva püsimajäämiseks.
These are all the things that we need to work at, but we do believe it is possible, right?
Selle kõigega tuleb tegeleda, aga me ju usume, et see on võimalik?
Estonian people are in no way less intelligent or less hard-working than the Finns, Swedes, or Danes.
Eesti inimesed ei ole grammigi rumalamad või vähem töökamad kui soomlased, rootslased või taanlased.
Therefore, a Nordic standard of living is also not impossible in Estonia.
Järelikult ei ole Eestis võimatu ka Põhjamaine elatustase.
Nothing is impossible as long as we believe in ourselves and our country.
Mitte miski ei ole võimatu, kui me iseendasse ja oma riiki usume.
The European Union membership that seemed like a beautiful dream in the nineties has been a reality for already more than ten years.
Üheksakümnendatel ilusa unistusena tundunud Euroopa Liidu liikmelisus on juba üle 10 aasta reaalsus.
Today, we are not just one of the 28, but we are a country which the others believe in and listen to.
Täna oleme me mitte ainult üks 28st, vaid riik, kellesse usutakse ja kellega arvestatakse.
We have proven with our consistent efforts that we can be trusted.
Me oleme oma järjepideva tööga tõestanud, et meid võib usaldada.
Trust is what the entire European Union is based on, and as we know well, it can only be earned with consistent work.
Kogu Euroopa Liit põhineb just usaldusel ja nagu me hästi teame, saab usaldust välja teenida vaid järjepideva tööga.
Regaining the trust even after making just one mistake is very complicated.
Kes korra eksib, sel on usalduse tagasivõitmine väga keeruline.
It should be kept in mind by everyone who says: come on, why should we follow those Brussels budget rules so rigorously?
Seda tasub silmas pidada kõigil, kes ütlevad: kuulge, mis neist Brüsseli eelarvereeglitest ikka nii täpselt kinni pidada?
Who say: hey, let’s take it easy, we know that the other countries don’t follow all of the norms either.
Kes ütlevad: kuulge, laseme lõdvemalt, me ju teame, et teised ka ei järgi kõiki ühiseid norme.
They are wrong.
Need ütlejad eksivad.
A reliable country does not function like that; reliable Estonia will not risk its hard-earned reputation for momentary slackness.
Usaldusväärne riik ei toimi nii, usaldusväärne Eesti ei riski hetkelodevusele alla andes oma raskelt saavutatud mainega.
This is the reason why we no longer have to say “let us become European”, because we already are with our body and our soul.
Just seetõttu ei pea enam ütlema “saame eurooplasteks”, me oleme seda oma ihu ja hingega.
European values and freedoms have always been inherent to Estonians and this is probably why we feel at home among these countries and have a strong sense of estrangement when spoken to differently, for example, as a former Soviet country.
Euroopalikud väärtused ja vabadused on eestlastele alati omased olnud ja küllap seetõttu tunneme end Euroopa riikide seas väga koduselt ja tunneme tugevat võõristust, kui meid kõnetatakse teistmoodi, näiteks endise liiduvabariigina.
The main pillars of Estonia’s statehood have been phrased in the preamble to the Constitution and are thoroughly European in their nature, both in form and in meaning.
Eesti riikluse peamised alustalad on sõnastatud põhiseaduse preambulas ja on olemuselt üdini euroopalikud nii oma sõnaliselt vormilt kui sisult.
It is especially noticeable in today’s context where conflicts of values have turned into military conflicts.
Eriti eredalt paistab see silma just tänases kontekstis, kus väärtuskonfliktid on muutunud sõjalisteks konfliktideks.
We believe in freedom, justice, and cooperation.
Me usume vabadusse, õiglusesse, koostöösse.
We believe that together we are stronger than separately.
Usume, et koos oleme tugevamad kui igaüks eraldi.
And we are.
Ja olemegi.
We also understand well that freedoms, unions, and solidarity are fragile.
Sama hästi me mõistame, et vabadused, liidud ja solidaarsus on haprad.
There are always easier solutions, there is always a way to “cut”.
Alati on lihtsamaid lahendusi, alati on võimalik „lõigata“.
But we have to resist the temptation to find easy, quick, and populist solutions to complicated and complex issues and problems.
Aga me peame panema vastu kiusatusele leida lihtsaid, kiireid ja populistlikke lahendusi keerulistele ja komplekssetele küsimustele ja probleemidele.
For example, it would be easy to say about Greece that we should just kick out, take away, leave behind, push aside, let it bankrupt, etc.
Õige lihtne oleks näiteks Kreeka kohta öelda, et viskame välja, võtame ära, jätame maha, lükkame kõrvale, laseme pankrotti jne.
And then what?
Ja mis siis?
Where would we go from there?
Kuidas edasi?
Who is next?
Kes on järgmine?
Will there eventually be our turn and they would say that Estonia is too small, too worthless, too expensive, too far, too alien, too something else.
Kas mingil hetkel tuleb siis meie kord ja öeldakse, et Eesti on liiga väike, liiga väärtusetu, liiga kulukas, liiga kaugel, liiga võõras, liiga midagi muud.
Our freedoms, values, and security are connected to our community.
Meie vabadused, väärtused ja julgeolek on seotud meie kogukonnaga.
Estonia cannot be buyable, saleable, exchangeable, or tradable, no matter what political views are prevailing or wrong decisions are made by the leaders of the country.
Eesti ei saa olla ostetav, müüdav, vahetav ega kaubeldav, ükskõik milline poliitiline ilmavaade või valeotsus selle riigi juhtkonnal võib ette tulla.
Mutual solidarity of regulatory community in Europe not only reflects European values, but is also in the interests of Estonia.
Normatiivse kogukonna omavaheline solidaarsus Euroopas ei peegelda mitte ainult euroopalikke väärtusi aga on Eesti huvides.
And this is where Immanuel Kant’s eternal peace meets his categorical imperative: act only on that maxim through which you can at the same time will that it should become a universal law.
Ja siin kohtub Immanuel Kanti igavene rahu tema kategoorilise imperatiiviga: käituda alati nii nagu võiks sellest kujuneda üldkehtiv õigus.
The European Union and the Eurozone is not, to any of its parties, a round dance to a song find-yourself-a-place-and-push-someone-else-in.
Euroopa Liit ja euroala ei ole ühelegi selle osapoolele nagu lauluringmäng otsi-kohta-kus-sa-saad-ja-lükka-teine-sisse.
Or out.
Või välja.
We have to be able to settle our more or less existential crises within the family and move on, both today and even more tomorrow.
Me peame suutma täna ja veel enam homme oma rohkem või vähem eksistentsiaalsed kriisid pereringis lahendada ning edasi minna.
Crises have always taught Europe and made it stronger, more united.
Kriisid on alati Euroopat õpetanud ja muutnud Euroopa tugevamaks, ühtsemaks.
The solidarity of Europe and North-America is the cornerstone of our security and wellbeing.
Euroopa ja Põhja-Ameerika ühtsus on meiejulgeoleku ja heaolu nurgakivi.
And, as the decisiveness of Europe and North America in the Ukrainian crisis, and the recent agreement in the Eurogroup demonstrate, we can keep this solidarity.
Ja me suudame ühtsust hoida, mida näitavad nii Euroopa ja Põhja-Ameerika otsustavus Ukraina kriisis kui ka äsjane kokkulepe eurorühmas.
Compromise and agreement is in the genes of Europe.
Kompromiss ja kokkulepe on Euroopa geenides.
We need to understand.”
Tarvis on mõista“.
These maxims of Kant and Rummo are what the European solidarity lies on – reconciliation, solidarity, understanding.
Euroopa solidaarsus rajaneb just neil Kanti ja Rummo maksiimidel – leppimisel, solidaarsusel ja mõistmisel.
We would not want to belong to a union that is not based on that, right?
Me ei tahaks ju kuuluda ühtegi liitu, mis sellel ei rajane?
We know and sense more than ever what is the meaning and function of democracy, statehood based on the rule of law, solidarity, free elections, free press and freedom of speech, justice, fundamental rights and freedoms.
Me teame ja tajume täna teravamalt kui eales, mida tähendavad ja kuidas toimivad demokraatia, õigusriiklus, solidaarsus, vabad valimised, vaba meedia ja sõnavabadus, õiglus, põhiõigused ja vabadused.
And Kant’s assumption that democratic republican regime helps to achieve and maintain peace is correct.
Ja Kanti oletusel, et demokraatlik vabariiklik valitsemiskord aitab kaasa tuua ja hoida rahu, on paikapidav.
A free nation that can decide freely does not pick a fight or storm into war.
Vabalt otsustav vaba rahvas ei nori tüli ega torma sõtta.
Only a weak Europe that doubts its values can be torn apart.
Ainult nõrka ja oma väärtustes kõhklevat Euroopat saab liigestest lahti kiskuda.
This is why we wish that freedoms would function better all over the world, but especially in our neighbourhood.
Seetõttu me soovime, et vabadused töötaks paremini kõikjal maailmas, aga eriti meie läheduses.
Our own internal mechanisms in Europe also need to be stronger.
Ka meie enda sisemised mehhanismid Euroopas peavad olema tugevamad.